Справа № 2а-5879/12/1370
Суддя: Сакалош Володимир Миколайович
Дата ухвалення: 2016-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2016 року № 2а-5879/12/1370

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого-судді Сакалош В.М.,

за участю секретаря судового засідання Войтко І.В.,

представника позивача Кучковського А.Я.,

представника відповідача Квасниця Н.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Техно-Дизайн» до Державної податкової інспекції у Сихівському районі м. Львова Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень- рішень № , № від 09.04.2012 року, -

В С Т А Н О В И В :

04 липня 2012 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «Техно-Дизайн» (ТзОВ «Компанія «Техно-Дизайн») звернулося до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції у Сихівському районі м. Львова Львівської області Державної податкової служби (ДПІ у Сихівському районі м. Львова Львівської області ДПС), в якому просить скасувати податкові повідомлення-рішення № , № від 09.04.2012 року.

Позивач посилався на те, що висновки посадових осіб в акті перевірки щодо нереальності господарських операцій з контрагентами ТзОВ «Металбуд центр» та пп «Вікторія Галкомсервіс» є помилковими. Вказує на те, що платник податку не може відповідати за податковими зобов'язаннями його контрагентів, а тому прийняті на підставі таких висновків податкові повідомлення-рішення є протиправними і мають бути скасованими.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, пояснення надавав аналогічні до викладеного у позовній заяві, просив позов задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив, надав пояснення аналогічні до викладеного у письмових запереченнях. Вважав оскаржувані податкові повідомлення-рішення правомірними та обґрунтованими, оскільки при перевірці ТзОВ «Компанія «Техно-дизайн» при здійсненні взаєморозрахунків з Приватним підприємством «Вікторія Галкомсервіс» (надалі пп «Вікторія Галкомсервіс») в червні 2011р. та Товариством з обмеженою відповідальністю «Металбуд Центр» (надалі ТзОВ ««Металбуд Центр») в вересні 2011р., не доведена реальність операцій, не підтверджується реальність часу здійснення операцій, місцезнаходження майна, виробничо - складських приміщень та іншого майна (технічного персоналу, основних фондів, виробничих активів, складських приміщень і транспортних засобів), які необхідні для виконання такого постачання або здійснення діяльності, що свідчить про відсутність необхідних умов для отримання результатів відповідної господарської, економічної діяльності.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2012 року в задоволення позовних вимог було відмовлено повністю. Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 03 серпня 2015 року апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Техно-Дизайн» на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 20.11.2012р. у справі №2а-5879/12/1370 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Техно-Дизайн» до Державної податкової інспекції у Сихівському районі м. Львова про скасування податкових повідомлень-рішень залишено без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 20.11.2012р. без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 24 лютого 2016 року касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Техно-Дизайн" задоволено частково. Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 20.11.2012 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 03.08.2015 року у справі № 2а-5879/12/1370 (876/3373/13) скасовано. Справу направлено на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

В мотивувальній частині свого рішення Вищий адміністративний суд України зазначив наступне. Судами попередніх інстанцій не досліджено обставин, що підтверджують або спростовують реальність здійснення самих господарських операцій між позивачем та контрагентами - пп «Вікторія Галкомсервіс» та ТзОВ «Металбуд Центр», а саме: можливостей контрагентів позивача щодо виконання укладених з позивачем договорів, зокрема, наявності технічних та технологічних можливостей; питання щодо фактичної сплати позивачем податку на додану вартість в ціні товарів, що придбані платником податку; не досліджено руху активів у процесі здійснення господарських операцій між позивачем та контрагентами.

На думку касаційної інстанції для вирішення спору важливе значення також має встановлення факту реєстрації та перебування контрагентів позивача в стані платника податку на додану вартість, що надає право такому платнику видавати податкові накладні, які є підставою для формування податкового кредиту. Також судами попередніх інстанцій не досліджувалось питання щодо правомірності формування витрат позивача в спірному періоді в розрізі із понесеними витратами на виконання господарських операцій із вказаним контрагентами та їх зв'язку з господарською діяльністю позивача.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 11 березня 2016 року справу прийнято до розгляду. В судовому засіданні 24 березня 2016 року протокольною ухвалою суду відповідно до ст. 52 КАС України здійснено заміну відповідача на належного - Державну податкову інспекцію у Сихівському районі м. Львова Головного управління ДФС у Львівській області.

