Справа № 428/11671/15-а
Суддя: Олійник В. М.
Дата ухвалення: 2016-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/428/8/2016
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2016 року м.Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Олійник В.М.,

при секретарі Гетьманцевій Ю.Ю.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Сєвєродонецька справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради в особі начальника ОСОБА_3 та заступника начальника ОСОБА_4 про визнання дій протиправними, визнання порушення прав, відшкодування матеріальної та моральної шкоди, суд -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області із даним адміністративним позовом, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 19.05.2015 року він звернувся до ОСОБА_5 з заявою про призначення житлової субсидії та подано декларацію про доходи і витрати осіб, які звернулися з призначенням житлової субсидії. Однак в призначенні йому житлової субсидії було безпідставно відмовлено у звязки з тим, що він не зазначив ідентифікаційних кодів членів сімї з якими разом проживає. Також зазначив, що він має статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 2 категорії, має право на отримання щорічної одноразової допомоги на оздоровлення відповідно до ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», однак відповідач не нараховує та не виплачує йому зазначену допомогу.

В звязку із викладеними обставинами позивач просив надати раніше подану позивачем заяву від 19.05.2015 року про надання пільг, компенсацій та субсидій відносно сплати комунальних послуг та виплати грошових коштів на щорічне оздоровлення за 2015 рік; зобовязати позивача пояснити відсутність субсидій за листопад 2015 року; зобовязати відповідача надати відповідь на заяву від 19.05.2015 року і раніше подану заяву; на підставі статті 545 ЦК України «Підтвердження виконання зобов'язання» надати документ, що підтверджує виконання судових рішень та (або) документ, що підтверджує нарахування сум за зобов'язаннями; надати документ, що підтверджує виплату грошових коштів по компенсації за шкоду, заподіяну здоров'ю учаснику ЛНА на ЧАЕС 2ї категорії у відповідності зі ст.48 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за 2015 року і в якому розмірі; зобов'язати відповідача надати виконання своїх обов'язків і надання субсидій позивачу; зобов'язати відповідача вказати причину системного невиконання виплати грошових коштів за зобов'язаннями держави; зобовязати відповідача вказати і надати документи, що підтверджують перерахування певних сум на конкретні рахунки, конкретним одержувачам; визнати системну бездіяльність відповідача щодо позивача; визнати права позивача порушеними; відшкодувати позивачу 540000 матеріального збитку і 50 000 моральної шкоди, а всього 590000 гривень; позов розглянути у присутності відповідача, оскільки за законом обов'язок доведення покладено на відповідача; у разі розгляду адміністративного позову за відсутності відповідача щодо судді буде подано заяву про порушення кримінальної справи, а згодом адміністративний позов і заява проти України.

Ухвалою Сєвєродонецького міського суду від 19.11.2015 року було відкрито провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 в частині позовних вимог які стосуються зобовязання відповідача зробити певні дії, визнання системної бездіяльності відповідача відносно позивача, визнання прав позивача порушеними, відшкодування завданої матеріальної та моральної шкоди з питань надання (відмови в наданні) пільг, компенсацій та субсидій відносно сплати комунальних послуг та виплати грошових коштів на щорічне оздоровлення за 2015 рік. У відкритті провадження в інший частині позовних вимог було відмовлено.

Пізніше позивачем було збільшено позовні вимоги в частині стягнення моральної та матеріальної шкоди і загалом він просив стягнути з відповідача на його користь 670 000,00 грн.

Позивач в судовому засіданні надав пояснення аналогічні тим що містяться в позовній заяві, а також відгуку на заперечення відповідача, підтвердив, що в декларації від 18.05.2015 року та заяві про призначення субсидії від 18.05.2015 року стоять його підписи, вказану заяву та декларацію заповнював власноруч надавав разом із заявою щодо виплати грошової компенсації за шкоду заподіяну здоровю за 2015 рік. Надав суперечливі пояснення щодо його повідомлення або не повідомлення про необхідність зазначення ідентифікаційних номерів членів сімї. Вважає, що у відповідності до постанови КМУ № 106 він не повинен надавати ідентифікаційні номери інших членів сімї. Повідомлення поштою йому не надходило. Допомогу на оздоровлення в розмірі 100 грн. отримав, але вважає, що це не гроші за які можливо оздоровитись.

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4, представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні надали пояснення аналогічній письмовим запереченням на позов, що містяться в матеріалах справи. Крім того ОСОБА_3 в судовому засідання пояснила, що повідомлення № 162 від 03.08.2015 року направлялося позивачу поштою. Направлення зазначеного документу поштою рекомендованим повідомленням не передбачено, окрім того, для цього відсутнє фінансування. ОСОБА_4 та представник ОСОБА_2 також в судовому засіданні пояснили, що позивачем в порушення інструкції не було вказано ідентифікаційних номерів членів сімї, це необхідно для здійснення запиту до Податкової інспекції для отримання відомостей про доходи усіх членів сімї оскільки субсидія призначається уповноваженому члену сімї на всіх зареєстрованих членів сімї. Одному позивачу не призначено субсидію оскільки облікові рахунки за комунальні послуги не розділено. Субсидію призначають на домогосподарство. Позивача повідомляли про необхідність надання ідентифікаційних номерів, або серії та номеру паспорту якщо, тобто відомостей, що необхідно зазначити в декларації, твердження позивача в судовому засіданні що його не було повідомлено, спростовується змістом позовної заяви. Постанова КМУ № 106 на яку посилається позивач лише вносить зміни до постанови КМУ № 848 а не скасовує її. Допомогу на оздоровлення позивачу було виплачено в розмірі визначеному Постановою № 562 від 12.07.2005 року, що на даний час є чинною, данні кошти є бюджетними. ОСОБА_5 нараховує допомогу в розмірах, що передбачені діючим законодавцем, тобто є лише виконавцем.

В письмових запереченнях на позов відповідачем зазначено, що на заяву позивача від 19.05.2015р. було надіслано відповідь (лист від 25.05.2015р. № 2900/03). Щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, позивачу було виплачено 29.08.2015р. у розмірі 100,00 грн. Фінансування та виплата допомоги на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи у 2015 році здійснювалась в розмірах, визначених чинною постановою КМУ від 12.07.2005р. № 562 "Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Відповідно до ст. 95 Конституції України виключно Законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків. Згідно п.8 ст.7 Бюджетного кодексу України бюджетні кошти використовуються тільки на цілі, визначені бюджетними призначеннями, а відповідно до статті 23 цього ж кодексу будь-які платежі можна здійснювати лише за наявності бюджетного призначення; бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України у порядку, визначену Кодексу. Згідно ст.48 Бюджетного кодексу України зобов'язання, взяті учасником бюджетного процесу без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом та законом про Державний бюджет України, не вважаються бюджетними зобов'язаннями і не підлягають оплаті за рахунок бюджетних коштів. Відповідно до статті 87 Бюджетного кодексу України видатки на державні програми з ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, здійснюються у встановленому порядку за рахунок наявних надходжень до загального фонду державного бюджету в межах обсягів призначень, передбачених у державному бюджеті України.

Стосовно надання позивачу субсидії на оплату житлово-комунальних послуг. Відповідно до п. 13 Положення про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, затвердженого постановою КМУ від 21 жовтня 1995 p. № 848, для призначення субсидії подаються відповідна заява та декларація про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії встановленого зразка. Згідно п.7 цього ж Положення, субсидія розраховується виходячи з кількості зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб (осіб, які фактично проживають), яким нараховується плата за житлово-комунальні послуги, у тому числі осіб, призваних на строкову військову службу. Також, п.8 встановлено, що для призначення субсидії сукупний дохід обчислюється виходячи з нарахованих особам доходів без урахування податку з доходів фізичних осіб, відомості про які надаються структурним підрозділам з питань соціального захисту населення ДФС, Пенсійним фондом України, фондами соціального страхування, вищими навчальними закладами у порядку, визначеному пунктом 13 цього Положення, а також розмірів державної соціальної допомоги, що виплачується структурними підрозділами з питань соціального захисту населення. Оскільки у поданій позивачем декларації про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначення житлової субсидії, відсутня повна інформація, необхідна для призначення субсидії, а саме: не вказано реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорту осіб, зареєстрованих у житловому приміщенні, відсутні дані для отримання УПтаСЗН необхідної інформації про доходи таких осіб. У телефонному режимі 27.07.2015р. позивача було повідомлено про необхідність надання вищевказаної інформації. Оскільки недоліки не було усунуто, позивачу 03.08.2015р. (повідомлення № 162 від 03.08.2015р.) було відмовлено в призначенні субсидії. Тому просять відмовити в позовних вимогах позивача в повному обсязі.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо.

У відповідності до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Щодо вимог позивача стосовно виплати щорічної допомоги на оздоровлення судом встановлено, що ОСОБА_1 є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи другої категорії, що підтверджується посвідченням серії А № 067786 та посвідченням серії АГ № 448960.

19.05.2015 року позивач звернувся до відповідача з заявою, в якій просив виплатити допомогу на оздоровлення за 2015 рік в розмірі 6090 грн.

ОСОБА_2 від 25.05.2015 р. ОСОБА_5 Сєвєродонецької міської ради повідомило ОСОБА_1 про те, що щорічна грошова допомога на оздоровлення за 2015 рік станом на 25.05.2015 року ще не виплачена та на підставі постанови Кабінету Міністрів України №562 від 12 липня 2005 року «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», розмір щорічної допомоги на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи 2 категорії становитиме 100 грн. 00 коп.

Відповідно до наданих відповідачем копії рішення УПтаСЗН про призначення компенсації ОСОБА_1 від 03.07.2015р., копії списку на зарахування щорічної грошової допомоги на оздоровлення за 2014р, в т.ч. ОСОБА_1 у розмірі 100,00грн. позивачу було виплачено щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи 2 категорії яка склала 100 грн. 00 коп.

Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» № 76-VIII від 28.12.2014 року, внесені зміни зокрема до ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та вказану статтю викладено у такій редакції: «одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, дітям-інвалідам, сім'ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, батькам померлого, щорічна допомога на оздоровлення виплачується у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України».

Відповідно до Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України», цей Закон набирає чинності з 1 січня 2015 року, крім пункту 42 розділу I цього Закону (щодо Закону України від 14 жовтня 2014 року «Про прокуратуру»), який набирає чинності з 25 квітня 2015 року.

Отже, починаючи з 1 січня 2015 року стаття 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не містить положень щодо виплати щорічної разової грошової допомоги на оздоровлення як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЄС у 1986 році другої категорії в розмірі 5-ти мінімальних заробітних плат, тому відповідач правомірно відмовив позивачеві в нарахуванні щорічної разової грошової допомоги на оздоровлення за 2015 рік в розмірі 5-ти мінімальних заробітних плат.

Рішенням Конституційного суду України у справі за конституційним поданням правління Пенсійного фонду України щодо офіційного тлумачення положень статті 1, частини першої, другої та третьої статті 95, частини другої статті 96, пунктів 2, 3, 6 статті116, частини другої статті 124, частини першої статті 129 Конституції України, пункту 5 частини першої статті 4 Бюджетного кодексу України, пункту 2 частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України в системному зв'язку з окремими положеннями Конституції України від 25 січня 2012 року №3рп/2012 встановлено, що нормативно - правові акти Кабінету Міністрів України, якими регулюються бюджетні відносини, зокрема питання соціального захисту за рахунок Державного бюджету України, є складовою бюджетного законодавства відповідно до пункту 5 частини першої статті 4 Бюджетного кодексу України. Отже, суди загальної юрисдикції України під час вирішення справ щодо соціального захисту прав громадян повинні застосовувати нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, прийняті на підставі і на виконання Бюджетного кодексу України, інших законів України, в тому числі закону про Державний бюджет України на відповідний рік.

Виплата щорічної допомоги на оздоровлення передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 року №562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», відповідно до якої відповідач здійснив виплату допомоги на оздоровлення позивачу, оскільки іншого розміру такої допомоги у 2015 році не встановлено, а стаття 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», починаючи з 01.01.2015 року не встановлює розміру такої допомоги.

Також, згідно з п. 9 прикінцевих положень Закону України «Про державний бюджет України на 2015 рік» № 217 від 02.03.2015 року (далі Закон № 217) норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону № 76-VIII застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінету Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообовязкового державного соціального страхування.

Пунктом 2 Постанови № 562, встановлено громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, розмір щорічної допомоги на оздоровлення, зокрема, учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії - 100 гривень.

На дійсний час вищезазначені Прикінцеві положення Закону № 217 та Постанова № 562 є діючими та не визнані неконституційними.

Згідно рішення Конституційного Суду України від 26.12.2011 року № 20-рп/2011 Верховна Рада України визначила Кабінет Міністрів України державним органом, який має забезпечувати реалізацію встановлених законами України соціальних прав громадян, тобто надала право Кабінету Міністрів України визначати порядок та розміри соціальних виплат виходячи з наявного фінансового ресурсу Державного бюджету.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 25.01.2012 року № 3-рп/2012 року суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції, на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

З огляду на викладене, посилання позивача на виплату щорічної допомоги на оздоровлення у більшому розмірі є необґрунтованими, оскільки положення статті 48 Закону № 796-XII, на які посилається позивач, втратили чинність з 01.01.2015 р., а отже, не підлягають застосуванню у 2015 році. Виплата щорічної допомоги на оздоровлення передбачена Постановою № 562, відповідно до якої відповідач здійснив виплату допомоги на оздоровлення позивачу, оскільки іншого розміру такої допомоги у 2015 році не встановлено, а стаття 48 Закону № 796-XII, починаючи з 01.01.2015 року не встановлює розміру такої допомоги.

Таким чином, відповідач, виплачуючи позивачу допомогу на оздоровлення згідно постанови Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 року №562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», діяв на підставі та в межах чинного законодавства, у звязку з чим в задоволенні позовних вимог в частині виплати щорічної допомоги на оздоровлення слід відмовити.

Щодо вимог позивача стосовно відмови в наданні житлової субсидії суд виходить з наступного.

Так судом встановлено, що ОСОБА_1 звернувся за призначенням житлової субсидії. Заява та декларація датовані 18.05.2015 року були надані до управління соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради 21.05.2015 року разом із заявою позивача датованою 19.05.2015 року вих.№2900/003 від 25.05.2015 року. При розгляді заяви ОСОБА_1 управління соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради керувалися Положенням про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, яке затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 1995 р. № 848 ( Із змінами, внесеними згідно з Постановами КМ N 106 (106- 2015-п) від 28.02.2015, а саме:. пункту «7. Субсидія розраховується виходячи з кількості зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб (осіб, які фактично проживають), яким нараховується плата за житлово-комунальні послуги, у тому числі осіб, призваних на строкову військову службу.

Кількість зазначених осіб та їх соціальний статус визначається на початок місяця, в якому надійшло звернення за призначенням субсидії, а у разі повторного призначення субсидії на наступний період - на початок місяця, з якого призначається субсидія.

У разі коли обсяг споживання води, газу, електроенергії вимірюється індивідуальними засобами обліку, субсидія розраховується виходячи з кількості зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб, які фактично в ньому проживають, на підставі рішень районних, районних у містах Києві і Севастополі держадміністрацій та виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх створення) рад або утворених ними комісій та актів обстеження матеріально-побутових умов сім'ї.

При розгляді заяви та декларації ОСОБА_5 було встановлено що у поданій позивачем декларації про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначення житлової субсидії, відсутня повна інформація, необхідна для призначення субсидії, а саме: не вказано реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорту осіб, зареєстрованих у житловому приміщенні, відсутні дані для отримання УПтаСЗН необхідної інформації про доходи таких осіб.

Про вказані недоліки, як зазначає відповідач, позивача у телефонному режимі 27.07.2015 року було повідомлено про необхідність надання вищевказаної інформації.

Позивачем факт повідомлення заперечувався в судовому засіданні однак про те, що його було повідомлено ним неодноразово було зазначено в позовній заяві, у звязку з чим суд критично відноситься до пояснень позивача наданих в судовому засідання щодо його неповідомлення щодо неповноти надання інформації в декларації.

Окрім того позивач також в позовній заяві неодноразово зазначив, що ним на вимогу відповідача було подано ідентифікаційні номери членів родини, однак на підтвердження цього суду жодних доказів надано не було, окрім того в судовому засіданні позивач зазначив, що після подання декларації та заяви він не відвідував ОСОБА_5 з цього приводу оскільки не повинен цього робити. Тому суд також критично відноситься до твердження позивача щодо надання ним повної інформації, крім того в підтвердження цього не надано суду жодного доказу, і звязку з чим суд розцінює вказані дії позивача, як намагання надати суду не достовірну інформацію, викривити факти та обставини справи на свою користь.

Відповідно до ч.1 ст.11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Повідомленням № 162 від 03.08.2015 року, що було надіслано позивачу поштою, останнього повідомлено про те, що заява для призначення субсидії на житлово-комунальні послуги не може бути розглянута у звязку з тим, що не в повному обсязі заповнено декларацію, не надано ідентифікаційних кодів усіх зареєстрованих осіб, про що позивача було попереджено в телефонному режимі 27.07.2015 року.

Призначити субсидію ОСОБА_5 Сєвєродонецької міської ради не було можливо так, як заявником ОСОБА_1 не була у повному обємі заповнена Декларація про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії, а саме - у пункті 3 Розділу І не була зазначено реєстраційні номери облікових карток платника податків або серії та номеру паспорта (для осіб, які мають відмітку у паспорті про право здійснювати платежі за його серією та номером) всіх зареєстрованих разом з позивачем осіб. Крім того, як було зазначено в судовому засіданні, позивачем не було зазначено в розділі ІІ період за який вказано розмір доходів усіх зареєстрованих осіб.

Крім того після розділу ІІІ зазначено, що «Я усвідомлюю, що в разі подання мною у неповному обсязі або недостовірних відомостей про осіб, які зареєстровані (фактично проживають) у житловому приміщенні/будинку, їх доходи і витрати мені може бути відмовлено у призначенні житлової субсидії або припинено її надання. У такому разі зобовязуюся повернути надміру перераховану (виплачену) суму житлової субсидії у подвійному розмірі».

Нижче проставлено підпис позивача, про що ним самим було вказано в ході судового засідання, а крім того зазначено, що він власноруч заповнював декларацію.

Таким чином позивача було ознайомлено з наслідками подання відомостей не в повному обсязі, а крім того про це його було повідомлено та запропоновано внести інформацію до декларації, однак він цим не скористався.

На підставі вищевикладеного суд вважає, що відмову в призначенні субсидії позивачу ОСОБА_5 Сєвєродонецької міської ради було прийнято з урахування вимог пунктів 7, 8 Положення про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, яке затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 1995 р. № 848 (Із змінами, внесеними згідно з Постановами КМУ № 106 ( 106-2015-п ) від 28.02.2015.), у звязку з чим в задоволенні позовних вимог в частині надання житлової субсидії слід відмовити

Таким чином в судовому засіданні було встановлено, що вирішуючи питання щодо нарахування та виплати компенсації за шкоду спричинену здоровю відповідача за 2015 рік, а також призначення субсидій відносно сплати комунальних послуг відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у відповідності до діючого законодавства.

Таким чином, оскільки суд дійшов висновку про відсутність порушень прав позивача діями відповідача при призначенні (відмові у призначенні) компенсацій та субсидій відносно сплати комунальних послуг та виплати грошових коштів на щорічне оздоровлення за 2015 рік, а позивачем не надано суду жодних доказів спричинення як матеріальної так і моральної шкоди діями відповідача, то в цій частині вимог також слід відмовити.

Оскільки суд дійшов висновку про відсутність порушень з боку відповідача, а інші вимоги позивача є взаємоповязаними та похідними то в їх задоволенні також необхідно відмовити.

На підставі ст.ст. 19, 46 Конституції України, ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Положенням про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива», яке затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 1995 р. N 848, постановою КМУ від 28.02.15 №106 «Про удосконалення порядку надання субсидій», постановою КМУ від 12.07.2005 року №562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», керуючись ст. ст. 2, 7, 11, 14, 70, 79, 86, 94, 158-163, 183-2, 256 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради в особі начальника ОСОБА_3 та заступника начальника ОСОБА_4 про визнання дій протиправними, визнання порушення прав, відшкодування матеріальної та моральної шкоди відмовити.

Судові витрати відповідачу компенсувати за рахунок держави.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя В. М. Олійник