Справа № 428/8520/14-а
Суддя: Олійник В. М.
Дата ухвалення: 2014-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № Справа № 428/8520/14-а
Провадження № 2-а/428/65/2015
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2014 року м.Сєвєродонецьк

Суддя Сєвєродонецького міського суду Луганської області Олійник В.М., розглянувши в порядку скороченого провадження в приміщенні Сєвєродонецького міського суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради в особі начальника ОСОБА_2 про визнання дій протиправними, визнання порушення прав, відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області із даним адміністративним позовом, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що він перебуває на обліку в УПтаСЗН, має статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 2 категорії, має право на отримання щорічної одноразової допомоги на оздоровлення відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», однак відповідач нараховує та виплачує йому зазначену допомогу у розмірах значно менших, ніж це передбачено вимогами чинного законодавства, надає відповіді, що суперечать ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст.4 ЦК України, ст.19 Конституції України, принципу верховенства права, повноваженням КМУ, ЗУ «Про індексацію доходів громадян», ЗУ «Про державну службу» та позбавлене здорового глузду.

В зв'язку із викладеними обставинами позивач просив визнати дії начальника Управління праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради ОСОБА_2 щодо застосування відносно позивача ОСОБА_3 Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 року № 562 протиправними; визнати порушеними права ОСОБА_1; визнати дії начальника Управління праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради ОСОБА_2 умисними, системними, а також такими, що порушують Присягу державного службовця та кваліфікуються як очевидні ознаки корупції; стягнути на користь позивача завдану матеріальну шкоду за 2014 рік в розмірі 6090 гривень та моральну шкоду в розмірі 10000 гривень.

Ухвалою Сєвєродонецького міського суду від було відкрито скорочене провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради в особі начальника ОСОБА_2 в частині позовних вимог про визнання дій начальника Управління праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради ОСОБА_2 щодо застосування відносно позивача ОСОБА_3 Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 року № 562 протиправними, визнання порушеними прав ОСОБА_1, стягнення на користь позивача завданої матеріальної та моральної шкоди. У відкритті провадження в частині позовних вимог про визнання дій начальника Управління праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради ОСОБА_2 умисними, системними, а також такими, що порушують Присягу державного службовця та кваліфікуються як очевидні ознаки корупції було відмовлено та розяснено позивачеві, що визнання дій начальника Управління праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради ОСОБА_2 умисними, системними, а також такими, що порушують Присягу державного службовця та кваліфікуються як очевидні ознаки корупції належить до юрисдикції місцевого загального суду за місцем вчинення корупційного правопорушення в порядку, встановленому Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до вимог ч.4 ст. 183-2 КАС України суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Відповідачем суду було надане заперечення на позов, де зазначено, що, УПтаСЗН заперечує проти позову, вважає позовні вимоги необґрунтованими оскільки стаття 63 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» закріплює норму, якою встановлюється, що фінансування витрат, пов'язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок державного бюджету. Виконання цього Закону залежить від фінансових ресурсів доходної частини державного бюджету України. Відповідно до статті 87 Бюджетного кодексу України видатки на державні програми з ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, здійснюються у встановленому порядку за рахунок наявних надходжень до загального фонду державного бюджету в межах обсягів призначень, передбачених у державному бюджеті України. В свою чергу, ст.95 Конституції України передбачено, що виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні погреби, розмір і цільове спрямування цих видатків. Виходячи з цього, Законом України «Про Державний бюджет України» на відповідні роки передбачається відповідний обсяг видатків. Згідно ст.23 Бюджетного кодексу України будь-які платежі можна здійснювати лише за наявності бюджетного призначення; ст.48 цього ж Кодексу передбачено, що розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов'язання та здійснюють платежі тільки межах бюджетних асигнувань. У відповідності до ст.87 Бюджетного Кодексу України щорічна допомога на оздоровлення постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи є державною програмою з соціальною захисту і фінансується з Державного бюджету України.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2014 рік», а саме п. 6-7 Прикінцевих положень, встановлено, що норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку га розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України. Таким чином, фінансування та виплата допомоги на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи у 2014 році здійснювалась в розмірах, визначених чинною постановою КМУ від 12.07.2005р. № 562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Призначення управлінням праці та соціального захисту населення зазначеної допомоги здійснюється автоматизовано згідно з програмним забезпеченням. Здійснювати призначення допомоги в ручному режимі заборонено. Тому управління прані та соціального захисту населення на місцях не мають законних підстав встановити інший розмір допомоги та здійснювати її перерахунки, які відповідними програмними засобами не забезпечені. Відповідно до вищевказаної постанови в 2014 році позивачу було здійснено виплату щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі 100,00 грн. Таким чином, виплату допомоги на щорічне оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильській катастрофи УПтаСЗН здійснено у межах своїх повноважень та відповідно до бюджетних призначень.