Позивач підтримав позовні вимоги, і в додаткових поясненнях від 23 березня 2016 року зазначив, що нереальність господарських операцій з придбання позивачем будівельних матеріалів і основних засобів у ТзОВ «Металбуд Центр» та придбання у пп «Вікторія-Галкомсервіс» ремонтно-будівельних робіт на об'єкті замовника (позивача) не підтверджується належними, допустимими та достатніми доказами, а ґрунтується на припущеннях відповідача, зокрема, обумовлюється лише висновками актів перевірок цих контрагентів позивача, складених ДПІ у Пустомитівському районі Львівської області та ДПІ у Шевченківському районі м. Львова відповідно. Факт здійснення вказаними контрагентами задекларованих основних видів діяльності фіскальними органами ставиться під сумнів у зв'язку з відсутністю цих підприємств за юридичними адресами, відсутністю у них достатніх трудових ресурсів, основних фондів, складських приміщень тощо. В той же час цими фіскальними органами, в т.ч. і відповідачем, не враховано, що підприємство не позбавлено права залучати матеріально-технічні ресурси для здійснення господарської діяльності, в т.ч. укладати договори оренди основних засобів, складських приміщень тощо. Відсутність у вказаних контрагентів достатніх трудових ресурсів (робочої сили) теж не може бути доказом нереальності проведених господарських операцій, оскільки ними (даними контрагентами) могли бути укладені договори про надання послуг іншими суб'єктами господарювання щодо зберігання та завантаження товару, а також договори субпідряду на виконання ремонтно-будівельних робіт. Сам факт відсутності підприємства за задекларованою юридичною адресою в жодному разі не можна вважати достатнім доказом нездійснення ним господарської діяльності.

ТзОВ «Металбуд Центр» на час продажу позивачу будівельних матеріалів і основних засобів (13.09.2011 року) та пп «Вікторія-Галкомсервіс» на час виконання відповідно до замовлення позивача ремонтно-будівельних робіт (червень 2011 року) були зареєстровані та перебували в стані платників податку на додану вартість , що надавало їм право видавати податкові накладні, які стали підставою для формування податкового кредиту позивачем.

На переконання позивача відповідачем не спростовані реальність здійснення самих господарських операцій між позивачем і його контрагентами - ТзОВ «Металбуд Центр» та пп «Вікторія-Галкомсервіс», які підтверджує сплата позивачем податку на додану вартість у сумі 14166,67 грн. в ціні товару (будівельні матеріали та основні засоби) придбаного у ТзОВ «Металбуд Центр», а також сплата податку на додану вартість у сумі 9783,33 грн. у вартості ремонту приміщень, огорожі і благоустрою території позивача по вул. Угорській, 14 в м. Львові та можливості вказаних контрагентів щодо виконання укладених з позивачем договорів, зокрема, наявності технічних та технологічних можливостей.

Представник позивача позовні вимоги просив задовольнити.

Відповідач, щодо позовних вимог заперечив, надав суду додаткові пояснення від 29 березня, 21 і 23 червня 2016 року, відповідно до яких вважає оскаржувані податкові повідомлення-рішення правомірними та обґрунтованими.

Представник відповідача просив у позові відмовити повністю з причини його безпідставності.

Заслухавши доводи представника позивача, заперечення представника відповідача, розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд даючи правову оцінку спірним правовідносинам виходив з наступного.

