Справа № 331/3861/16-а
Суддя: Жукова О. Є.
Дата ухвалення: 2016-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2а/331/92/2016
Справа № 331/3861/16-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2016 року Жовтневий районний суд міста Запоріжжя у складі:

головуючого судді Жуковій О.Є.

при секретарі Пакуло В.С.

за участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про визнання дій неправомірними, зобов»язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 24.05.2016 року звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив поновити йому строк звернення до суду, визнати дії відповідача щодо затвердження та винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 28.04.2016 року неправомірними та скасувати вказану постанову, понудити відповідача поновити та відкрити виконавче провадження за виконавчим листом 2а/ 331/13/15 від 07.04.2015 року, визнати та призначити йому за рахунок відповідача відшкодування матеріальної шкоди 47 782,85 гривень та моральних збитків в сумі 1100 гривень , призначити йому виплату морального відшкодування відповідно до практики Європейського суду з прав людини в розмірі 2000 Євро, встановити контроль за виконанням судового рішення .

Позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що він є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, віднесений до першої категорії , є інвалідом 2 групи.

24 липня 2015 року позивачем було отримано постанову про відкриття виконавчого провадження від 16.07.2015 року ВП № 48132542 , по примусовому виконанню виконавчого листа 2а/331/13/15 , виданого Жовтневим районним судом м. Запоріжжя 07.04.2015 року. 19.05.2016 року він отримав лист з постановою про повернення виконавчого документа стягувачеві від 28.04.2016 року , яка була винесена головним держвиконацем ВПВР УДВС ГТУЮ у Запорізькій області Морар М.В..

Позивач вважає вказану постанову незаконною , винесену з явним перевищенням службових повноважень. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що невиконання рішення суду є грубим порушенням Конституції України , Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Внаслідок зазначених дій відповідача він зазнав матеріальної шкоди, яка складається з невиплачених йому сум за рішенням суду в розмірі 47 782,85 гривень та моральні збитки в сумі 1100 гривень. Також, через невиконання рішення суду, відповідно до практики Європейського суду з прав людини просив призначити йому справедливу сатисфакцію в розмірі 2000 Євро .

В судовому засіданні позивач надав пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві, наполягав на задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. В задоволенні позовних вимог просив відмовити, оскільки на теперішній час постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві скасована та виконавче провадження відновлено.

Суд, вислухавши пояснення позивача , дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Так, судом встановлено, що 16.07.2015 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Запорізькій області Морар М.В. було відкрите виконавче провадження № 48132542 з примусового виконання виконавчого листа 2-а/331/13/15 виданого Жовтневим районним судом м. Запоріжжя , щодо зобов»язання УПФУ в Жовтневому районі м. Запоріжжя перерахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 державну пенсію та щомісячну додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров»ю , у розмірах відповідно ст. 50,ст. 54, ч.3 ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян , які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 14 липня 2014 року по 31 грудня 2014 року, включно, з урахуванням різниці, яка вже була виплачена.

28.04.2016 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у Запорізькій області Морар М.В. в межах зазначеного виконавчого провадження було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу ОСОБА_1 відповідно до п.9 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» .

В ході розгляду вказаної справи суду було надано постанову від 17.06.2016 року винесену в.о. начальника відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Запорізькій області Юлдашевим А.А., якою оскаржувану постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві від 28.04.2016 року ВП № 48132542 було скасовано та було відновлене виконавче провадження ВП № 48132542.

Відповідно до вимог ч.1, 2 ст. 83 Закону України «Про виконавче провадження» контроль за своєчасністю, правильністю і повнотою виконання рішень державним виконавцем здійснюють начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, а також керівник вищестоящого органу державної виконавчої служби. Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, визнати недійсним складений державним виконавцем акт, зобов'язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Враховуючи викладене, вимоги ст.11 КАС України , суд приходить до висновку, що на теперішній час відсутній предмет позову , через що позовні вимоги в частині скасування оскаржуваної постанови та поновлення виконавчого провадження задоволенню не підлягають.

Вирішуючи позовні вимоги про стягнення з відповідача матеріальної шкоди , суд вважає вказані вимоги необґрунтованими , оскільки на теперішній час виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа 2-а/331/13/15 виданого Жовтневим районним судом м. Запоріжжя відновлене і позивач не позбавлений можливості отримати кошти нараховані УПФУ на підставі виконавчого листа .

Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача моральної шкоди, суд приходить до наступного.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Статтею 1167 Цивільного кодексу України передбачені підстави відповідальності за завдану моральну шкоду. Згідно ч. 1 зазначеної статті моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Виходячи з цієї норми, підставою відповідальності за завдану моральну шкоду є склад цивільно-правового правопорушення, що складається з наступних елементів: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Враховуючи, що на теперішній час права позивача відновлені в порядку передбаченому ст. 83 Закону України «Про виконавче провадження», останнім не доведено факту заподіяння йому моральної шкоди саме через незаконність дій Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області і саме через ухвалення оскаржуваної постанови, суд вважає , що в задоволенні позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди в розмірі 1100 гривень та 2000 Євро слід відмовити.

Щодо встановлення судового контролю за виконанням рішення суду , суд зазначає , що оскільки суд прийшов до висновку про необґрунтованість позовних вимог , підстав для застосування частини 1 ст. 267 КАС України немає.

Керуючись ст.ст. 8-11, 158-161, 181 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про визнання дій неправомірними, зобов»язання вчинити певні дії - відмовити.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції , який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає , до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення . У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя:

23.06.2016 .