Справа № 2а-7346/10/1570
Суддя: Амєлін С.Є.
Дата ухвалення: 2016-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" червня 2016 р. м. Київ К/9991/41339/12

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Амєліна С.Є. - головуючого,

Ємельянової В.І.,

Кобилянського М.Г.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за касаційною скаргою Державної податкової інспекції у місті Іллічівську Одеської області на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 09 серпня 2010 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 01 червня 2012 року в справі за позовом Державної податкової інспекції у місті Іллічівську Одеської області до підрозділу примусового виконання рішень відділу Державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області, третя особа ОСОБА_4 про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження,

в с т а н о в и л а :

У липні 2010 року Державна податкова інспекція у місті Іллічівську Одеської області звернулася в суд з вказаним адміністративним позовом, в якому зазначала, що постановою головного державного виконавця підрозділу примусового виконання рішень відділу Державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області від 18 червня 2010 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-а-11131/09/1570 та надано строк добровільного виконання - сім днів з моменту отримання постанови.

Посилаючись на те, що постанова отримана 25 червня 2010 року та її виконання у семиденний строк неможливо у зв'язку зі святковими днями, а також провадження відкрито у порушення вимог статті 20 Закону України «Про виконавче провадження» не за місцезнаходженням боржника (місто Іллічівськ), просив зупинити виконавче провадження та скасувати постанову від 18 червня 2010 року.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 09 серпня 2010 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 01 червня 2012 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права, позивач просив скасувати судові рішення та ухвалити нове про задоволення позову.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що постановою Одеського окружного адміністративного суду від 15 червня 2010 року скасовано наказ Державної податкової інспекції у місті Іллічівську від 18 травня 2009 року № 80 «Про притягнення до відповідальності»; скасовано наказ Державної податкової інспекції у місті Іллічівську від 23 липня 2009 року № 121 «Про недоліки в упередженні росту та погашенні податкового боргу і роботі з безхазяйним майном у першому півріччі 2009 року» в частині оголошення догани старшому державному податковому інспектору відділу погашення прострочених податкових зобов'язань ОСОБА_4 (пункт 1); скасовано наказ Державної податкової інспекції у місті Іллічівську від 09 вересня 2009 року № 78-о «Про звільнення ОСОБА_4»; поновлено ОСОБА_4 на посаді старшого державного податкового інспектора відділу погашення прострочених податкових зобов'язань Державної податкової інспекції у місті Іллічівську.

18 червня 2010 року головним державним виконавцем підрозділу примусового виконання рішень відділу Державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання виконавчого листа № 2-а-11131/09/1570, надано строк для добровільного виконання - сім днів з моменту отримання постанови про відкриття виконавчого провадження.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди попередніх інстанцій виходили з того, що вимоги про збільшення строку добровільного виконання рішення суду не відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження» та є протиправними; юрисдикція відповідача поширюється на Одеську область.

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального й процесуального права, правової оцінки обставин справи колегія суддів приходить до висновку про те, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Згідно з частиною першою статті 2 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Частиною третьою статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що відповідачем у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби є відповідний орган державної виконавчої служби.

Відповідно до частини першої статті 3 Закону України «Про державну виконавчу службу» органами державної виконавчої служби є:

Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, до складу якого входить відділ примусового виконання рішень;

управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі, до складу яких входять відділи примусового виконання рішень;

районні, районні у містах, міські (міст обласного значення), міськрайонні відділи державної виконавчої служби відповідних управлінь юстиції.

Наведений перелік органів державної виконавчої служби є вичерпним.

Структурні підрозділи органів державної виконавчої служби: відділ примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України, відділи примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі - не визначені Законом України «Про державну виконавчу службу» як самостійні органи державної виконавчої служби, що виключає можливість їхньої участі як відповідачів у справах, що розглядаються відповідно до статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України.

Позивач звернувся з позовними вимогами до підрозділу примусового виконання рішень відділу Державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області, у виконанні якого перебував виконавчий лист №2-а-11131/09/1570, тобто до неналежного відповідача.

Суд першої інстанції, відповідно до вимог статті 52 Кодексу адміністративного судочинства України, не вирішив питання про заміну первинного відповідача на належного, перелік, яких визначено статтею 3 Закону України «Про державну виконавчу службу», що призвело до процесуальних порушень, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Апеляційний суд, залишаючи без змін судове рішення, дану правову помилку не виправив.

Допущені судами порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи відповідно до частини другої статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд.

Керуючись статтями 222, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у місті Іллічівську Одеської області задовольнити частково.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 09 серпня 2010 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 01 червня 2012 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і оскарженню не підлягає.

Судді: