Справа № 817/438/16
Суддя: Гломб Ю.О.
Дата ухвалення: 2016-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

23 травня 2016 р.Р і в н е 817/438/16

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Гломба Ю.О. за участю секретаря судового засідання Маринич В.М. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: ОСОБА_1, представник ОСОБА_2

відповідача: представник Грімова Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
до Головного управління Національної поліції в Рівненській області
про визнання протиправним та скасування рішення та наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу
В С Т АН О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Рівненській області про визнання протиправним та скасування рішення апеляційної атестаційної комісії Західного регіону №3 від 01.03.2016;

визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Національної поліції в Рівненській області від 10.03.2016 №34 о/с щодо звільнення відповідно до ч.1 ст.77 Закону України "Про національну поліцію" зі служби в поліції у запас Збройних сил (із поставкою на військовий облік) за п.5 (через службову невідповідність) лейтенанта поліції ОСОБА_1, старшого інспектора роти дорожньо-патрульної служби, підпорядкованої Головному управлінню Національної поліції в Рівненській області;

поновлення ОСОБА_1 на посаді старшого інспектора роти дорожньо-патрульної служби, підпорядкованої Головному управлінню Національної поліції в Рівненській області, а у разі відсутності вищевказаної посади на будь-яку рівнозначну атестовану посаду в Головному управлінні Національної поліції в Рівненській області;

стягнення з Головного управління Національної поліції в Рівненській області середній грошовий заробіток за час вимушеного прогулу з 10.03.2016 по дату ухвалення судового рішення.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з 07.11.2015 перебував на службі в органах поліції та відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» та у порядку Інструкції про порядок проведення атестування поліцейських, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 17.11.2015 №1465, пройшов атестування, у ході якого набрав 42 із 60 та 38 із 60 можливих балів. Крім того, безпосереднім керівником було складено атестаційний лист позивача, який містив позитивні оцінки роботи та підготовки позивача та висновок про відповідність займаній посаді. Однак, атестаційною комісією зроблено висновок про невідповідність позивача займаній посаді без зазначення підстав для прийняття такого висновку та критеріїв його визначення відносно позивача. Як стверджував позивач, атестаційна комісія зробивши висновок про невідповідність позивача займаній посаді, у зв'язку з чим він підлягає до звільнення, не вказала у чому саме виявилася невідповідність ділових, професійних, особистих якостей, освітнього та кваліфікаційного рівнів та рівня фізичної підготовки позивача його посаді, не навівши мотивів звільнення позивача зі служби. При цьому позивач переконаний, що висновок атестаційної комісії сформований без урахування повноти виконання функціональних обов'язків, показників службової діяльності, оцінки професійної та фізичної підготовки, відсутність дисциплінарних стягнень та власне рівня професійних якостей позивача. Усе це доводить, на думку позивача, безпідставність та необгрутованість висновків атестаційної комісії, що слугували підставою для звільнення позивача зі служби в органах поліції.

У судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили суд позов задовольнити.

Відповідач позову не визнав, представник відповідача подала суду письмові заперечення (а.с.26-32), в яких зазначила, що згідно з порядком, визначеним Інструкцією про порядок проведення атестування поліцейських, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 17.11.2015 №1465, яка є єдиними спеціальним нормативно-правовим актом, за яким проводилось атестування позивача, атестаційною комісією шляхом індивідуального голосування вирішено, що позивач займаній посаді не відповідає та підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність. Як зазначила представник відповідача, співбесіда уповноважених членів атестаційної комісії з позивачем є унікальною, на якій комісія надавала також оцінку таким критеріям, як мотивація, принциповість тощо. Так, члени комісії безпосередньо оцінювали емоційне ставлення до професійної діяльності, вміння адаптувати свою поведінку відповідно до ситуацій, що виникають, вміння будувати процес спілкування, сформованість здібностей як мислення, уявлення, спостережливість, комунікативні уміння тощо. При цьому представник відповідача підкреслила, що атестаційна комісія приймає відповідне рішення щодо окремої особи, що атестується, з певною свободою розсуду та обирає одне з декількох юридично допустимих рішень, що свідчить про наявність дискреційних повноважень у ході прийняття того чи іншого рішення за результатом атестування, що означає за своїм внутрішнім переконанням та на власний розсуд оцінювати усі критерії, які підлягають оцінці відповідно до п.16 Розділу IV Інструкції, та приймати рішення. За таких обставин представник відповідача переконана, що адміністративний суд не вправі надавати оцінку підставам прийняття рішення атестаційною комісією та тим самим підміняти цей орган, оскільки суд не наділений повноваженнями щодо оцінки ділових, професійних особистих якостей поліцейських, їхнього освітнього та кваліфікаційного рівнів, фізичної підготовки, а також перспектив службової кар'єри. Тому, на переконання представника відповідача, задоволення заявлених позовних вимог фактично означало б втручанням суду у дискреційні повноваження суб'єкта владних повноважень, відтак вважає позовні вимоги такими, що не підлягають до задоволення.

У судовому засіданні представник відповідача підтримала заперечення проти позову, додатково зазначивши, що атестаційна комісія у ході прийняття рішення про невідповідність позивача займаній посаді урахувала усі, передбачені Інструкцією критерії, на основі чого дійшла відповідного висновку, тому просила суд у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення представників сторін, повно і всебічно з'ясувавши всі обставини адміністративної справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими у судовому засіданні доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково.

Суд встановив наступне.

17.12.2011 ОСОБА_1 прийнятий на службу в органи внутрішніх справ України та 06.11.2015 звільнений зі служби в органах внутрішніх справ України (наказ від 06.11.2015 №350).

7 листопада 2015 року, на підставі заяви ОСОБА_1 від 07.11.2015 (а.с.38), наказом Головного управління Національної поліції в Рівненській області від 07.11.2015 №4 о/с ОСОБА_1, який мав спеціальне звання лейтенант міліції, було призначено в Національну поліцію України на посаду старшого інспектора роти дорожньо-патрульної служби, підпорядкованої Головному управлінню Національної поліції України в Рівненській області з присвоєнням в порядку переатестування спеціального звання лейтенант поліції (а.с.37).

Наказом Головного управління Національної поліції в Рівненській області від 26.01.2016 №16 «Про організацію проведення атестування особового складу Головного управління Національної поліції в Рівненській області» з метою оцінки ділових, професійних, особистих якостей поліцейських, їх освітнього та кваліфікаційного рівнів, а також перспектив їхньої службової кар'єри при призначенні на вищу посаду, переміщення на нижчу, звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність, керуючись статтею 57 Закону України «Про Національну поліцію» та вимогами Інструкції про порядок проведення атестування поліцейських, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 17.11.2015 №1465, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 18 листопада 2015 року за №1445/27890, наказано провести атестування поліцейських Головного управління Національної поліції в Рівненській області, створити в Головному управлінні Національної поліції в Рівненській області атестаційні комісії.

Наказом Головного управління Національної поліції в Рівненській області від 08.02.2016 №23 «Про затвердження персонального складу атестаційних комісій Головного управління Національної поліції в Рівненській області» затверджено персональний склад атестаційних комісій: №1, №2, №3, №4, №5 та №6, які погоджені Головою Національної поліції України підполковником поліції Х. Деканоідзе 08.02.2016.

Наказом Головного управління Національної поліції в Рівненській області від 12.02.2016 №25 «Про внесення змін до персонального складу атестаційних комісій Головного управління Національної поліції в Рівненській області» введено до складу атестаційних комісій: №1, №2, №3, №4, №5 та №6 нових осіб, та виведено зі складу атестаційної комісії №1 одну особу, що погоджено Головою Національної поліції України підполковником поліції Х. Деканоідзе 12.02.2016.

Так, 22.02.2016 за результатами розгляду матеріалів, проведеної співбесіди та обговорення присутні на засіданні члени атестаційної комісії №6 ГУ НП в Рівненській області (7 осіб) прийняли рішення, що ОСОБА_1 займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність («за» - чотири голоси, «проти» - три голоси). Вказане рішеня підтриманого Головою атестаціної комісії №6 та оформлено протоколом ОП №15.00003714.0019990 від 22.02.2016 (а.с.48).

Не погоджуючись з висновками зазначеної атестаційної комісії Рівненської області, позивач оскаржив її висновок (рішення) до апеляційної атестаційної комісії Західного регіону №3, однак, за результатами проведеної співбесіди, апеляційною атестаційною комісією скаргу позивача відхилено, що оформлено протоколом ОП №15.00004276.0019990 від 01.03.2016, та при цьому вказані мотиви: за відсутністю мотивації, не готовністю до змін, не викликає довіри (а.с.49).

10.03.2016 відповідно до наказу Головного управління Національної поліції в Рівненській області від 10.03.2016 №34 о/с лейтенанта поліції ОСОБА_1, старшого інспектора роти дорожньо-патрульної служби, підпорядкованої Головному управлінню Національної поліції України в Рівненській області, звільнено у запас Збройних Сил (з постановкою на військовий облік) за пунктом 5 частини 1 статті 77 закону України «Про Національну поліцію» (через службову невідповідність). Підстава: рішення апеляційної атестаційної комісії західного регіону №3 від 01.03.2016.

Не погоджуючись з висновком апеляційної атестаційної комісії щодо службової невідповідності та наказом про звільнення, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Суд під час судового розгляду встановив, що позивач був прийнятий на службу в поліцію на посаду старшого інспектора роти дорожньо-патрульної служби, підпорядкованої Головному управлінню Національної поліції України в Рівненській області, з присвоєнням в порядку переатестування спеціального звання лейтенант поліції.

Зі змісту атестаційного листа ОСОБА_1 вбачається, що за період проходження служби у Національній поліції на займаній посаді лейтенант поліції ОСОБА_1 зарекомендував себе з позитивної сторони. Здібний, енергійний, здатний швидко прийняти правильне рішення. Раціонально та продуктивно використовує робочий час, вміло планує свою роботу.

До виконання службових обов'язків відноситься сумлінно, з почуттям віповідальності за доручену справу. Неухильно дотримується положень Конституції України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції. Професійно виконує свої службові обов'язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов'язків, наказів керівництва.

ОСОБА_1 культурно спілкується з громадянами та колегами по службі, ввічливий тактовний, готовий завжди прийти на допомогу, поважає і не порушує прав і свободи людини.

Дисциплінований, принциповий у вирішенні службових питань, уміє будувати свої стосунки з громадянами та колегами по службі, здатний працювати над усуненням особистих недоліків. Користується авторитетом та повагою у колективі та серед населення.

Постійно працює над підвищенням свого професійного рівня, прагне до вдсконалення службової діяльності, вільно володіє українською та російською мовами, Відрізняється почуттям особистої відповідальності за доручену справу.

В моральному відношенні стійкий, здатний контролювати власні емоції та поведінку поза службою, сміливий, рішучий.

Фізично розвинений добре, на належному рівні володіє табельною вогнепальною зброєю, прийомами рукопашного бою та спеціальними засобами індивідуального захисту та активної оборони. Здатний добре переносити психофізичні навантаження та труднощі служби.

Зовнішній вигляд охайний, завжди дотримується встановлених правил носіння форменного одягу.

За висновком прямого керівника - командира роти ДПС, підпорядкованої Головному управлінню Національної поліції в Рівненській області, капітана поліції Семенюка О.А., ОСОБА_1 займаній посаді відповідає (а.с. 46-47).

Згідно послужного списку, складеного 01.12.2011, має подяку «За активну участь в громадському житті училища, наполегливість в оволодінні знаннями, високу організованість і дисципліну» (а.с.57).

Згідно інформаційної довідки ОСОБА_1 за період служби до дисциплінарної відповідальності не притягувався (а.с.50).

Відповідно до висновку ДПІ у м.Рівному ГУ ДФС у Рівненській області від 19.10.2015 №22173-17-16-17-03-09 про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України «Про очищення влади» встановлено, що ОСОБА_1 у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2014 рік вказано достовірні відомості щодо наявності майна (майнових прав), набутого ОСОБА_1 за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 ч.1 ст.2 Закону України «Про очищення влади», які відповідають наявній податковій інформації про майно (майнові права) ОСОБА_1, а вартість такого майна відповідає наявній податковій інформації про доходи, отримані ОСОБА_1 із законних джерел (а.с.59).

Як встановлено з матеріалів справи, ОСОБА_1 надано статус учасника бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 виданого 11.09.2015 (а.с.18).

Як пояснив у судовому засіданні позивач вказане посвідчення видане йому як особі, що брала безпосередню участь в АТО, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення АТО.

Вказані обставини не заперечувались представником відповідача.

Як з'ясував суд, присягу поліцейського позивач не складав, посадова інструкція старшого інспектора роти дорожньо-патрульної служби, підпорядкованої Головному управлінню Національної поліції України в Рівненській області, не розроблена і не затверджена в установленому порядку, жоден документ, який би визначав коло обов'язків поліцейського до відома позивача не доводився.

З протоколу засідання атестаційної комісії вбачається, що під час атестації позивача члени атестаційної комісії досліджували лише стандартний пакет документів, перелічених у самій формі бланку, а саме: атестаційний лист, декларацію про доходи, послужний список, інформаційну довідку, висновок про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України «Про очищення влади», та інформацію з відкритих джерел (а.с.48).

Жодних інших документів (заяви чи скарги на дії позивача, акти службових розслідувань, відомості про притягнення до дисциплінарної відповідальності тощо) атестаційна комісія не досліджувала.

Жодних відомостей про те, яким саме вимогам, що пред'являються до особи, яка перебуває на посаді, що обіймав позивач, він не відповідає, у чому саме проявляється така невідповідність протокол засідання атестаційної комісії та висновок (рішення) комісії не містять.

Протокол засідання атестаційної комісії та висновок (рішення) не містять жодних мотивів чи обґрунтувань, які покладено в основу висновку комісії про службову невідповідність позивача. Рішення комісії прийнято членами комісії шляхом голосування без наведення жодних мотивів та обґрунтувань.

Як з'ясувалось, комісія також не досліджувала можливість або неможливість переведення позивача за його згодою на іншу посаду чи роботу, що відповідає його професійному рівню, або направлення його на навчання з подальшою (не пізніше ніж через рік) повторною атестацією.

Під час судового розгляду представник відповідача також не змогла пояснити суду, які ж саме причини чи мотиви стали підставою для висновків про невідповідність позивача займаній посаді та зауважила, що в даному випадку мова йде про дискреційні повноваження членів атестаційних комісій «на власний розсуд» оцінювати всі критерії, які підлягають оцінці та за результатами оцінки «за своїм внутрішнім переконанням» індивідуально голосувати за те чи інше рішення.

Так само членами апеляційної атестаційної комісії Західного регіону №3 під час розгляду скарги ОСОБА_1 було досліджено тіж документи: атестаційний лист, декларацію про доходи, послужний список, інформаційну довідку, висновок про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України «Про очищення влади», та інформацію з відкритих джерел, що відображено у протоколі ОП №15.00004276.0019990 від 01.03.2016 (а.с.49).

Як слідує з цього ж протоколу, за результатами проведеної співбесіди з ОСОБА_1 апеляційною атестаційною комісмією поставлено на голосування рішення «Відхилити скаргу» виходячи з наступного: відсутня мотивація, не готовий до змін, не викликає довіри. При цьому жодних обгрунтувань таких висновків комісією не наведено, як не вказано у чому саме таке виявилось.

На засіданні апеляційної атестаційної комісії, на якому розглядалась скарга позивача на висновок атестаційної комісії, були присутні пять членів комісії, рішення прийнято членами комісії одноголосно: 4 - «За» (один член комісії заявив самовідвід та не брав участі у голосуванні).

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України регулюються Законом України від 02.07.2015 №580-VIII «Про Національну поліцію», який був опублікований 06.08.2015 та набрав чинності 07.11.2015 (окрім окремих положень).

Пунктами 8, 9, 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що з дня опублікування цього Закону всі працівники міліції (особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), а також інші працівники Міністерства внутрішніх справ України, його територіальних органів, закладів та установ вважаються такими, що попереджені у визначеному порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів.

Працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції. Працівникам міліції, які у визначеному цим Законом порядку прийняті на службу до поліції, наказами про призначення на відповідні посади одночасно присвоюються відповідні спеціальні звання поліції.

Таким чином, лише за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, працівники міліції можуть бути прийняті на службу до поліції.

У справі, що розглядалась, позивач наказом Головного управління Національної поліції в Рівненській області був прийнятий на службу до поліції в порядку переатестування з присвоєнням спеціального звання лейтенанта поліції, таким чином, питання про його відповідність вимогам до поліцейських було вирішено у момент видання наказу про прийняття на службу.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Проходження служби в поліції регулюється Законом України «Про Національну поліцію» та іншими нормативно-правовими актами (ст. 60 Закону України «Про національну поліцію»).

Служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. Службові відносини особи, яка вступає на службу в поліції, розпочинаються з дня видання наказу про призначення на посаду поліцейського (ст. 56 Закону України «Про Національну поліцію»).

Згідно з приписами статті 58 Закону України «Про Національну поліцію» призначення на посаду поліцейського здійснюється безстроково (до виходу на пенсію або у відставку), за умови успішного виконання службових обов'язків.

Відповідно до статті 57 Закону України «Про Національну поліцію» атестування поліцейських проводиться з метою оцінки їхніх ділових, професійних, особистих якостей, освітнього та кваліфікаційного рівнів, фізичної підготовки на підставі глибокого і всебічного вивчення, визначення відповідності посадам, а також перспектив їхньої службової кар'єри.

Атестування поліцейських проводиться:

1) при призначенні на вищу посаду, якщо заміщення цієї посади здійснюється без проведення конкурсу;

2) для вирішення питання про переміщення на нижчу посаду через службову невідповідність;

3) для вирішення питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність.

З аналізу положень частини другої статті 57 Закону України «Про Національну поліцію» випливає, що атестуванню підлягають лише ті поліцейські, які претендують на вищу посаду або щодо яких вирішується питання про переведення на нижчу посаду. Крім того, атестування поліцейського проводиться в разі вирішення питання щодо звільнення поліцейського через службову невідповідність.

Поряд із Законом України «Про Національну поліцію» правові, організаційні та фінансові засади функціонування системи професійного розвитку працівників визначаються також положеннями Законом України від 12.01.2012 №4312-VI «Про професійний розвиток працівників».

Так, статтею 1 цього Закону визначено, що атестація працівників - процедура оцінки професійного рівня працівників кваліфікаційним вимогам і посадовим обов'язкам, проведення оцінки їх професійного рівня.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України від 12.01.2012 №4312-VI «Про професійний розвиток працівників» атестації не підлягають працівники, які відпрацювали на відповідній посаді менше одного року.

Положеннями частин першої та третьої статті 13 Закону України «Про професійний розвиток працівників» передбачено, що атестаційна комісія приймає рішення про відповідність або невідповідність працівника займаній посаді або виконуваній роботі. В разі прийняття рішення про невідповідність працівника займаній посаді або виконуваній роботі комісія може рекомендувати роботодавцеві перевести працівника за його згодою на іншу посаду чи роботу, що відповідає його професійному рівню, або направити на навчання з подальшою (не пізніше ніж через рік) повторною атестацією. Рекомендації комісії з відповідним обґрунтуванням доводяться до відома працівника у письмовій формі.

Як вже зазначалось, в силу приписів статті 57 Закону України «Про Національну поліцію» атестування поліцейських проводиться на підставі глибокого і всебічного вивчення, визначення відповідності посадам.

Метою проведення атестації (для вирішення питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність) є вирішення питання про можливість у той чи інший спосіб залишення особи на службі і, як крайній захід, пропозиція щодо звільнення зі служби через службову невідповідність виходячи з професійних, моральних і особистих якостей.

Звільнення зі служби через службову невідповідність передбачено пунктом 5 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію».

Як вже зазначалось позивача звільнено з поліції через «службову невідповідність». Проте, поняття «службова невідповідність» і звільнення за цією підставою є більш широким і таким, що охоплюється поняттям «звільнення у порядку дисциплінарного стягнення».

Аналогічна правова позиція розкрита у постанові Верховного Суду України від 11.03.2014 №21-13а14, яка в силу положень статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні норм права.

У справі, що розглядалась, позивач пропрацював на посаді старшого інспектора роти дорожньо-патрульної служби, підпорядкованої Головному управлінню Національної поліції України в Рівненській області, менше одного року, питання про призначення його на вищу посаду або переведення на нижчу посаду, притягнення його до відповідальності в межах дисциплінарної процедури відповідачем не вирішувалось.

Зі змісту пункту 9 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» вбачається, що лише за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, можуть бути прийняті на службу до поліції.

При цьому, при вирішенні питання про призначення на посаду у контексті з'ясування питання щодо відповідності особи вимогам до поліцейських Міністерство внутрішніх справ України має усі повноваження здійснювати призначення на посади поліцейських на конкурсних засадах (стаття 47 Закону), проводити медичне та психофізіологічне обстеження кандидатів, обстеження на предмет виявлення алкогольної, наркотичної та токсичної залежності, тестування на поліграфі, перевіряти рівень фізичної підготовки, а також проводити спеціальну перевірку (стаття 50).

Відповідач не надав суду відомостей які з повноважень, що передбачені Законом України «Про національну поліцію» для прийняття працівників міліції на службу до поліції, Міністерство внутрішніх справ України використало по відношенню до позивача.

У той же вас, з наказу Головного управління Національної поліції в Рівненській області убачається, що позивача призначено на посаду старшого інспектора роти дорожньо-патрульної служби, підпорядкованої Головному управлінню Національної поліції України в Рівненській області, з присвоєнням в порядку переатестування спеціального звання лейтенанта поліції.

Як вже йшлося, звільнення позивача зі служби в поліції відбулось на підставі рішення апеляційної атестаційної комісії, яким скаргу позивача на висновки атестаційної комісії відхилено. Таким чином, фактично звільнення позивача мало місце згідно висновків атестаційної комісії про невідповідність позивача займаній посаді.

Щодо суті таких висновків атестаційної комісії суд зазначає наступне.

З дослідженого судом протоколу засідання атестаційної комісії убачається, що атестаційна комісія діяла з порушенням вимог статті 57 Закону України «Про Національну поліцію» та пункту 16 розділу IV Інструкції про порядок проведення атестування поліцейських, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 17.11.2015 №1465, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 18 листопада 2015 року за №1445/27890, не проводила глибокого і всебічного вивчення документів особової справи позивача, не аналізувала повноту виконання позивачем функціональних обов'язків (посадових інструкцій), показників службової діяльності, рівня теоретичних знань та професійних якостей, не враховувала наявність заохочень та дисциплінарних стягнень тощо.

Відповідно до п.п. 10-12, 16 Інструкції про порядок проведення атестування поліцейських, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 17.11.2015 №1465, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 18 листопада 2015 року за №1445/27890, з метою визначення теоретичної та практичної підготовленості, компетентності, здатності якісно та ефективно реалізовувати на службі свої потенційні можливості атестаційна комісія проводить тестування поліцейського, який проходить атестування.

За результатами проведеного тестування атестаційна комісія встановлює мінімальний бал, що становить 25 балів за тестом на знання законодавчої бази (далі - професійний тест), та 25 балів за тестом на загальні здібності та навички, який в обов'язковому порядку ураховується атестаційною комісією при прийняті рішення, визначеного пунктом 15 цього розділу.

Атестаційна комісія при прийнятті рішення розглядає атестаційний лист та інші матеріали, які були зібрані на поліцейського, який проходить атестування.

За рішенням атестаційної комісії поліцейські, які проходять атестування, проходять співбесіду з відповідною атестаційною комісією.

Атестаційні комісії при прийнятті рішень стосовно поліцейського повинні враховувати такі критерії:

1) повноту виконання функціональних обов'язків (посадових інструкцій);

2) показники службової діяльності;

3) рівень теоретичних знань та професійних якостей;

4) оцінки з професійної і фізичної підготовки;

5) наявність заохочень;

6) наявність дисциплінарних стягнень;

7) результати тестування;

8) результати тестування на поліграфі (у разі проходження).

Згідно протоколу засідання комісії позивачу ставились питання, які стосувались професійної діяльності поліцейського та мотивації щодо подальшого проходження служби та інше. У протоколі не зазначено перелік запитань та відповіді на них. Під час співбесіди не вівся аудіо запис її перебігу. Атестаційна комісія у протоколі не зазначила жодної підстави прийняття рішення про невідповідність позивача займаній посаді.

Як зазначалось вище по тексту постанови, посадова інструкція старшого інспектора роти дорожньо-патрульної служби, підпорядкованої Головному управлінню Національної поліції України в Рівненській області не розроблялись, службова характеристика та висновок безпосереднього керівника позивача позитивні, жодних стягнень немає, проте позивач мав заохочення «Подяку», згідно інформаційної довідки відповідно до протоколу прийняття заліків зі службової підготовки за 2014-2015 навчальний рік, ОСОБА_1 отримав задовільні оцінки із функціональної, тактико-спеціальної, загально-профільної, вогневої, фізичної підготовки, результати тестування позивача, значно перевищують мінімальні та складають: 42 балів за тестування загальних навичок та 38 балів за професійним тестуванням. Тобто за результатом проведеного тестування позивач показав теоретичну та практичну підготовленість, компетентність, здатність якісно та ефективно реалізовувати на службі свої потенційні можливості.

Наведене вище доводить, що висновок (рішення) комісії є абсолютно невмотивованим і не підтверджується жодними матеріалами чи доказами, відомості про те, в чому саме проявляється невідповідність позивача займаній посаді, у висновку відсутні та абсолютно не розкриті суду.

Як передбачено п.5 Інструкції про порядок проведення атестування поліцейських, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 17.11.2015 №1465, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 18 листопада 2015 року за №1445/27890, поліцейський, щодо якого центральною атестаційною комісією чи атестаційною комісією органу поліції прийнято висновок, визначений підпунктом 3 або 4 пункту 15 розділу IV цієї Інструкції, за умови набрання ним загалом за професійний тест та тест на загальні здібності та навички 60 балів і більше має право протягом 5 робочих днів з дня ознайомлення або оприлюднення на офіційному веб-сайті МВС, Національної поліції України чи відповідного органу поліції результатів атестування подати скаргу на висновок відповідної атестаційної комісії.

Відповідно до п. 12. цієї ж Інструкції апеляційна атестаційна комісія на підставі всебічного розгляду всіх матеріалів, які були зібрані на поліцейського, шляхом відкритого голосування приймає рішення про відхилення скарги поліцейського або скасовує висновок відповідної атестаційної комісії та приймає новий висновок.

Пунктом 13 Інструкції визнчено, що рішення апеляційної атестаційної комісії оформляються протоколом. У протоколі зазначаються дата і місце прийняття рішення, склад комісії, мотиви прийнятого рішення.

Так, мотивами відхилення скарги позивача апеляційна атестаційна комісія зазначила: відсутність мотивації, не готовністю до змін, не викликає довіри. Однак, як враховуючи додані до справи матеріали, так і у ході судового розгляду представник відповідача не змогла пояснити суду на чому побудовані такі твердження, позаяк Інструкція про порядок проведення атестування поліцейських зобов'язує атестаційні комісії на підставі всебічного розгляду всіх матеріалів, які були зібрані на поліцейського, приймати обгрунтовані рішення.

За таких обставин, рішення атестаційної комісії №6 та апеляційної атестаційної комісії західного регіону №3 є необгрунтованими та прийняті без урахування матеріалів атестування позивача.

Суд вважає помилковим також посилання відповідача на виключні дискреційні повноваження атестаційної комісії щодо прийняття рішення за наслідками атестації та втручання суду в дискрецію комісії в разі надання правової оцінки прийнятого нею рішення.

Дискреційні повноваження полягають у виборі одного з юридично допустимих рішень, що кореспондується з конституційним принципом, закріпленим в статті 19 Конституції України, відповідно до якого, орган державної влади зобов'язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Завданням ж суду є перевірка відповідності прийнятого суб'єктом владних повноважень рішення критеріям правомірності, що визначені у статті 2 КАС України.

