Справа № 820/1667/16
Суддя: Лях О.П.
Дата ухвалення: 2016-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 червня 2016 р.Справа № 820/1667/16
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі
Головуючого судді: Лях О.П.
Суддів: Старосуда М.І. , Яковенка М.М.
при секретарі судового засідання Антипенко В.А.
за участю представника позивача Кандиба Т.О.
представника відповідача Гайдамак В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 19.05.2016р. по справі № 820/1667/16
за позовом ОСОБА_1
до Служби безпеки України в особі Управління служби безпеки України в Харківській області
про поновлення на посаді, скасування наказів та зобов`язання вчинити певні дії,-
ВСТАНОВИЛА:
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Служби безпеки України в особі Управління служби безпеки України в Харківській області, в якому просив суд: визнати неправомірним та скасувати наказ Служби безпеки України №100-ос від 30.01.2016р. про звільнення з військової служби ОСОБА_1 за підпунктом "б" пункту 61 та підпунктом "и" пункту 62 (у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем) та пунктом 88-1 Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України ; визнати неправомірним та скасувати наказ Управління Служби безпеки України в Харківській області від 05.02.2016р. №18-ос про виключення ОСОБА_1 зі списків особового складу; зобов`язати Службу безпеки України поновити капітана ОСОБА_1 на військовій службі у Лозівському міжрайонному відділі управління СБУ в Харківській області(а.с.4-6).
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 19.05.16 р. по справі № 820/1667/16 адміністративний позов залишено без розгляду (а.с.50-53).
Не погодившись з судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 19.05.2016р. по справі № 820/1667/16, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі і направити справу № 820/1667/16 для продовження розгляду, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права (а.с.59-61).
Представник позивача доводи апеляційної скарги підтримав.
Представник відповідача в письмових запереченнях та під час апеляційного розгляду справи проти задоволення апеляційної скарги заперечував, просив оскаржувану ухвалу залишити без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, представників позивача та відповідача, , перевіривши і обговоривши доводи апеляційної скарги, правильність правової оцінки обставин справи та застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Як встановлено судами першої та апеляційної інстанцій, між позивачем та Службою безпеки України в особі Управління СБ України в Харківській області 29 вересня 2014 року було укладено контракт про проходження позивачем військової служби в СБУ за контрактом осіб офіцерського складу строком на 5 років, з 07.11.2014 р. по 07.11.2019р.(а.с.7).
Наказом Служби безпеки України № 100-ос від 30 січня 2016 року капітана ОСОБА_1 , старшого оперуповноваженого було звільнено з військової служби за підпунктом «б» пункту 61 та підпункту «и» пункту 62 (у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем) та пунктом 88-1 Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України у запас Збройних сил України(а.с.8).
Наказом Управління СБ України в Харківській області № 18-ос від 05 лютого 2016 року капітана ОСОБА_1 було виключено із списків особового складу, без права носіння військової форми одягу, з урахуванням часу на здавання посади з 04 лютого 2016 року(а.с.9).
Не погоджуючись за наведеними наказами позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.
Залишаючи адміністративний позов без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущений встановлений ч. 3 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України місячний строк для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду з наступних підстав.
Суспільні відносини, пов`язані зі створенням правових, організаційних, економічних та соціальних умов реалізації громадянами України права на державну службу, врегульовано чинним на час виникнення спірних правовідносин Законом України від 16 грудня 1993 року №3723-XII «Про державну службу» (Закон №3723-ХІІ).
Згідно зі статтями 9 і 30 цього Закону правовий статус окремих категорій державних службовців регулюється Конституцією України, спеціальними законами та Кодексом законів про працю України.
Водночас, порядок проходження військової служби за контрактом особами офіцерського складу, сержантського і старшинського складу, рядового складу Служби безпеки України (далі - військовослужбовці Служби безпеки України), регулюється Законами України «Про військовий обов`язок і військову службу», Закон "Про службу безпеки України" та Положенням про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України, затвердженого Указом Президента України від 27 грудня 2007 року № 1262/2007 з послідуючими змінами та доповненнми.
Відповідно до пункту . 2 статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.
Відповідно до приписів п.7.15 «Інструкції про організацію виконання Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України», затвердженої наказом Служби безпеки України від 14.10.2008 р. № 772 наказ про звільнення військовослужбовця у запас або у відставку оголошується йому особисто його прямим начальником. Зазначена Інструкція не передбачає особистого підпису військовослужбовця в наказі про звільнення.
Згідно службової записки відповідача,оскаржувані накази про звільнення ОСОБА_1 з військової служби, відповідно до п. 7.15 Інструкції від 14.10.2008 р. № 772, були оголошені позивачеві 05 лютого 2016 року заступником начальника Лозівського міжрайонного відділу УСБУ в Харківській області Передерієвим І.С. у присутності співробітника цього ж відділу ОСОБА_2 .
