Справа № 824/84/16-а
Суддя: Білоус О.В.
Дата ухвалення: 2016-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 824/84/16-а

Головуючий у 1-й інстанції: Спіжавка Г.Г.

Суддя-доповідач: Білоус О.В.

22 червня 2016 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білоуса О.В.

суддів: Совгири Д. І. Курка О. П.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 24 березня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Мигівська сільська рада про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до Чернівецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області, за участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Мигівської сільської ради, про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії.

Постановою Чернівецького окружного адміністративного суду від 24 березня 2016 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким позовні вимоги задоволити повністю.

Сторони у справі повноважних представників у судове засідання не направили, хоча повідомлялись про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути останню в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувана постанова - скасуванню, з прийняттям нової постанови про задоволення позову, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_2 25.12.2015 року звернувся до Головного управління Держгеокадастру в Чернівецькій області із заявою стосовно надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 2,0 га, розташованої у с.Мигово, Вижницького району Чернівецької області. До заяви позивач долучив копію паспорта, графічний матеріал, на якому вказано місцезнаходження земельної ділянки, довідку про відсутність факту безоплатного використання права приватизації земельної ділянки з вказаним вище цільовим призначенням, кадастровий план та копію карти інвентаризації земель с. Мигове.

Листом від 22.01.2016 р. за № 111/6-16 відповідач відмовив в задоволенні заяви позивача про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення у власність безоплатно земельної ділянки, площею 2,0 га, розташованої у с. Мигово, Вижницького району Чернівецької області.

Відмова мотивована тим, що Мигівська сільська рада в листі від 12.01.2016 р. повідомила, що на даний час проводяться роботи з оновлення генерального плану с. Мигове та звернулася з проханням призупинити надання дозволів на виготовлення проектів із землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Згідно змісту листа-відмови від 22.01.2016 р. за № 111/6-16 позивачу повідомлено, що з метою недопущення невідповідності місця розташування зазначеної земельної ділянки вимогам генерального плану населеного пункту та іншої містобудівної документації, враховуючи інформацію Мигівської сільської ради у якій зазначено, що дана земельна ділянка знаходиться в масиві запроектованого для житлової та громадської забудови для потреб жителів с. Мигове, надання йому дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення зазначеної земельної ділянки безоплатно у власність площею 2,0 га є неможливим.

Позивач не погодившись з діями відповідача щодо відмови йому у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення зазначеної вище земельної ділянки у власність, звернувся до суду за захистом порушених прав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач діяв у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а надана ним відмова позивачу є обґрунтованою та мотивованою.

Колегія суддів не погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції та зважає на таке.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до ст. 33 Земельного кодексу України, громадяни України можуть мати на праві власності та орендувати земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства.

Пунктом "в" ч. 3 ст. 116 Земельного кодексу України визначено, що безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Згідно до ч. 1 ст. 121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

Крім того, ч. 4 ст. 122 Земельного кодексу України визначено, що центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Так, наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 25.01.2013 року № 40, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.02.2013 року за № 260/22792, внесено зміни до Положення про Головне управління Держземагентства в області, яким передбачено, що Головне управління відповідно до покладених на нього завдань зокрема: передає відповідно до закону земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності у власність або в користування для всіх потреб в межах області.

Частиною 6 ст. 118 Земельного кодексу України визначено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У такому клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідно до ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України визначено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу, може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Як вже було встановлено судом першої інстанції, підставою для відмови в наданні дозволу позивачу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 2,0 га, розташованої у с.Мигово, Вижницького району Чернівецької області, є звернення Мигівської сільської ради з проханням призупинити надання дозволів на виготовлення проектів із землеустрою щодо відведення земельних ділянок в зв'язку проводенням роботи з оновлення генерального плану с. Мигове.

Судова колегія апеляційної інстанції, в розрізі положень ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України, не вбачає підстав вважати, що зазначена вище підстава для відмови у наданні дозволу позивачу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, є правомірною та обгрунтованою.

Окрім того, помилковим є посилання суду першої інстанції на наказ Держземагенства України N 328 від 15 жовтня 2014р. «Про введення в дію рішень колегії Держземагенств України від 14.10.2014 року", адже перелік законних підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки є вичерпним, тоді як така підстава для прийняття відповідного рішення відповідачем нормами Земельного Кодексу України не передбачена.

Водночас, судова колегія апеляційної інстанції звертає увагу на той факт, що у протоколі засідання колегії, затвердженого наказом Держземагенства України від 15.10.14 №328, також зазначено, що позиції сільських рад беруться до уваги, якщо вони містять мотивовані заперечення, передбачені Законом, зокрема ч.7 ст.118 ЗК України та ч. 3 ст. 123 ЗК України.

Доказів на існування таких підстав, зокрема чітко передбачених положеннями ст. 118 Земельного кодексу України, на думку судової колегії апеляційної інстанції, позиція Мигівської сільської ради не містить, а отже вказана відповідачем підстава відмови у наданні дозволу позивачу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 2,0 га, розташованої у с.Мигово, Вижницького району Чернівецької області, свідчить про протиправнійсть дій відповідача, оскільки як вже зазначалось підставою відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Отже, відповідно до чинного законодавства, для надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не має значення процес проводення роботи з оновлення генерального плану с. Мигове.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідач, посилаючись лише на лист Мигівської сільської ради від 12.01.2016 р., яким остання повідомила про проводедення робіт з оновлення генерального плану с. Мигове та звернулася з проханням призупинити надання дозволів на виготовлення проектів із землеустрою щодо відведення земельних ділянок, безпідставно відмовив у наданні дозволу позивачу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 2,0 га, розташованої у с.Мигово, Вижницького району Чернівецької області, викладених у листі головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області від 22.01.2016 р. за № 111/6-16.

У відповідності із ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ч. 3 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Згідно пп. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, тобто прийнята постанова не відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і підлягає скасуванню з постановленням нової про задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволити повністю.

Постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 24 березня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Мигівська сільська рада про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_2 задоволити.

Визнати протиправними дії Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області щодо прийняття відмови ОСОБА_2 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою земельної ділянки для передачі безоплатно у власність, орієнтовною площею 2,0 га, з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, що розташована у с. Мигове Вижницького району Чернівецької області, між земельними ділянками: за кадастровими номерами: НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4 та НОМЕР_5.

Зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Чернівецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_2 щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою земельної ділянки для передачі безоплатно у власність, орієнтовною площею 2,0 га, з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, що розташована у с. Мигове Вижницького району Чернівецької області, між земельними ділянками: за кадастровими номерами: НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4 та НОМЕР_5 в строки визначенні положеннями п. 7 ст. 118 Земельного кодексу України.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 24 червня 2016 року.

Головуючий Білоус О.В.

Судді Совгира Д. І. Курко О. П.