За наведених обставин, суд дійшов висновку, що наказ про звільнення позивача зі служби в поліції на підставі підпункту 5 частини першої статті 77 Закону України «Про національну поліцію» (через службову невідповідність) є протиправним і підлягає скасуванню, а позивач - поновленню на службі на посаді, з якої його незаконно звільнено.

Щодо позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення апеляційної атестаційної комісії Західного регіону №3 від 01.03.2016, яким віххилено скаргу ОСОБА_1 на рішення атестаційної комісії №6 від 22.02.2016 про визнання ОСОБА_1 таким, що не відповідає займаній посаді, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з частиною другою статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

При цьому, під рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень, у розумінні частини другої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України, вважається таке владне рішення, дія чи бездіяльність, які спрямовані на врегулювання тих чи інших суспільних відносин у публічно-правовій сфері, мають обов'язковий характер і породжують певні правові наслідки.

За наслідками розгляду скарги позивача на рішення атестаційної комісії за результатом проведеної атестації позивача апеляційною атестаційною комісією складено протокол. Протокол атестаційної комісії - це документ, що є носієм інформації, на підставі якого суб'єктом владних повноважень приймається відповідне рішення. Оцінка такого протоколу, в тому числі й оцінка дій членів атестаційної комісії при його складанні, викладенні у ньому певних висновків, надається судом при вирішенні спору по суті з приводу оскарження наказу про звільнення позивача зі служби в поліції, прийнятого на підставі такого протоколу.

Окреме оскарження такого протоколу в адміністративному суді не допускається, оскільки протокол не є рішенням суб'єкта владних повноважень у розумінні статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України і самостійного значення не має.

Отже, у вказаній частині позовних вимог слід відмовити.

Щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу суд зазначає наступне.

Відповідно до положень статті 235 Кодексу законів про працю України в разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв'язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Крім того, згідно з приписами статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України негайно виконуються постанови суду, зокрема, про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць та про поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

З довідки від 18.04.2016 №619/29/03-2016, виданої Головним управлінням Національної поліції в Рівненській області убачається, що розмір середньомісячного грошового забезпечення позивача становить 4485,00 грн., а середньоденного грошового забезпечення - 149,50 грн.

Суд встановив, що вимушений прогул позивача стався у період з 10 березня 2016 року по день постановлення даного судового рішення 23 травня 2016 року. Таким чином, середній заробіток (грошове забезпечення), що підлягає присудженню позивачу за час вимушеного прогулу становить 11063 грн.

Таким чином, з урахуванням заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково.

Згідно з частиною першою статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України Якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивач не надав суду доказів понесення ним яких-небудь судових витрат, тому такі витрати стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Рівненській області від 10.03.2016 №34 о/с, в частині звільнення зі служби в поліції у запас Збройних сил (з постановкою на військовий облік) за п.5 (через службову невідповідність) лейтенанта поліції ОСОБА_1, старшого інспектора роти дорожньо-патрульної служби, підпорядкованої Головному управлінню Національної поліції в Рівненській області.

Поновити лейтенанта поліції ОСОБА_1 з 10.03.2016 на службі в Національній поліції на посаді старшого інспектора роти дорожньо-патрульної служби, підпорядкованої Головному управлінню Національної поліції в Рівненській області.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Рівненській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 11063 грн. (одинадцять тисяч шістдесят три грн.)

В задоволенні решти вимог відмовити.

Допустити негайне виконання постанови суду в частині поновлення лейтенанта поліції ОСОБА_1 з 10.03.2016 на службі в Національній поліції на посаді старшого інспектора роти дорожньо-патрульної служби, підпорядкованої Головному управлінню Національної поліції в Рівненській області.

Допустити негайне виконання постанови суду в частині стягнення на користь ОСОБА_1 з Головного управління Національної поліції в Рівненській області середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць у розмірі 4485,00 грн. (Чотири тисячi чотириста вісімдесят п'ять грн. 00 коп.).

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі проголошення судом вступної та резолютивної частин постанови, а також прийняття постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання повного тексту постанови.

Суддя Гломб Ю.О.