Справа № 813/1763/16
Суддя: Гулик Андрій Григорович
Дата ухвалення: 2016-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2016 року справа № 813/1763/16

13 год. 33 хв. зал судових засідань № 6

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Гулика А.Г.,

секретар судового засідання Щур В.Р.,

за участю:

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Лозовського - Шаха І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до департаменту соціального захисту населення Львівської обласної державної адміністрації про зобов'язання до вчинення дій, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до департаменту соціального захисту населення Львівської обласної державної адміністрації, в якому просить суд зобов'язати відповідача видати довідку на перереєстрацію автомобіля ЗАЗ - 11020623 (кузов НОМЕР_3) після смерті інваліда ЧАЕС ОСОБА_4, після здійснення сплати залишкової вартості автомобіля.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є дружиною померлого ОСОБА_4. Чоловік позивача 30.03.2006 як інвалід 1 групи отримав в користування від головного управління праці та соціального захисту населення Львівської обласної державної адміністрації автомобіль як адресну гуманітарну допомогу. ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловік позивача помер. У зв'язку з важким матеріальним становищем, позивач не змогла протягом 6 місяців з моменту смерті ОСОБА_4 переоформити автомобіль. Листом від 17.03.2016 №10-2016 відповідачем повідомлено членів сім'ї померлого інваліда про повернення вказаного автомобіля у зв'язку з несплатою його залишкової вартості протягом 6 місяців з моменту смерті ОСОБА_4

Відповідач департамент соціального захисту населення Львівської обласної державної адміністрації подав до суду заперечення на адміністративний позов, в якому вважає позовні вимоги необґрунтованими та безпідставними. Заперечення обґрунтовані тим, що позивач протягом 6-місячного строку, встановленого п.16 Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.07.2006 №999, не сплатила залишкову вартість автомобіля.

Позивач в судовому засіданні позов підтримала з підстав, викладених в позовній заяві. Просила суд позов задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив з підстав, викладених в запереченнях на позовну заяву. Просив суд відмовити позивачу у задоволенні позову повністю.

Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити у повному обсязі, виходячи з наступних підстав.

Суд встановив, що ОСОБА_1 з 08.05.1971 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_4.

ОСОБА_4 інвалід I групи захворювання, пов'язаного з наслідками аварії на ЧАЕС, перебував на транспортному обліку в Головному управлінні праці та соціального захисту населення Львівської обласної державної адміністрації з 14.03.2006.

30.03.2006 чоловіка позивача ОСОБА_4 відповідно до Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.09.1997 №999, забезпечено як гуманітарна допомога автомобілем марки ЗАЗ-11020632, 2005 випуску, номер кузова НОМЕР_1, номер двигуна НОМЕР_2, зеленого кольору, що підтверджується актом приймання-передачі транспортного засобу серії МВЧ №447818.

13.04.2006 Дрогобицьким МРЕВ УДАІ УМВС України в Львівській області автомобіль ЗАЗ-110206, 2005 випуску, шасі НОМЕР_1, об'єм двигуна 1100 см.куб. зареєстровано як власність громадянина ОСОБА_5 мешканця АДРЕСА_1 за реєстраційним номером НОМЕР_5 та видано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_6.

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, видане виконавчим комітетом Снятинської сільської ради Дрогобицького району Львівської області 09.01.2015, серії НОМЕР_7.

Департамент соціального захисту населення Львівської обласної державної адміністрації листом №10-2016 від 17.03.2016 повідомив членів сім'ї померлого інваліда про повернення автомобіля до моменту вирішення питання про переоформлення автомобіля на члена сім'ї.

Позивач, вважаючи, що має право на отримання у власність автомобіля, звернувся з відповідним позовом до суду.

Суд, вирішуючи спір по суті, виходить з наступного.

Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Законом України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні».

Позивач в позовній заяві посилається на норми Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.09.1997р. №999 (надалі - Порядок 1997 року). Проте, на момент смерті інваліда ОСОБА_4 діяв Порядок забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.07.2006 №999 (надалі - Порядок 2006 року).

З приводу таких обставин суд зазначає наступне.

Згідно з частиною першою статті 58 Конституції України закони та інші нормативно - правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Офіційне тлумачення вказаного положення Конституції України міститься в Рішенні Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99, відповідно до пункту 2 якого дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

У справі, що розглядається, такою подією (фактом) є смерть інваліда ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Порядок 1997 року затверджено у зв'язку з прийняттям Законів України від 22 грудня 1995 року № 488 «Про внесення змін і доповнень до Закону України «Про Статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та від 6 червня 1996 року № 230 «Про внесення змін і доповнень до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з метою впорядкування забезпечення автомобілями різних категорій інвалідів та спрямований на захист інтересів інвалідів.

Згідно з пунктом 37 Порядку 1997 року в редакції, чинній на час надання автомобіля ОСОБА_4 (30.03.2006), після смерті інваліда автомобіль, яким його забезпечено безоплатно або на пільгових умовах, залишається його сім'ї та знімається з обліку в органах соціального захисту населення.

Відповідно до статті 5 Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Визнання закону таким, що втратив чинність, припиняє його дію в повному обсязі.

Частиною четвертою статті 4 Цивільного кодексу України визначено, що актами цивільного законодавства є також постанови Кабінету Міністрів України.

Порядок 1997 року визнано таким, що втратив чинність, постановою Кабінету Міністрів України від 19 липня 2006 року.

Таким чином, питання про вилучення після смерті інваліда в його сім'ї автомобіля, отриманого інвалідом як гуманітарна допомога, має вирішуватись на підставі нормативно - правових актів, чинних на час смерті інваліда, якому автомобіль надавався як гуманітарна допомога.

Суд встановив, що автомобіль надавався інваліду ОСОБА_4 30.03.2006, тобто в період дії Порядку 1997 року. ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1, тобто в період дії Порядку 2006 року.

Таким чином, у справі, що розглядається таким нормативно-правовим актом є Порядок 2006 року.

Вказана позиція суду відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеною в постанові від 17.12.2013, яка згідно з ч.1 ст. 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України є обов'язковою для всіх судів України.

Тому, посилання позивача на норми Порядку 1997 року в межах цього спору є безпідставними.

Відповідно до частини 2 статті 38 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» після смерті інваліда, дитини-інваліда автомобіль, виданий безоплатно чи на пільгових умовах, у тому числі визнаний гуманітарною допомогою, за бажанням членів його сім'ї може бути переданий у їх власність безоплатно у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 16 Порядку 2006 року передбачено, що члену сім'ї померлого інваліда, який зареєстрований за місцем реєстрації інваліда, автомобіль, строк експлуатації якого менше ніж 10 років, залишається у разі сплати ним протягом шести місяців з дня смерті інваліда до державного бюджету на рахунки, відкриті в органах Казначейства, а членом сім'ї померлого інваліда внаслідок трудового каліцтва - на рахунки відповідних управлінь виконавчої дирекції вартості автомобіля з урахуванням розрахункової суми для викупу автомобіля та суми, сплаченої за нього інвалідом. Розрахункова сума для викупу автомобіля визначається головним управлінням соціального захисту або управлінням виконавчої дирекції з урахуванням зносу автомобіля 0,84 відсотка за кожний повний місяць або 10 відсотків за кожний повний рік. За результатами розрахунку складається довідка-рахунок за формою, що затверджується Мінсоцполітики.

Згідно з посвідченням НОМЕР_9, виданого 14.05.2015 Львівською обласною державної адміністрацією, позивач є дружиною померлого громадянина із числа ліквідаторів категорії 1, смерть якого, пов'язана з Чорнобильською катастрофою.

Згідно з посвідченням серії НОМЕР_8, виданого 19.02.2015, позивач має право на пільги, встановлені законодавством України для сімей загиблих (померлих) ветеранів війни.

В довідці Снятинської сільської ради Дрогобицького району Львівської області від 12.05.2016 №598 вказано, що позивач до дня смерті свого чоловіка ОСОБА_4 була на його утриманні і спільно з ним проживала.

Як вже встановив суд, ОСОБА_4 забезпечено автомобілем марки ЗАЗ-11020632, 2005 випуску, номер кузова НОМЕР_1, номер двигуна НОМЕР_2, зеленого кольору, що підтверджується актом приймання-передачі транспортного засобу серії МВЧ №447818. В листі Головного управління праці та соціального захисту населення Львівської обласної державної адміністрації від 30.03.2006р. №10-3019 вказано, що ОСОБА_4 забезпечено безоплатно автомобілем.

Суд встановив, що строк експлуатації автомобіля, починаючи з 30.03.2006 по дату смерті ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, становить менше 10 років. Вказані обставини сторонами не оспорюються.

На цих підставах суд вважає, що позивач як член сім'ї померлого інваліда, який зареєстрований за місцем реєстрації інваліда, має право на залишення автомобіля, строк експлуатації якого менше ніж 10 років, але за умови сплати ним протягом шести місяців з дня смерті інваліда до державного бюджету на рахунки, відкриті в органах Казначейства, вартості автомобіля з урахуванням розрахункової суми для викупу автомобіля та суми, сплаченої за нього інвалідом.

В судовому засіданні позивач пояснила, що знала про існування 6-місячного строку для сплати залишкової вартості автомобіля. В позовній заяві позивач також посилається на те, що протягом 6 місяців не мала матеріальної та фізичної змоги для сплати вартості автомобіля. На обґрунтування поважності причин пропуску строків для сплати вартості автомобіля позивач посилається на довідку Дрогобицького міського пологового будинку №305 від 12.05.2016р. про звільнення з роботи з 02.03.2016; довідку Дрогобицької районної лікарні від 17.05.2016, якою підтверджується існування в позивача захворювань; довідки Дрогобицького об'єднаного управління Пенсійного фонду України від 16.06.2016 №1190, від 16.06.2016 №1191 про розмір пенсії у разі втрати годувальника, померлого внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Суд звертає увагу на те, що Порядком 2006 року не передбачено можливості продовження/поновлення пропущеного 6-місячного строку для сплати залишкової вартості автомобіля для залишення члену сім'ї померлого інваліда, а тому докази щодо поважності причин пропуску такого строку, суд до уваги не бере та відповідно не оцінює.

Таким чином, суд дійшов до висновку, що позивач, хоча і відповідає критеріям, встановленим Порядком 2006 року, для отримання автомобіля як член сім'ї померлого інваліда, але у зв'язку з пропуском встановленого строку, втратила право на отримання такого автомобіля після сплати його залишкової вартості.

Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положення ст. 9 КАС України передбачає, що суди при вирішенні справи керуються принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Відповідно до вимог ст. 94 КАС України судові витрати стягненню зі сторін не підлягають.

Керуючись ст.ст. 4, 7-11, 14, 69-71, 72, 86, 87, 94, 159, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до департаменту соціального захисту населення Львівської обласної державної адміністрації про зобов'язання до вчинення дій відмовити повністю.

Судові витрати стягненню зі сторін не підлягають.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови суду складений і підписаний 29 червня 2016 року.

Суддя А.Г.Гулик