На виконання п. 4.6 «Інструкції про порядок оформлення, видачі та обліку службових посвідчень Служби безпеки України», затвердженої наказом Служби безпеки України від 10.12.2014 р. № 808/ДСК, під час оголошення ОСОБА_1 наказу про його звільнення , останній відповідно до вимог вимог наведеної Інструкції здав особисте посвідчення заступнику начальника Лозівського міжрайонного відділу Управління СБ України в Харківській області ОСОБА_3 .
Як вбачається з адміністративного позову, позивач оскаржує наказ Служби безпеки України №100-ос від 30.01.2016р. про його звільнення з військової служби за підпунктом "б" пункту 61 та підпунктом "и" пункту 62 (у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем) та пунктом 88-1 Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України у запас Збройних сил України, решта позовних вимог безпосередньо пов`язана саме з цим наказом. Позивач просить про поновлення пропущеного строку для звернення до суду без зазначення причин його пропуску, при цьому відомостей коли саме позивачеві стало відомо про звільнення позовна заява не містить.
Однак, як вбачається із наданого представником позивача копії наказу від 05.02.2016 року № 18-ос про виключення позивача зі списків особового складу Управління СБ в Харківській області позивача, звільненого з військової служби за підпунктом "б" пункту 61 та підпунктом "и" пункту 62 (у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем) та пунктом 88-1 Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України у запас Збройних сил України наказом №100-ос від 30.01.2016р. з 04.02.2016 року, який є додатком до адміністративного позову, даний наказ містить в собі підпис представника позивача про його отримання ще 19.02.2016 року (а.с.9).
Відтак, станом на 19 лютого 2016 року сторона позивача мала в своєму розпорядженні не просто відомості, а документально підтверджені дані про видання обох оскаржуваних наказів (СБ України від 30 січня 2016 року № 100-ос та УСБУ в Харківській області від 05.01.2016 року № 18-ос), а отже, у позивача виникло право на звернення до адміністративного суду з позовом для захисту своїх прав у публічно-правових відносинах, якщо він вважав їх порушеними.
Крім того, як вбачається із матеріалів справи, 17 лютого 2016 року ОСОБА_1 було власноручно написано заяву про прийняття його на військовий облік до військового комісаріату Красноградського ОМВК Харківської області. У вказаній заяві ОСОБА_1 причиною зазначив - звільнення з органів СБ України, що підтверджується наданою в якості доказу копією заяви гр. ОСОБА_1 до Красноградського ОМВК Харківської області(а.с.42).
Таким чином, на момент звернення до військового комісаріату Красноградського ОМВК Харківської області 1 7.02.2016 року позивач знав про своє звільнення з органів СБ України, тобто був обізнаний про обставини, що зумовлювали звернення до суду за захистом порушених прав.
Діючим законодавством не передбачено в якості передумови для звернення до адміністративного суду за захистом своїх прав наявність у позивача рішення суб`єкта владних повноважень в паперовому вигляді, для звернення до суду достатнім є володіння інформацією про дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, які, на думку особи, порушують її права, свободи та інтереси, а тому доводи апеляційної скарги про те , що право позивача на звернення за захистом порушеного права виникає у місячний строк з дня отримання копії наказу про звільнення не може бути прийнято до уваги.
Відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Згідно ч. 3 ст. 99 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
Колегія суддів зазначає, що встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.
Статтею 100 КАС України передбачено, що адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.
Також, колегія суддів приймає до уваги приписи ч.2 ст.8 Кодексу адміністративного судочинства України, яка зобов`язує суд застосовувати принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.
Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс на інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії").
Звертаючись з адміністративним позовом до суду 01.04.2016 року представник позивача зазначав, що спірний наказ був отриманий ним 11.03.2016 року , що підтверджується реєстрацією наказу у журналі реєстрації вхідної кореспонденції та пов`язує початок перебігу строків на звернення до суду не з моменту, коли позивач дізнався про порушення своїх прав, а з моментом отримання представником позивача копії наказу про звільнення.
Колегія суддів зазначає, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.
У даному випадку, такі докази у матеріалах справи відсутні.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що при прийнятті оскаржуваної ухвали суд першої інстанції дійшов вірних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги, з наведених підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 199, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 19.05.16 р. по справі № 820/1667/15 залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення в повному обсязі.
Повний текст ухвали виготовлений та підписаний 29.06.2016 року.

Головуючий суддя (підпис)Лях О.П.
Судді(підпис) (підпис) Старосуд М.І. Яковенко М.М.