Справа № 2-а-1705/09/1524
Суддя: Єщенко О.В.
Дата ухвалення: 2010-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2010 р.Справа № 2-а-1705/09/1524

Категорія: 2.31.3Головуючий в 1 інстанції: Малиновський О.М.

< Текст >

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Єщенко О.В.

суддів Димерлій О.О.

ОСОБА_1

при секретарі Вишневська А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління праці та соціального захисту населення Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради на постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 18 листопада 2009 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради про визнання дій протиправними, зобовязання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2009 року ОСОБА_2 звернулася до Управління праці та соціального захисту населення Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії.

Постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 18 листопада 2009 року позовні вимоги задоволено частково. Визнано бездіяльність Управління праці та соціального захисту населення Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради щодо відмови у виплаті ОСОБА_2 допомоги по догляду за дитиною до досягнення дитиною трирічного віку виходячи з розміру прожиткового мінімуму на час її народження за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року протиправною. Зобов'язано Управління праці та соціального захисту населення Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради провести ОСОБА_2 перерахунок та доплату щомісячної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за 2007 рік, виходячи з розміру прожиткового мінімуму встановленого законом для дітей віком до 6 років, починаючи з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року.

Непогоджуючись з постановою суду першої інстанції Управління праці та соціального захисту населення Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради подало апеляційну скаргу в якій, посилаючись на незаконність оскаржуваного рішення, просило скасувати постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 18 листопада 2009 року та прийняти нове судове рішення, яким ОСОБА_2 у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги Управління праці та соціального захисту населення Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Колегією суддів встановлено, що ОСОБА_2 отримує державну допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Управління праці та соціального захисту населення Суворовської районної адміністрації

Одеської міської ради призначило та проводило нарахування зазначеної державної допомоги у

розмірі, передбаченому Законами України «Про державний бюджет України на 2007-2008 роки»як різницю між 50% прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менш як 90 гривень для незастрахованих осіб та не менш як 23% прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, для застрахованих осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми»від 21.11.1992 р. допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається в розмірі, встановленому загальним прожитковим мінімумом для дітей віком до 6 років.

Відповідно до розділу 8 п.3 «Прикінцевих положень»вищезазначеного Закону, розмір державної допомоги, передбачений ст. 15 призначається Верховною Радою України в Законі «Про Державний бюджет України»на відповідний рік щороку у відсотковому відношенні для дитини відповідного віку з поступовим наближенням до прожиткового мінімуму, але при цьому не може бути нижчим за величину, що дорівнює 25 % прожиткового мінімуму, а з 01 вересня 2006 року 50 % цього прожиткового мінімуму.

Вирішуючи вимоги позивачки, за період з 9 липня 2007 р. по 31 грудня 2007 року суд першої інстанції, правомірно послався на рішення Конституційного суду України від 09 липня

2007 року № 6-рп/2007, яким були визнані неконституційними положення абзацу 3 ч.2 ст.56 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», щодо виплати державної

допомоги сім'ям з дітьми й дійшов до правильного висновку щодо зобов'язання відповідача

здійснити перерахунок позивачці за зазначений період у розмірі 50 % прожиткового мінімуму

для дітей віком до 6 років.

Також колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у

задоволенні вимог за 2008 рік. Суд першої інстанції прийшов до правильного висновку щодо

незастосування до даних правовідносин рішення Конституційного суду України від 09 липня

2007 року № 6-рп/2007.

Законом України «Про державний бюджет на 2008 рік»було внесено зміни до ч.1 ст. 15

Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», які передбачають, що допомога подогляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається в розмірі, що дорівнює

різниці між прожитковим мінімумом, встановленим для працездатних осіб та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 130грн.

Також було внесено зміни до п.3 розділу VIII «Прикінцевих положень»зазначеного Закону, відповідно до яких, допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається в розмірі, що дорівнює різниці між: з 1 січня 2008 року - 50 відсотками, з 1 січня 2009 року 75 відсотками, з 1 січня 2010 року 100 відсотками прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців.

Зазначені зміни внесені 28.12.2007 року та набули чинності з 1 січня 2008 року і, на сьогодні, є чинними. Тому, рішення Конституційного суду України по справі N 6-рп/2007 не може регулювати правовідносини, що виникли в 2008 році.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта щодо відсутності бюджетних асигнувань, виходячи з наступного.

Реалізація особою права, що пов'язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актів національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

У справі «Кечко проти України»Європейський Суд з прав людини констатував, що не приймає аргумент Уряду щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатись на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань.

Правовідносини, що виникають в процесі реалізації права на отримання допомоги по догляду за дитиною засновані на принципі юридичної визначеності. Зазначений принцип не дозволяє державі посилатися на відсутність певного нормативного акта, який визначає механізм реалізації прав та свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах. Як свідчить позиція Суду ЄС у справі Yvonne van Duyn v. Home Office (Case 41/74 van Duyn v. Home Office) принцип юридичної визначеності означає, що зацікавлені особи повинні мати змогу покладатися на зобов'язання, взяті державою, навіть якщо такі зобов'язання містяться у законодавчому акті, який загалом не має автоматичної прямої дії. Така дія зазначеного принципу пов'язана з іншим принципом - відповідальності держави, який полягає у тому, що держава не може посилатися на власне порушення зобов'язань для запобігання відповідальності. При цьому, якщо держава чи орган публічної влади схвалили певну концепцію, така держава чи орган вважатимуться такими, що діють протиправно, якщо вони відступлять від такої політики чи поведінки, зокрема, щодо фізичних осіб без завчасного повідомлення про зміни в такій політиці чи поведінці, оскільки схвалення такої політики чи поведінки дало підстави для виникнення обґрунтованих сподівань у фізичних осіб стосовно додержання державою чи органом публічної влади такої політики чи поведінки.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при розгляді справи і ухваленні рішення порушень норм матеріального та процесуального права не допустив, висновки суду відповідають обставинам справи, доводи, наведені в апеляційній скарзі є не суттєвими і правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 195, 196; п.1 ч.1 ст. 198; ст. 200; п.1 ч.1 ст. 205; ст. 206; ч.5 ст. 254 КАС України, судова колегія,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради залишити без задоволення.

Постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 18 листопада 2009 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради про визнання дій протиправними, зобовязання вчинити певні дії залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена за правилами цивільного судочинства безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Суддя:

Суддя: