Справа № 2а-166/07
Суддя: Мацедонська В.Е.
Дата ухвалення: 2016-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 2а-166/07 Головуючий у 1-й інстанції: Притула Н.Г. Суддя-доповідач: Мацедонська В.Е.
У Х В А Л А

Іменем України

23 червня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Мацедонської В.Е.,

суддів Лічевецького І.О., Мельничука В.П.,

при секретарі Горяіновій Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3 на постанову Шевченківського районного суду м.Києва від 05 липня 2007 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Голови Київської міської державної адміністрації Черновецького Леоніда Михайловича, Київської міської державної адміністрації про скасування розпоряджень,-

в с т а н о в и в:

Постановою Шевченківського районного суду м.Києва від 05 липня 2007 року позовні вимоги ОСОБА_4 до Голови Київської міської державної адміністрації Черновецького Леоніда Михайловича, Київської міської державної адміністрації про скасування розпоряджень задоволено частково, скасовано розпорядження Київської міської державної адміністрації №641 від 30 травня 2007 року «Про впорядкування розмірів тарифів на послуги з утримання будинків та прибудинкових територій та внесення змін до Розпорядження Київської міської державної адміністрації від 19 травня 2000 року №748» та зазначено, що в іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, до якої приєдналась ОСОБА_3, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції з мотивів порушення норм процесуального права та винести нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги частково, а саме визнати всі оскаржувані у справі розпорядження неіснуючої особи (виконавчого органу Київської міської ради) - незаконними. В обґрунтування своїх вимог апелянт зазначає, що позивач просив визнати незаконними оскаржувані розпорядження, натомість, суд скасував розпорядження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 звернувся до Шевченківського районного суду м.Києва із позовом до Голови Київської міської державної адміністрації Черновецького Л.М., Київської міської державної адміністрації, в якому просив визнати незаконними, невідповідними законодавству та скасувати розпорядження Київської міської державної адміністрації:

№1574 від 30 жовтня 2006 року «Про впорядкування розмірів квартирної плати та плати за утримання линків та прибудинкової території»;

№1575 від 30 жовтня 2006 року «Про затвердження тарифів на теплову енергію»;

№1576 від 30 жовтня 2006 року «Про погодження тарифів на комунальні послуги з централізованого постачання холодної води і водовідведення холодної та гарячої води»;

№1577 від 15 жовтня 2006 року «Про встановлення та погодження тарифів на комунальні послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води»;

№141 від 12 лютого 2007 року «Про внесення змін до розпоряджень Київської міської державної адміністрації від 19 травня 2000 року №748 та від 30 жовтня 2006 року №1574»;

№142 від 12 лютого 2007 року «Про внесення змін та доповнень до розпорядження Київської міської державної адміністрації від 30 жовтня 2006 року №1575»;

№143 від 12 лютого 2007 року «Про внесення змін та доповнень до розпорядження Київської міської державної адміністрації від 30 жовтня 2006 року №1576»;

№144 від 12 лютого 2007 року «Про внесення змін та доповнень до розпорядження Київської міської державної адміністрації від 30 жовтня 2006 року №1577»;

№86 від 31 січня 2007 року «Про затвердження тарифів на теплову енергію та встановлення, погодження тарифів на комунальні послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води для відпуску бюджетним організаціям, іншим споживачам»;

№1784 від 15 грудня 2006 року «Про встановлення та погодження тарифів на комунальні послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води»;

№1785 від 15 грудня 2006 року «Про впорядкування розмірів квартирної плати та плати за утримання окремих типів будинків та їх прибудинкової територій»;

№1786 від 15 грудня 2006 року «Про затвердження, погодження змін до розпоряджень Київської міської державної адміністрації від 30 жовтня 2006 року №1575, від 30 жовтня 2006 року №1576 та від 30 жовтня 2006 року №1577»;

№1787 від 15 грудня 2006 року «Про внесення змін до розпорядження Київської міської державної адміністрації від 30 жовтня 2006 року №1574»;

№1703 від 30 листопада 2006 року «Про впорядкування розмірів квартирної плати та плати за утримання окремих типів будинків та їх прибудинкових територій»;

№640 від 30 травня 2007 року «Про погодження тарифів на комунальні послуги з централізованого постачання холодної води і водовідведення холодної і гарячої води»;