З 06.03.2012 року по 14.03.2012 року, ДПІ у Сихівському районі м. Львова Львівської області ДПС була проведена позапланова виїзна документальна перевірка ТзОВ «Компанія «Техно-дизайн» з питань правильності обчислення та своєчасності сплати податку на додану вартість та податку на прибуток при здійсненні взаєморозрахунків з ТзОВ «Металбуд Центр» за період з 01.09.2011 року по 31.12.2011 року та пп «Вікторія Галкомсервіс» за період 01.05.2011 року по 30.09.2011 року. В ході перевірки встановлено порушення ТзОВ «Компанія «Техно-дизайн»: п.п.138.1.1, п.138.2, п.138.4, п.138.8, п.п.138.10.3 п.138.10 ст.138, пп.139.1.9 п.139.1 ст.139 Податкового кодексу, що призвело до заниження податку на прибуток підприємств на загальну суму 17109,0 грн., а саме за 2-3 квартали 2011р. в сумі 6086,0грн. та за 2-4 квартали 2011р. в сумі 17109,0грн., та п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6ст.198 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-УІ із змінами і доповненнями, що призвело до заниження податку на додану вартість на загальну суму 23950,0грн, а саме за червень 2011р. на 9783,0грн та за вересень 2011р. на 14167,0грн.

За результатами перевірки складено Акт № 92/23-209/33805728 від 21.03.12 року. На підставі вказаного Акту, ДПІ у Сихівському районі м. Львова Львівської області ДПС винесено податкові повідомлення - рішення № та № від 09.04.2012 року.

Не погоджуючись із вказаними податковими повідомленнями - рішеннями позивач оскаржив їх до суду.

При вирішенні даного спору судом встановлено таке.

27.05.2011 року ТзОВ «Компанія «Техно-дизайн» укладено з пп «Вікторія Галкомсервіс» договір про виконання робіт № 17. Згідно з умовами договору, ТзОВ «Компанія «Техно-дизайн» (замовник) доручає, пп «Вікторія Галкомсервіс» (виконавець) приймати на себе виконання ремонтно- будівельних робіт на об'єктах замовника. За 2011р. пп «Вікторія Галкомсервіс» надано будівельних робіт ТзОВ «Компанія «Техно-дизайн» на загальну суму 58700,0грн (в т.ч. ПДВ 9783,33 грн). Суму ПДВ - 9783,33 грн. включено до складу податкового кредиту у декларації з ПДВ за червень 2011 року. Вартість послуг без ПДВ до складу витрат включено в декларації з податку на прибуток підприємств за 2-3 квартали 2011р. в сумі 26458,64 грн. (вартість послуг на суму 22458,0 до складу витрат не включена).

Оплата за товар проводилася в безготівковій формі згідно платіжних доручень: № 155 від 21.07.2011р. на суму 15000,0грн; № 201 від 12.09.2011р. на суму 5000,0грн; № 202 від 15.09.2011р. на суму 5000,0грн; № 204 від 16.09.2011р. на суму 25000,0грн; № 208 від 20.09.2011р. на суму 5000,0грн; № 217 від 23.09.2011р. на суму 3700,0 грн;

При дослідженні вищевказаних взаємовідносин для перевірки надано акт виконаних робіт КБ-2В, КБ-3 № 6-27004 за червень 2011 року та податкову накладну № 15 від 27.06.2011 року.

В податковому обліку зазначено про отримання будівельних робіт від пп «Вікторія Галкомсервіс» відображено в рядку 06.1 Декларації «загальновиробничі витрати» за 2-3 квартали 2011р. в сумі 26458,64 грн.

При перевірці встановлено, що ТзОВ «Компанія «Техно-дизайн» відобразило у бухгалтерському обліку господарські операції, щодо придбання будівельних робіт у пп «Вікторія Галкомсервіс» на загальну суму 58700,0 грн. Згідно акту КБ-2В роботи виконувались пп «Вікторія Галкомсервіс» з власних матеріалів, власними силами, обладнанням із залученням власних машин, механізмів, транспорту, працівників в кількості, необхідній для своєчасного і якісного виконання робіт з дотриманням усіх будівельно-монтажних норм.

Матеріалами перевірки пп «Вікторія Галкомсервіс», проведеної працівниками ДПІ у Шевченківському районі м. Львова, відображено відсутність необхідних трудових ресурсів виробничого обладнання, транспортних засобів, торгівельного обладнання та інших основних фондів, що свідчить про неможливість здійснення суб'єктом господарювання, задекларованого основного виду діяльності безпосередньо. Чисельність працюючих відповідно до бази даних 1 - ДФ на пп «Вікторія-Галкомсервіс» складала 0 осіб.

Наявність складських та офісних приміщень: податковою адресою юридичної особи пп «Вікторія-Галкомсервіс»: 79058, м. Львів, пр.В.Чорновола,67, підприємство за місцезнаходженням відсутня.

Також перевіркою встановлено, що на пп «Вікторія-Галкомсерві» відсутні транспортні засоби, тобто підприємство не має можливості здійснювати транспортування придбаного або реалізованого товару власними силами. Тобто, при перевірці встановлено відсутність у підприємства необхідних умов для здійснення господарської діяльності в частині, купівлі, продажу, реалізації, зберігання та відвантаження товарно-матеріальних цінностей та надання послуг чи здійснення робіт в силу відсутності відповідного персоналу, транспортних засобів, приміщень та матеріальних ресурсів, що також свідчить про відсутність у пп «Вікторія-Галкомсервіс» адміністративно-господарських можливостей на виконання господарських зобов'язань та відсутність фактичних дій, спрямованих на виконання взятих на себе зобов'язань.

Тобто, зазначена в акті перевірки інформація вказує на відсутність у пп «Вікторія-Галкомсервіс» економічних засобів та персоналу, спроможного виконати роботи.

В той же час судом взято до уваги наступне.

За твердженням позивача його контрагент пп «Вікторія-Галкомсервіс» здійснювала благоустрій території приналежній ТзОВ «Компанія «Техно-дизайн».

Згідно ст. 24 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» ( Відомості Верховної Ради України (ВВР), 2005, N 49, ст.517 ) із змінами та доповненнями, підприємства, установи, організації забезпечують благоустрій земельних ділянок, наданих їм на праві власності чи праві користування відповідно до закону. Згідно ст. 21 цього Закону елементами (частинами) об'єктів благоустрою є покриття площ, вулиць, доріг, проїздів, алей, бульварів, тротуарів, пішохідних зон і доріжок відповідно до діючих норм і стандартів. Відповідно до ст. 36 цього Закону за рахунок коштів підприємств, установ, організацій фінансуються заходи, спрямовані на благоустрій, виконання робіт з ремонту і реконструкції доріг внутрішньогосподарського користування, озеленення, утримання в належному стані території, яка їм належить на праві власності або праві користування. Відповідно до ст. 18 вказаного Закону Підприємства, установи та організації у сфері благоустрою населених пунктів зобов'язані у процесі утримання об'єктів благоустрою (їх частин) дотримуватися відповідних технологій щодо їх експлуатації та ремонту.

Документальне підтвердження виконаних робіт пп «Вікторія-Галкомсерві» щодо благоустрою території позивача покладається на ТзОВ «Компанія «Техно-дизайн», як підтвердження здійснення господарських операцій стосовно зазначеного благоустрою.

Проте позивач, всупереч покладеними на нього чинним законодавством обов'язків, відповідних документів в аспекті дотримання технологій щодо ремонту об'єктів благоустрою, сертифікатів використаних матеріалів, плану або схематичних зображень відремонтованих об'єктів, суду не надав.

Також не надано суду документів про здійснення ремонтно-будівельних робіт субпідрядником.

Щодо правовідносин з іншим контрагентом позивача судом в становлено наступне.

ТзОВ «Компанія «Техно-дизайн» укладено 05.09.2011 року з ТзОВ «Металбуд Центр» договір купівлі - продажу будматеріалів №110905. В тексті договору не конкретизовано, які саме будматеріали позивач придбав.

За 2011р. ТзОВ «Металбуд Центр» реалізовано ТзОВ «Компанія «Техно-дизайн» будівельних матеріалів на загальну суму 85000,0грн (в т.ч. ПДВ 14166,67 грн). Суму ПДВ - 14166,67 грн. включено до складу податкового кредиту у декларації з ПДВ за вересень 2011 року. Вартість товарів без ПДВ до складу витрат включено в декларації з податку на прибуток підприємств за 2-4 квартали 2011р. в сумі 47930,0грн.

Оплата за товар здійснювалась на підставі платіжних доручень: №251 від 28.10.2011р. на суму 45000,0грн; №253 від 31.10.2011р. на суму 40000,0грн.

При дослідженні взаємовідносин ТзОВ «Компанія Техно-дизайн» та ТзОВ «Металбуд Центр» для перевірки надано видаткову накладну №РН9 - 1300008 від 13.09.2011р. та податкову накладну № 37 від 13.09.2011р. Документів на транспортування товару до перевірки не надано.

Представником позивача, на підтвердження реальності операцій з його контрагентами надано суду, зокрема, подорожній лист від 13.09.2011р., акт приймання-передачі внутрішнього переміщення) основних засобів, договір купівлі-продажу №26 від 04.05.2007р.

Проте, змістом видаткової накладної № РН9 - 1300008 від 13.09.2011р. не підтверджується отримання перелічених у ній товарів саме позивачем, та те що цей документ виписаний на виконання договору купівлі - продажу будматеріалів №110905. Свідки в судовому засіданні не змогли пригадати обставини, які мають значення для справи.

Згідно із вимогами пунктом 44.1 ст.44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Водночас, ст.1 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні визначено, що первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Отже, будь-які документи (у тому числі, договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Якщо фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного, на підтвердження даних податкового обліку можуть братись до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Згідно із нормами ст.1 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов'язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами Податкового кодексу України.

Відповідно до вимог пункту 198.3 ст.198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

З наведених законодавчих положень вбачається, що витрати платника, які зменшують базу оподаткування податку на прибуток та податку на додану вартість, мають бути реально понесеними, документально підтвердженими, а документи на обґрунтування таких витрат повинні містити повну та достовірну інформацію про учасників та умови господарських операцій.

Слід зазначити, що обов'язок підтвердити правомірність та обґрунтованість податкового кредиту та сформованих витрат (валових витрат) первинними документами покладається на платника, позаяк саме він виступає суб'єктом, що використовує включену постачальником до ціни товару суму ПДВ при обчислені суми податку, яка підлягає перерахуванню до бюджету, та зменшує оподаткований дохід на суму витрат при визначені податку на прибуток.

На підтвердження реальності здійснення господарських операцій з контрагентом ТзОВ «Металбуд Центр» позивач послався на факт подальшої реалізації придбаної ним продукції - металочерепиці Національному лісотехнічному університету України.

Проте, як вбачається з пунктів 2.1 договору про закупівлю товарів за державні кошти від 28.09.2011 №2109 та договору від 11.10.2011 №0510 про закупівлю товарів за державні кошти, укладеного між ТзОВ «Компанія Техно-Дизайн» та Національним лісотехнічним університетом України, виконавець повинен передати (поставити) замовнику товар (товари), якість яких відповідає умовам сертифікату якості відповідних товарів, однак, під час перевірки та розгляду справи в суді позивачем зазначених документів не надано.

Таким чином, позивачем не доведено належними та допустимими доказами реальності здійснення господарських операції із пп «Вікторія Галкомсервіс» та ТзОВ «Металбуд Центр».

Відповідно до ст. 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

А відтак, суд дійшов до висновку про безпідставність та необґрунтованість позовних вимог, а тому у задоволенні позову слід відмовити повністю.

Щодо судових витрат, то у відповідності до вимог ст.94 КАС України, такі належить покласти на позивача.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 11, 30, 70, 71, 72, 86, 94, 98, 159 - 160 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Судові витрати покласти на позивача.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі у відповідності до ч. 3 ст. 160 цього Кодексу, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішення за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлений 29 червня 2016 року.

Суддя Сакалош В.М.