Суддя, дослідивши письмові докази по справі, вважає позов таким, що підлягає до часткового задоволення, виходячи із наступного.

У відповідності до ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» щорічна допомога на оздоровлення виплачується в таких розмірах: учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії - п'ять мінімальних заробітних плат.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя та здоров'я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивного забруднення територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту населення визначені та закріплені в Законі України «Про статус і соціальний громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Як зазначено в ст.71 вказаного Закону - дія його положень не може призупинятися іншими законами, крім законів про внесення змін до нього.

Розмір мінімальної заробітної плати затверджується щорічно Законом України «Про Державний бюджет України» на відповідний рік. Іншого порядку визначення розміру мінімальної заробітної плати в Україні не встановлено.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень суд перевіряє чи вчинені вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначений Конституцією і законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 162 КАС України у разі задоволення адміністративного позову, суд може визнати протиправними дії суб'єкта владних повноважень та зобов'язати його вчинити певні дії щодо усунення порушень.

Відповідно до наданих суду належно завірених копій Рішення про призначення компенсації від 22.05.2014 року та списку № 4 на зарахування щорічної грошової допомоги на оздоровлення ЧАЕС позивачу було нараховано та зараховано на рахунок грошову допомогу на оздоровлення у розмірі 100 грн.

Посилання відповідача на те, що виплата щорічної допомоги на оздоровлення повинна здійснюватися відповідно до ОСОБА_3 Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 року № 562 є необґрунтованими та такими, що порушують права позивача, оскільки застосування зазначеної постанови було розраховано на бюджетний період в 2005 році.

Таким чином, суд зазначає, що виходячи із розміру мінімальної заробітної плати на 2014 рік, мають застосовуватись норми Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Оскільки при розгляді справи було встановлено, що відповідач нарахував та виплатив 17.06.2014 року позивачу щорічну допомогу на оздоровлення за 2014 рік всупереч вимогам ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 100 гривен, дії відповідача по нарахуванню та виплаті щорічної допомоги на оздоровлення визнаються протиправними, права позивача порушеними, та відповідача має бути зобов'язано провести перерахунок та виплату позивачу щорічної допомоги на оздоровлення за 2014 рік відповідно до вимог ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Щодо вимог позивача в частині стягнення моральної шкоди суд виходить з того, що статтею 23 Цивільного кодексу України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у своїй ОСОБА_3 від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із змінами та доповненнями) під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків (пункт 3 ОСОБА_3).

В пункті 2 вказаної ОСОБА_3 також зазначено, що спори про відшкодування моральної (немайнової) шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень; Цивільного кодексу та іншим законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди.

В той же час відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди обов'язковому з'ясуванню підлягають три складові частини, за наявності яких і настає відповідальність, а саме: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні, чого в даному випадку немає.

Суд, вивчаючи матеріали справи не вбачає факту заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, не вбачає і дій, якими могли бути спричинені моральні страждання відповідачем, у звязку з чим дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди.

На підставі ст. 19 Конституції України, ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», керуючись ст. ст. 2, 7, 11, 14, 158-163, 256 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради в особі начальника ОСОБА_2 про визнання дій протиправними, визнання порушення прав, відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Управління праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради в особі начальника ОСОБА_2 щодо відмови по перерахуванню, нарахуванню та виплаті щорічної разової допомоги на оздоровлення ОСОБА_1 як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС II категорії в розмірі п'яти мінімальних заробітних плат відповідно до ч.4 ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за 2014 рік, що призвело до порушення прав позивача.

Зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради здійснити перерахунок, нарахування та виплату щорічної грошової допомоги на оздоровлення ОСОБА_1 відповідно до ч.4 ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за 2014 рік у розмірі п'яти мінімальних заробітних плат, з урахуванням сплачених сум.

В іншій частині позов залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя В. М. Олійник