Справа № 613/527/16-а
Суддя: Кузіна Н. П.
Дата ухвалення: 2016-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №-613/527/16-а Провадження №-2-а/613/19/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2016 року м. Богодухів

Богодухівський районний суд Харківської області у складі головуючої судді Кузіної Н.П., за участю секретаря Герасимюк Л.А., розглянувши в письмовому провадженні в м. Богодухові адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора ПП роти № 9 батальйону УПП в м. Харкові лейтенанта поліції Числова Олександра Володимировича, Управління патрульної служби МВС у м. Харкові, Державної Казначейської служби України про визнання неправомірними дій інспектора поліції, скасування постанови про адміністративне правопорушення та стягнення моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом в якому просить: визнати незаконною та скасувати постанову № 878492 серія ПС2 від 17 квітня 2016 року у справі про адміністративне правопорушення, винесену інспектором патрульної поліції УПС МВС у м. Харкові. Провадження по справі закрити; визнати неправомірними дії інспектора патрульної поліції УПС МВС в м. Харкові лейтенанта поліції Числова Олександра Володимировича щодо притягнення ОСОБА_1 до адмінвідповідальності; Стягнути з Державної казначейської служби України на користь позивача моральну шкоду в розмірі 3000 грн.

Позивач свої позовні вимоги мотивує тим, що 17 квітня 2016 року близько 13-45 год., він рухаючись на автомобілі марки «Форд Куга» д.н. АЕ 4779НК по вул. Динамівській м. Харкова, здійснив зупинку автомобіля вздовж дороги в незабороненому місці, відстань припар кованого автомобіля до пішохідного переходу перевищувала 5 м. Однак, інспектором ПП роти № 9 УПП в м. Харкові Числовим О.В. відносно ОСОБА_1 була винесена постанова та накладено на нього стягнення у виді штрафу в сумі 255 грн., у зв'язку із порушенням правил зупинки автомобіля. Дану постанову позивач вважає незаконною та такою, що підлягає скасуванню, так як в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, знак, який би забороняв зупинку у вказаному місці відсутній. Відстань від автомобіля до пішохідного переходу перевищувала 10 м. Позивач зазначає, що він не порушував правил зупинки транспортного засобу та інших Правил дорожнього руху України, тому постанова не відповідає вимогам чинного законодавства. Крім того, інспектор не виконав вимоги ст. ст. 283, 287 КУпАП, не роз'яснив прав, передбачених законодавством України при притягненні до адміністративної відповідальності, а також строк та порядок оскарження постанови. Також зазначив, що форма про накладення адміністративних стягнень по справі про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі. Крім того, ОСОБА_1 вказує, що незаконне притягнення його до адмінвідповідальності спричинило йому моральну шкоду, яка виразилася у тому, що під час спілкування з інспектором позивач відчував сильні негативні переживання. Душевні і психічні страждання були викликані тим, що його незаконно оштрафували, а іншого водія на очах відпустили без будь-яких зауважень та претензій, що вкрай обурило ОСОБА_1, викликало тривалі негативні емоції від відчуття несправедливості. Оскільки позивач страждає на гіпертонічну хворобу, погіршився його фізичний стан, та він був вимушений звернутися до лікаря. На підставі вищевикладеного ОСОБА_1 був змушений звернутися до суду та просив позовні вимоги задовольнити.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити.

Відповідачі: інспектор ПП роти № 9 батальйону УПП в м. Харкові лейтенант поліції Числов О.В. та представник Управління патрульної служби МВС у м. Харкові, в судове засідання не з'явилися з невідомої суду причини. Про місце, день та час слухання справи повідомлені належним чином.

Відповідач: представник Державної казначейської служби України в судове засідання не з'явився. Надав до суду письмові запереченні, згідно яких позов ОСОБА_1 в частині вимог щодо стягнення з державного бюджету України моральної шкоди не визнають. Зазначили, що позивачем не доведено нанесення йому моральної шкоди, не надано жодного доказу нанесення йому моральної шкоди, а тому відсутні підстави для відшкодування йому моральної шкоди. Крім того, постанова про адміністративне правопорушення № 878492 від 17.04.2016 року на даний час є чинною. Досі не скасована. Тому питання про відшкодування моральної шкоди може ставитись лише після скасування вищевказаної постанови. На підставі викладеного просили відмовити позивачу у задоволенні його вимог в частині щодо стягнення з державного бюджету України на його користь моральної шкоди.

У відповідності до ч. 6 ст. 128 КАС України справу вирішено судом на підставі наявних у справі матеріалів і доказів, в порядку письмового провадження.

Суд, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, приходить до слідуючого:

Судом встановлено, що постановою інспектора ПП роти № 9 батальйону УПП в м. Харкові лейтенанта поліції Числова О.В. серії ПС2 № 878492 від 17 квітня 2016 року відносно ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 255 грн. за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 122 КУпАП настає за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Нормою ст. 71 КАС України, встановлено, що за загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона. При розгляді справи щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб'єкта владних повноважень обов'язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дій чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова) особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

В порушення ст. 71 КАС України, відповідачі, будучи належним чином повідомлені про день та час розгляду адміністративної справи ніяких доказів та жодних заперечень проти позову до суду не надали, таким чином не спростували тверджень позивача зазначених в позові.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

На підставі викладеного, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, а постанова винесена за відсутністю належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт неправомірних дій позивача, в порушення вимог щодо всебічного повного і об'єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності. Тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню, а постанова скасуванню.

Розглядаючи позовні вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення з Державної казначейської служби України на його користь моральної шкоди в розмірі 3000 грн., суд вважає за необхідне відмовити, виходячи з наступного.

ОСОБА_1 у позовній заяві як на обґрунтування своїх вимог, зазначив, що під час спілкування з інспектором він відчував сильні негативні переживання. Душевні і психічні страждання були викликані тим, що його незаконно оштрафували, а іншого водія на очах відпустили без будь-яких зауважень та претензій, що вкрай обурило ОСОБА_1, викликало тривалі негативні емоції від відчуття несправедливості. Оскільки він страждає на гіпертонічну хворобу, погіршився його фізичний стан та він був вимушений звернутися до лікаря.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно абзацу другого частини третьої ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначені розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, за наявності вини.

Постановою Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.95 року із змінами та доповненнями, абзацом 3 встановлено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до абз. 9 вищевказаної постанови Пленуму ВСУ, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

У матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що ОСОБА_1 звертався до лікаря, що погіршився його фізичний стан саме внаслідок притягнення його до адміністративної відповідальності. Позивач вказав, що страждає на гіпертонічну хворобу, однак як це пов'язано з розглядом справи про адміністративне правопорушення невідомо. Також нічим не підтверджено те, що у позивача виникли тривалі негативні емоції та якщо виникали, то як це пов'язано з розглядом справи про адміністративні правопорушення також невідомо.

На підставі викладеного, суд вважає, що позивачем не надано жодних доказів нанесення йому моральної шкоди, а тому відсутні підстави для задоволення позову в частині відшкодування моральної шкоди.

Керуючись ст. ст. 23, 1167 ЦК України, ст. ст. 11, 17, 71, 72, 99, 128, 159, 160-163,171-2, КАС України, ст.ст. 33, 247, 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати незаконною та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 878492 від 17 квітня 2016 року, щодо застосування у відношенні ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 122 КУпАП у виді штрафу в розмірі 255 грн. (двісті п'ятдесят п'ять гривень). Провадження у справі - закрити.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Богодухівський районний суд Харківської області протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

СУДДЯ