Справа № 22-а-6387/08
Суддя: Семенюк Г.В.
Дата ухвалення: 2010-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2010 р.Справа № 22-а-6387/08

Категорія:Головуючий в 1 інстанції: Вовченко О.А.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючогосудді -ОСОБА_1
судді - ОСОБА_2
судді - ОСОБА_3
при секретаріОСОБА_4

за участю представника ДПІ -ОСОБА_5 (довіреність)

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Одеського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою відкритого акціонерного товариства «Аквавіт»на Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 24 липня 2008 року по справі за позовом відкритого акціонерного товариства «Аквавіт»до Державної податкової інспекції у місті Іллічівську про скасування податкового повідомлення-рішення № /0 від 15 листопада 2007 року, -

встановиЛА:

Позивач, відкрите акціонерне товариство «Аквавіт», звернувся до Кодимського районного суду Одеської області з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у місті Іллічівську про скасування податкового повідомлення-рішення № /0 від 15 листопада 2007 року.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 24 липня 2008 року в задоволені позову відмовлено.

ВАТ «Аквавіт»не погодившись з постановою суду першої інстанції, подало апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову Одеського окружного адміністративного суду від 24 липня 2008 року по справі № 22-а-6387/08 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ВАТ «Аквавіт»у повному обсязі та скасувати податкове повідомлення-рішення № /0.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на те, що постанова суду першої інстанції є необґрунтованою та незаконною. Крім того, апелянт зазначає, що у разі якщо в результаті перевірки зменшується сума податку на додану вартість, заявлена до відшкодування, яка не була відшкодована з бюджету, штрафні санкції не застосовуються.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного:

Відповідно до приписів п. 5.1 ст. 5 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»від 21 грудня 2000 року № 2181-III (із змінами і доповненнями), - податкове зобов'язання, самостійно визначене платником податків у податковій декларації, вважається узгодженим з дня подання такої податкової декларації.

25.05.2006 року за вх. № 13965 ВАТ «Аквавіт»подало до ДПІ у м. Іллічівську, уточнюючий розрахунок податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок, за березень 2006 року (а.с. 10-11).

23.10.2007 року з урахуванням вимог ст. ст. 10, 11 Закону України «Про державну податкову службу в Україні" від 04.12.1990 року № 509-ХІІ (зі змінами та доповненнями) головним державним податковим інспектором відділу адміністрування податку на додану вартість управління оподаткування юридичних осіб ДПІ у м. Іллічівську, ОСОБА_6, було проведено документальну невиїзну (камеральну) перевірку уточнюючого розрахунку податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок ВАТ «Аквавіт», поданого за березень 2006 року, зареєстрованого в податковому органі 25.05.2006 року вх. № 13965. За результатами перевірки складено акт № 2653/15-02, (а.с. 23), в якому зазначено, що перевіркою уточнюючого розрахунку податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок, поданого за березень 2006 року, виявлено, що ВАТ «Аквавіт»на підставі п. 5.1. ст. 5 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»від 21 грудня 2000 року N 2181-ІІІ (із змінами і доповненнями), надано уточнюючий розрахунок, згідно якого збільшена сума ПДВ, яка підлягала сплаті до бюджету за березень 2006 року (рядок 27 декларації дорівнював 2799061,0 грн.) на 1768778,0 грн., але в порушення п. 17.2 «а»ст. 17 Закону України № 2181-III, ВАТ «Аквавіт»не нараховано та не сплачено штраф у розмірі п'яти відсотків від суми недоплати, який складає 88439,0 грн.

Відповідно до пункту 17.2 ст. 17 Закону України № 2181-III, платник податків, який до початку його перевірки контролюючим органом самостійно виявляє факт заниження податкового зобов'язання минулих податкових періодів, зобов'язаний: надіслати уточнюючий розрахунок і сплатити суму такої недоплати та штраф у розмірі п'яти відсотків від такої суми до подання такого уточнюючого розрахунку.

Таким чином позивач повинен був самостійно нарахувати суму штрафу в розмірі 5 %, у зв'язку із виправленням помилки, однак з уточнюючого розрахунку податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок вбачається, що ВАТ «Аквавіт»не нарахувало та не сплатило штраф у розмірі п'яти відсотків від суми недоплати.

Суд першої інстанції в своїй Постанові визнав безпідставним посилання позивача на те, що ВАТ «Аквавіт»не нарахувало та не сплатило штраф у розмірі п'яти відсотків від суми недоплати, оскільки у нього існував чи існує залишок бюджетного відшкодування з ПДВ, так як залишок бюджетного відшкодування з ПДВ, не може впливати на необхідність визначення штрафу у розмірі 5 % від суми збільшеного податкового зобов'язання. Штраф у розмірі 5 % від суми збільшеного податкового зобов'язання може бути погашено за рахунок залишку у ВАТ „Аквавіт" з бюджетного відшкодування з ПДВ, з урахуванням суми недоплати, виявленої в результаті заниження податкового зобов'язання минулих податкових періодів, збільшеної на суму штрафу у розмірі п'яти відсотків від такої суми.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з таким висновком Одеського окружного адміністративного суду.

Суд першої інстанції також не погодився з посиланнями позивача в адміністративному позові, щодо спливу часу для застосування до ВАТ „Аквавіт" штрафу у розмірі п'яти відсотків від суми недоплати, оскільки недоплата і штраф, які нараховуються платником податків відповідно по пункту 17.2 статті 17 Закону України № 2181-III, є складовими податкового зобов'язання платника податків. Закон України № 2181-III є спеціальним законом з питань оподаткування, який установлює порядок погашення зобов'язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов'язкових платежів), включаючи збір на обов'язкове державне пенсійне страхування та внески на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків контролюючими органами, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, та визначає процедуру оскарження дій органів стягнення. Статтею 15 Закону України № 2181-III, передбачені строки давності та умови їх застосування. Відповідно до п.п. 15.1.1. п. 15.1 ст. 15 Закону України № 2181-III податковий орган має право самостійно визначити суму податкових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Законом, не пізніше закінчення 1095 дня, наступного за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, а у разі, коли така податкова декларація була надана пізніше - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку податковий орган не визначає суму податкових зобов'язань, платник податків вважається вільним від такого податкового зобов'язання, а спір стосовно такої декларації не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує протни адміністративного позову.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про правомірність визначення відкритому акціонерному товариству «Аквавіт», суми податкового зобов'язання за штрафними санкціями, за платежем: податок на додану вартість в сумі 88439 грн., в звязку з чим позовні вимоги відкритого акціонерного товариства «Аквавіт», про скасування податкового повідомлення-рішення від 15.11.2007 року є необґрунтованими, не відповідають на діючому законодавству України, та як слід, - задоволенню не підлягають.

Враховуючи те, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу відкритого акціонерного товариства «Аквавіт»на Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 24 липня 2008 року по справі № 22-а-6387/08, - залишити без задоволення.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 24 липня 2008 року по справі за позовом відкритого акціонерного товариства «Аквавіт»до Державної податкової інспекції у місті Іллічівську про скасування податкового повідомлення-рішення № /0 від 15 листопада 2007 року, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Ухвалу складено у повному обсязі 23 вересня 2010 року.

Головуючий суддя ОСОБА_1
суддя ОСОБА_2
суддя ОСОБА_3