№641 від 30 травня 2007 року «Про впорядкування розмірів тарифів на послуги з утримання будинків та прибудинкових територій та внесення змін до Розпорядження Київської міської державної адміністрації від 19 травня 2000 року №748»;

№642 від 30 травня 2007 року «Про встановлення та погодження тарифів на комунальні послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води»;

№643 від 30 травня 2007 року «Про затвердження тарифів на теплову енергію»;

№715 від 18 червня 2007 року «Про встановлення тарифів на комунальні послуги з централізованого постачання гарячої води для бюджетних установ та організацій»;

№742 від 21 червня 2007 року «Про погодження тарифів на послуги з вивезення побутових відходів».

Позовні вимоги обґрунтовані ОСОБА_4 наступним:

1.Оспорювані розпорядження підписані Черновецьким Л.М. з перевищенням повноважень, встановлених законодавством, а саме: він не має права вирішувати питання встановлення чи затвердження, навіть погодження тарифів на житлово-комунальні послуги, відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги», так як це повноваження органів місцевого самоврядування;

2. Відсутність державної реєстрації в органах юстиції, як це передбачено Указом Президента України «Про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади». Також діючим законодавством не передбачено можливість внесення змін в розпорядження, яке зареєстроване в органах юстиції розпорядженням, яке не зареєстроване в органах юстиції.

3. Відповідачем при встановленні тарифів порушені вимоги постанови Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 року №560, яким затверджено Порядок формування тарифів на послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, а саме: в порушення зазначеного Порядку відповідачем не встановлені тарифи на кожний будинок окремо, а встановлені лише на групи будинків.

4. Відповідачем при встановлені тарифів на теплову енергію порушені вимоги Порядку формування тарифів на виробництво, транспортування, постачання теплової енергії та послуги з централізованого опалення постачання гарячої води, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України №955 від 10 липня 2006 року. Порушення, як зазначає позивач в тому, що у своєму розпорядженні відповідач не навів жодного розрахунку у підтвердження тарифів, що виявилось в тому, що встановлені однакові тарифи для усіх виробників теплової енергії, хоча вони повинні бути різними, оскільки виробники знаходяться у різних умовах господарювання.

5. Розпорядження, якими встановлені тарифи на комунальні послуги з централізованого постачання холодної води і водовідведення холодної і гарячої води суперечать Порядку формування тарифів на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2006 року №959. Формування тарифів повинно здійснюватися на підставі калькулювання собівартості послуг з централізованого водопостачання в 2 рази, а на водовідведення в чотири рази, розпорядження не містить жодних доказів, крім міркувань загального характеру .

6. У розпорядженнях, якими встановлені тарифи на комунальні послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води в порушення вимог постанови Кабінету Міністрів України №955 від 10 липня 2006 року не надано розрахунків встановлених тарифів.

7. Відповідачі порушили вимоги Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності», а саме, оскільки всі розпорядження відносяться до регуляторних актів, в порушення вимог зазначеного Закону жоден із проектів оскаржуваних регуляторних актів не був оприлюднений, а тому позивач вважає, що їх необхідно визнати нечинними, оскільки була порушена процедура прийняття, передбачена Законом.

Судом першої інстанції встановлено, що розпорядження Київської міської державної адміністрації №141 від 12 лютого 2007 року «Про внесення змін до розпоряджень Київської міської державної адміністрації від 19 травня 2000 року №748 та від 30 жовтня 2006 року №1574»; №142 від 12 лютого 2007 року «Про внесення змін та доповнень до розпорядження Київської міської державної адміністрації від 30 жовтня 2006 року №1575»; №143 від 12 лютого 2007 року «Про внесення змін та доповнень до розпорядження Київської міської державної адміністрації від 30 жовтня 2006 року №1576»; №144 від 12 лютого 2007 року «Про внесення змін та доповнень до розпорядження Київської міської державної адміністрації від 30 жовтня 2006 року №1577»; №1784 від 15 грудня 2006 року «Про встановлення та погодження тарифів на комунальні послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води»; №1785 «Про впорядкування розмірів квартирної плати та плати за утримання окремих типів будинків та їх прибудинкової територій»; №1786 від 15 грудня 2006 року «Про затвердження, погодження змін до розпоряджень Київської міської державної адміністрації від 30 жовтня 2006 року №1575, від 30 жовтня 2006 року №1576 та від 30 жовтня 2006 року №1577»; №1787 від 15 грудня 2006 року «Про внесення змін до розпорядження Київської міської державної адміністрації від 30 жовтня 2006 року №1574»; №1703 від 30 листопада 2006 року «Про впорядкування розмірів квартирної плати та плати за утримання окремих типів будинків та їх прибудинкових територій»; №1574 від 30 жовтня 2006 року «Про впорядкування розмірів квартирної плати та плати за утримання будинків та прибудинкової території»; №1575 від 30 жовтня 2006 року «Про затвердження тарифів на теплову енергію»; №1576 від 30 жовтня 2006 року «Про погодження тарифів на комунальні послуги з централізованого постачання холодної води і водовідведення холодної та гарячої води»; №1577 від 15 жовтня 2006 року «Про встановлення та погодження тарифів на комунальні послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води» на момент розгляду справи судом та винесення рішення були скасовані та прийшов до висновку, що вони не можуть бути предметом позову.

Постановою господарського суду м.Києва від 13 лютого 2007 року, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 17 квітня 2007 року, визнані недійсними та скасовані розпорядження Київської міської державної адміністрації №1574 від 30 жовтня 2006 року «Про впорядкування розмірів квартирної плати та плати за утримання будинків та прибудинкової території»; №1575 від 30 жовтня 2006 року «Про затвердження тарифів на теплову енергію»; №1576 від 30 жовтня 2006 року «Про погодження тарифів на комунальні послуги з централізованого постачання холодної води і водовідведення холодної та гарячої води»; №1577 від 15 жовтня 2006 року «Про встановлення та погодження тарифів на комунальні послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води».

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги, дійшов висновку, що не зареєстровані в органах юстиції нормативно-правові акти вважаються такими, що не набрали чинності та не можуть бути застосовані; та обставина, що розпорядження Київської міської державної адміністрації не зареєстровані в органах юстиції не є підставою для визнання їх недійсними, оскільки ці розпорядження в зв'язку з відсутністю реєстрації в органах юстиції не підлягають застосуванню, а розпорядження Київської міської державної адміністрації №641 від 30 травня 2007 року підлягає скасуванню, оскільки не відповідає постанові Кабінету Міністрів України №560 від 12 липня 2005 року «Про затвердження Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території і типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території».

30 липня 2007 року позивач, ОСОБА_4, подав апеляційну скаргу, в якій просив змінити постанову суду першої інстанції в частині, що стосується розпоряджень Київської міської державної адміністрації №640 від 30 травня 2007 року «Про погодження тарифів на комунальні послуги з централізованого постачання холодної води і водовідведення холодної і гарячої води»; №642 від 30 травня 2007 року «Про встановлення та погодження тарифів на комунальні послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води»; №643 від 30 травня 2007 року «Про затвердження тарифів на теплову енергію», а також рішення Київської міської ради від 08 лютого 2007 року №58/719 «Про тарифи на житлово-комунальні послуги», на яке посилаються оскаржувані розпорядження Київської міської державної адміністрації, як на підставу для затвердження чи погодження тарифів на житлово-комунальні послуги, визнавши їх недійсними, невідповідними законодавству та скасувати їх.

27 листопада 2008 року позивач, ОСОБА_4, подав заяву про відмову від апеляційної скарги.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 23 грудня 2008 року у відкритті апеляційного провадження по апеляційній скарзі ОСОБА_4 на постанову Шевченківського районного суду м.Києва вді 05 липня 2007 року відмовлено, повернуто матеріали апеляційної скарги.

Таким чином, постанова Шевченківського районного суду м.Києва від 05 липня 2007 року набрала законної сили 23 грудня 2008 року.

06 травня 2016 року ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу на постанову Шевченківського районного суду м.Києва від 05 липня 2007 року, посилаючись на досягнення нею процесуальної дієздатності 21 квітня 2016 року та вирішення у зазначеній справі її прав, свобод та інтересів, а також обов'язків щодо оплати послуг. При цьому, в обґрунтування своєї апеляційної скарги ОСОБА_2 посилається на те, що оскаржувані акти не пройшли державну реєстрацію, суд не надавав оцінки актам, які втратили чинність, а також державна реєстрація виконавчого органу Київської міської ради не проведена, а тому не зрозуміло, який орган приймав оскаржувані акти.

21 червня 2016 року ОСОБА_3 подала заяву про приєднання до апеляційної скарги в порядку ст.192 КАС України, тобто підтримавши вимоги апеляційної скарги ОСОБА_2

За наслідками апеляційного перегляду колегія суддів дійшла наступних висновків:

У відповідності до ч.2 ст.48 КАС України здатність особисто здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов'язки, у тому числі доручати ведення справи представникові (адміністративна процесуальна дієздатність), належить фізичним особам, які досягли повноліття і не визнані судом недієздатними, а також фізичним особам до досягнення цього віку у спорах з приводу публічно-правових відносин, у яких вони відповідно до законодавства можуть самостійно брати участь.

Разом з тим, в силу ч.ч.4, 5 ст.56 КАС України права, свободи та інтереси малолітніх та неповнолітніх осіб, які не досягли віку, з якого настає адміністративна процесуальна дієздатність, а також недієздатних фізичних осіб захищають у суді їхні законні представники - батьки, усиновлювачі, опікуни, піклувальники чи інші особи, визначені законом. Права, свободи та інтереси неповнолітніх осіб, які досягли віку, з якого настає адміністративна процесуальна дієздатність, непрацездатних фізичних осіб і фізичних осіб, цивільна дієздатність яких обмежена, можуть захищати в суді їхні законні представники - батьки, усиновлювачі, опікуни, піклувальники чи інші особи, визначені законом. Суд може залучити до участі у таких справах відповідно неповнолітніх осіб, непрацездатних фізичних осіб і фізичних осіб, цивільна дієздатність яких обмежена.

З аналізу вищенаведеного вбачається, що відсутність у особи адміністративної процесуальної дієздатності не позбавляє її права мати адміністративну процесуальну правоздатність та захищати свої права, свободи й інтереси через законних представників - батьків, усиновлювачів, опікунів, піклувальників чи інших осіб, визначених законом.

Фактично ОСОБА_2 оскаржується постанова Шевченківського районного суду м.Києва від 05 липня 2007 року, яка набрала законної сили 23 грудня 2008 року, тобто апеляційна скарга подана на судове рішення більше ніж через сім років після набрання ним законної сили.

У відповідності до ст.8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити щодо застосування практики Європейського суду з прав людини щодо поваги до остаточності судових рішень.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 09 червня 2011 року (справа «Желтяков Проти України» заява №4994/04) наголосив на тому, що право на справедливий розгляд судом, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів (пункт 42).

Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов'язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру.

З апеляційної скарги ОСОБА_2 вбачається, що її метою є виключно формальний перегляд рішення суду, яке набрало законної сили, оскільки доводи, що оскаржувані акти не пройшли державну реєстрацію були зазначені позивачем під час розгляду справи та не є суттєвими та неспростовними обставинами, які передбачають перегляд справи. Щодо непроведення державної реєстрації виконавчого органу Київської міської ради, то зазначена обставина не може вважатися такою, що не могла бути відома на час розгляду справи за умови наявності доступу до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних-осіб підприємців. Доводи щодо необхідності визнання незаконними розпоряджень, а не їх скасування також досліджувались під час розгляду справи, а також заявлялись законним представником апелянта ОСОБА_2 - ОСОБА_6 під час ініціювання перегляду рішення за нововиявленими обставинами 11 квітня 2011 року.

За таких обставин, враховуючи, що перегляд даного рішення призведе до порушення принципів юридичної визначеності та поваги до остаточності судових рішень, що суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, колегія суддів дійшла висновку щодо відсутності підстав для задоволення апеляційної скарги.

На підставі вищевикладеного, приймаючи до уваги, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, постанова прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її зміни або скасування.

Керуючись ст.ст.195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд,-

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Постанову Шевченківського районного суду м.Києва від 05 липня 2007 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня її складення в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлено 29 червня 2016 року.

Головуючий суддя В.Е.Мацедонська

Судді І.О.Лічевецький

В.П.Мельничук

Головуючий суддя Мацедонська В.Е.

Судді: Мельничук В.П.

Лічевецький І.О.