Справа № 2а-3481/12/2670
Суддя: Амєлін С.Є.
Дата ухвалення: 2016-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" червня 2016 р. м. Київ К/9991/70066/12

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Амєліна С.Є. - головуючого,

Загороднього А.Ф.,

Кобилянського М.Г.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за касаційною скаргою управління Пенсійного фонду України в місті Броварах та Броварському районі Київської області на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 28 серпня 2012 року в справі за позовом дочірнього підприємства «Київське обласне дорожнє управління» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» до управління Пенсійного фонду України в місті Броварах та Броварському районі Київської області про скасування рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені,

в с т а н о в и л а :

У березні 2012 року дочірнє підприємство «Київське обласне дорожнє управління» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» звернулося в суд з вказаним адміністративним позовом й просило скасувати рішення управління Пенсійного фонду України в місті Броварах та Броварському районі Київської області від 07 лютого 2012 року № 175 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску. Зазначало, що ухвалою господарського суду міста Києва від 09 вересня 2011 року в порядку статті 11 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» порушено провадження у справі про визнання його банкрутом та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів. Відповідно до статті 12 Закону протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів не нараховується неустойка (штраф, пеня), інші фінансові (економічні) санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів). Проте відповідач прийняв рішення про застосування до філії «Броварське районне дорожнє управління» фінансових санкцій у вигляді штрафу в розмірі 17 618,42 грн. та одночасно нараховано пеню у сумі 672,91 грн. за період з 20 грудня по 23 грудня 2011 року та з 20 січня по 25 січня 2012 року за несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 квітня 2012 року у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 28 серпня 2012 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове, яким позов задоволено: визнано протиправним та скасовано рішення управління Пенсійного фонду України у місті Бровари та Броварському районі Київської області від 07 лютого 2012 року №175.

У касаційній скарзі, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, позивач просив скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції. У обґрунтування касаційної скарги зазначав, що штраф та пеня нараховані на заборгованість, яка виникла після введення господарським судом мораторію на задоволення вимог кредиторів, а тому його дія на виконання цих зобов'язань не поширюється.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що дочірнє підприємство «Київське обласне дорожнє управління» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» є платником єдиного внеску.

07 лютого 2012 року управлінням Пенсійного фонду України в місті Броварах та Броварському районі Київської області на підставі частини 10 та пункту 2 частини 11 статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» прийнято рішення №175 про застосування до відокремленого підрозділу дочірнього підприємства «Київське обласне дорожнє управління» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» - філії «Броварське районне дорожнє управління» штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску за період з 20 грудня до 23 грудня 2011 року та з 20 січня до 25 січня 2012 року.

Рішення про застосування штрафу та пені прийнято на підставі відомостей картки особового рахунку філії «Броварське районне дорожнє управління», згідно з даними якої страхувальник несвоєчасно перерахував суми єдиного внеску за листопад та грудень 2011 року.

Сума недоїмки за серпень 2011 року згідно із статтею 12 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» з позивача не стягувалась, фінансові санкції за неналежне виконання зобов'язання щодо сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування не застосовувалися. Сума єдиного внеску за серпень 2011 року була списана з картки особового рахунку страхувальника у вересні 2011 року у зв'язку з чим погашення даної недоїмки за рахунок платежів наступних звітних періодів не здійснювалась. Дані картки особового рахунку платника єдиного внеску позивачем не заперечувалися.

Ухвалою господарського суду міста Києві від 09 вересня 2011 року порушено провадження у справі про банкрутство дочірнього підприємства «Київське обласне дорожнє управління» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів. На час винесення оскаржуваного рішення провадження у справі про банкрутство не закінчено, дія мораторію не припинена.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що фінансові санкції застосовано правомірно, оскільки штраф і пеня нараховані управлінням Пенсійного фонду України у зв'язку з неналежним виконанням підприємством поточних зобов'язань зі сплати єдиного внеску за листопад і грудень 2011 року, які виникли після введення мораторію, а тому передбачені статтею 12 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» обмеження на цю заборгованість не поширюються.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції апеляційний суд виходив з того, що позивачем у повній мірі сплачувався єдиний внесок, однак відповідач неправомірно здійснював зараховування сум, що надходили від платника єдиного внеску у рахунок погашення сум недоїмки в порядку календарної черговості їх виникнення, в тому числі й за серпень 2011 року.

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального й процесуального права, правової оцінки обставин справи колегія суддів приходить до висновку про те, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно абзацу 24 статті 1 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» мораторій на задоволення вимог кредиторів - це зупинення виконання боржником, стосовно якого порушено справу про банкрутство, грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), застосованих до прийняття рішення про введення мораторію.

За змістом статті 12 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться одночасно з порушенням провадження у справі про банкрутство, про що зазначається в ухвалі господарського суду.

Протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів забороняється стягнення на підставі виконавчих документів та інших документів, за якими здійснюється стягнення відповідно до законодавства; не нараховуються неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, податків і зборів (обов'язкових платежів).

Мораторій не зупиняє виконання боржником грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), які виникли після введення мораторію, а отже і не припиняє заходів, спрямованих на їх забезпечення.

Невиконання таких зобов'язань є правопорушенням. Отже, нарахування санкцій, застосування заходів забезпечення за невиконання згаданих зобов'язань та примусове стягнення на підставі виконавчих документів коштів на виконання таких грошових зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також штрафних санкцій ґрунтується на законі.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач несвоєчасно сплатив (несвоєчасно перерахував) суми єдиного внеску за листопад, грудень 2011 року, тобто після порушення провадження у справі про банкрутство та введення мораторію, у зв'язку з чим, відповідач застосував штрафні санкції і нарахував пеню на підставі частини 10 та пункту 2 частини 11 статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», що підтверджується оскаржуваним рішенням. Дія мораторію на виконання цих зобов'язань не поширюється.

Таким чином, висновок окружного суду про правомірність дій та рішень відповідача, є правильним.

Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою при розгляді справ цієї категорії, зокрема, у постановах від 25 червня 2011 року (справа №21-113а11) та від 04 липня 2011 року (справа №21-144а11).

Висновок апеляційного суду про те, що суми, які надходили від позивача в рахунок сплати єдиного внеску, зараховувалися управлінням Пенсійного фонду України в рахунок сплати недоїмки у порядку календарної черговості її виникнення, у тому числі за серпень 2011 року, хоча заборгованість з єдиного внеску за серпень 2011 року пови-нна погашатися у межах здійснення ліквідаційної процедури боржника та визнання його банкрутом, є необґрунтованим, оскільки вказана заборгованість була списана з особового рахунку позивача, що підтверджується карткою особового рахунку платника єдиного внеску.

Рішення суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону скасоване помилково, що відповідно до статті 226 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування судового рішення суду апеляційної інстанції та залишення в силі рішення суду першої інстанції.

Керуючись статтями 222, 223, 226, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу управління Пенсійного фонду України в місті Броварах та Броварському районі Київської області задовольнити.

Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 28 серпня 2012 року скасувати, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 квітня 2012 року залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і оскарженню не підлягає.

Судді: