Справа № 2-а-3341/08/1570
Суддя: Бітов А.І.
Дата ухвалення: 2010-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2010 р.Справа № 2-а-3341/08/1570

Категорія: 2.19.5Головуючий в 1 інстанції: Катаєва Е.В.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Бітова А.І.

суддів Милосердного М.М.

ОСОБА_1

при секретарі Кирницькій В.О.

з участю: ОСОБА_2; представника ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_3; представника головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 25 березня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ГУМВС України в Одеській області, головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про поновлення строку звернення до суду, зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2007 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ГУМВС України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду (далі ГУПФ) України в Одеській області про поновлення строку звернення до суду, зобов'язання здійснити перерахунок та виплату пенсії.

Обґрунтовуючи свої вимоги, ОСОБА_2 вказував що 10 серпня 1998 року він був звільнений з органів внутрішніх справ у відставку за віком. На підставі Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького й рядового складу органів внутрішніх справ і деяких інших осіб" йому була призначена пенсія у розмірі 1 372, 79 грн. (73% від грошового забезпечення). Позивач вважає, що розрахунок пенсії йому зроблений невірно, тому що при її розрахунку у суму грошового забезпечення не ввійшла надбавка від належної суми пенсії з 01 лютого 1996 року у розмірі 50%. Така надбавка була йому встановлена Наказом УМВС України в Одеській області №46 о/с від 31 січня 1996 року, відповідно до Наказу МВС України від 29 серпня 1995 року №57, з 01 лютого 1996 року у розмірі 50%, але не виплачувалась. При включенні вказаної надбавки в грошове забезпечення для нарахування пенсії вона складала б 1 839, 53 грн., а розмір недоплаченої пенсії за період з дня виходу на пенсію - з 10 жовтня 1998 року по день подачі позову склав 51 808, 14 грн. Також, позивач вважає, що у зв'язку з вказаною невідповідністю грошового забезпечення на момент його звільнення на 639, 38 грн. (2 519, 38 грн. 1 880 грн. = 639, 38) йому необхідно донарахувати та виплатити вихідну допомогу у сумі 7 992 грн. 25коп., а також неодержану суму грошового забезпечення з 31 січня 1996 року по день виходу на пенсію у сумі 20 673, 29 грн.

Представник відповідача - ГУМВС позов не визнав, вказуючи, що під час служби позивача керівникам ОВС надавалося право встановлювати доплату особам, які мають право на пенсію за вислугу років і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі в розмірі від 25 до 50% суми пенсії, яка б могла бути їм нарахована, але у межах асигнувань, що виділяються на утримання цих органів. Враховуючи, що така доплата є необов'язковою та залежить від виділених коштів на утримання органу внутрішніх справ вона не є складовою грошового забезпечення для обчислення пенсії. Грошове забезпечення для обчислення пенсії нараховане позивачу відповідно до діючого законодавства з урахуванням всіх його видів, встановлених Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393.

Представник відповідача - ГУПФ України в Одеській області позов не визнав, вказуючи, що пенсія позивачу була нарахована та виплачується виходячи з його грошового забезпечення, яке наявне в матеріалах пенсійної справи.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 25 березня 2009 року у задоволені адміністративного позову ОСОБА_2 до ГУМВС України в Одеській області, ГУПФ України про зобов'язання перерахувати призначену пенсію та надалі сплачувати її у цьому розмірі, зробити нарахування та виплату різниці між нарахованою та отриманою пенсією, нарахувати і виплатити різницю у грошовому забезпеченні, перерахувати, донарахувати та виплатити вихідну допомогу відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставиться питання про скасування судового рішення в звязку з тим, що воно постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також що у звязку з тим, що висновки суду не відповідають обставинам справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги ОСОБА_2, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

Наказом УМВС України в Одеській області №344 о/с від 06 жовтня 1998 року у відповідності до "Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ України" позивач звільнений у відставку за ст. 65 п. "а" (за віком). Вислуга років на день звільнення у календарному обчисленні становить 25 років 09 місяців 12 днів, у пільговому - 26 років 06 місяців 19 днів.

Позивач отримує пенсію у розмірі 73% від грошового забезпечення, яка складає 1 372, 79 грн. До складу грошового забезпечення включені посадовий оклад, оклад за звання, 40% надбавка за вислугу років, 100% надбавка, 50% за ОУС, 90% надбавка за бездоганну службу, 33% премія.

До складу вказаного грошового забезпечення не включена надбавка у розмірі 50% від належної суми пенсії позивача, яка була встановлена Наказом УМВС України в Одеській області №46 о/с від 31 січня 1996 року, виданого на підставі Наказу Міністра внутрішніх справ України №577 від 29 серпня 1995 року.

Наказ Міністра внутрішніх справ України №577 від 29 серпня 1995 року був виданий на підставі Постанови Кабінету Міністрів України №257 від 02 квітня 1993 року (втратила чинність з 01 грудня 1996 року відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №177 від 18 лютого 1997 року), пунктом 3 якої керівникам органів внутрішніх справ було надано право у межах асигнувань, виділених на утримання цих органів, установлювати особам рядового і начальницького складу, які мають право на пенсію за вислугу років згідно з чинним законодавством і залишені за їхньою згодою в інтересах справи на службі, щомісячну доплату у розмірі від 25 до 50% від суми пенсії, яка могла бути їм нарахована.

З 01 грудня 1996 року таке право керівникам внутрішніх справ було надано Указом Президента України від 04 жовтня 1996 року №929/96 "Про умови грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці працівників органів внутрішніх справ" (з 01 січня 2008 року втратив чинність відповідно до Указу Президента України №1234 від 18 грудня 2007 року).

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що безпосередньо перед звільненням позивач не отримував надбавки, яка була встановлена Наказом УМВС України в Одеській області №46 о/с від 31 січня 1996 року. Також, суд першої інстанції виходив з того, що вказана надбавка не включається до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія позивача і, тому, підстав для перерахунку його пенсії з урахуванням цієї надбавки не має. Відповідно, не підлягають задоволенню вимоги щодо донарахування та виплати вихідної допомоги у сумі 7 992, 25 грн., оскільки вони є похідними від вимог щодо перерахунку пенсії.

Судова колегія вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 7, 10, 11, 70, 71, 72 КАС України, ч.3 ст. 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 вказується, що суд першої інстанції безпідставно не врахував довідку Білгород-Дністровського МВ ГУМВС України №51/1080 від 16 січня 2008 року, яка підтверджує, що при звільнені з органів внутрішніх справ апелянт отримував пенсійну добавку, яка мала бути включена в розмір його грошового забезпечення.

Судова колегія не приймає до уваги ці доводи апелянта, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.3 ст. 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та п.7 Постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393 (у редакціях яки діяла на час призначення апелянту пенсії) пенсії обчислюються з розміру грошового забезпечення за останньою штатною посадою перед звільненням, враховуючи:

- відповідні оклади за посадою;

- військовим (спеціальним) званням;

- процентну надбавку за вислугу років;

- надбавку за вчене звання і вчену ступінь;

- кваліфікацію і умови служби.

Таким чином, законодавством було передбачено п'ять складових грошового забезпечення, які враховуються при обчисленні пенсії.

Абзацом "а" ст. 3 Указу Президента України "Про умови грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці працівників органів внутрішніх справ" від 04 жовтня 1996 року (який втратив чинність 01 січня 2008 року) керівникам органів внутрішніх справ надано право у межах асигнувань, що виділяються на утримання цих органів установлювати особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їхньою згодою та в інтересах справи на службі, - щомісячну доплату в розмірі від 25 до 50 відсотків суми пенсії, яка б могла бути їм нарахована;

Ця доплата не відноситься до жодного з вищеперелічених складових грошового забезпечення і, тому, вона правомірно не була врахована відповідачем при обчисленні пенсії апелянта у 1998 році.

Разом з тим, з 01 січня 2005 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб", згідно якого цю статтю було викладено в наступній редакції:

"Пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення за останньою штатною посадою перед звільненням, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, встановлених законодавством".

Таким чином, нова редакція ч.3 ст. 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб" збільшила кількість складових грошового забезпечення, з яких обчислюється пенсія (зокрема, віднесенням до них доплат).

Також, п.2 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб" було встановлено, що особи, яким раніше призначено пенсії відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб", мають право на перерахунок пенсій з урахуванням положень цього Закону та виплату 50 відсотків перерахованої пенсії з 01 січня 2005 року, а з 01 січня 2006 року - 100 відсотків перерахованої пенсії.

Разом з тим, статтею 37 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік", (який набрав чинності з 01 січня 2007 року) встановлено, що при обчисленні пенсій у розрахунок грошового забезпечення не включаються щомісячні надбавки (доплати), встановлені особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі.

Відповідно до цієї статті, 07 лютого 2007 року було змінено редакцію Постанови Кабінету Міністрів від 17 липня 1992 року №393 (у редакції від 07 лютого 2007 року): "Пенсії обчислюються з таких видів грошового забезпечення: щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії. При цьому при обчисленні пенсій у розрахунок грошового забезпечення не включаються щомісячні надбавки (доплати), встановлені особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі".

З наведеного слідує, що якщо б апелянт перед звільненням отримував щомісячну доплату (як особа, яка має право на пенсію та залишена на службі), то у період з 01 січня 2005 року по 01 січня 2007 року його пенсія підлягала перерахунку з виплатою з 01 січня 2005 року 50% перерахованої пенсії, а з 01 січня 2006 року 100% перерахованої пенсії (при цьому, судова колегія акцентує увагу, що вимоги апелянта про перерахунок його пенсії з дня виходу на пенсію, тобто, з 10 жовтня 1998 року, є абсолютно безпідставними).

Згідно пояснень відповідача, у 1996 році позивач отримував пенсійну надбавку на підставі Наказу УМВС України в Одеській області №46 о/с від 31 січня 1996 року. Однак, у 1997 році позивач був призначений на посаду державного автоінспектора УДАІ ГУМВС України в Одеській області, з якої він був звільнений зі служби та на який він вже не отримував вказану надбавку.

Ці доводи підтверджуються грошовим атестатом, що виданий позивачу УДАІ ГУМВС України в Одеській області у звязку з виходом на пенсію.

Отже, безпосередньо перед звільненням апелянт не отримував пенсійної доплати і, тому, у нього не виникло право на перерахунок пенсії, передбачене п.2 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб", що було вірно встановлено судом першої інстанції.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог є правильними.

Враховуючи все вищевикладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 195, 196; п.1 ч.1 ст. 198; ст. 200; п.1 ч.1 ст. 205; ст. 206; ч.5 ст. 254 КАС України, судова колегія,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 25 березня 2009 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів з дня складання судового рішення в повному обсязі.

Головуючий:

Суддя:

Суддя: