Справа № 667/8485/13-а
Суддя: Федусик А. Г.
Дата ухвалення: 2014-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2014 р.м.ОдесаСправа № 667/8485/13-а

Категорія: 10.2 Головуючий в 1 інстанції: Скрипнік Л.А.
Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Федусик А.Г.,

суддів Кравченко К.В. та Вербицької Н.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м.Херсоні на постанову Комсомольського районного суду м. Херсона від 15 листопада 2013 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м.Херсоні про стягнення недоплаченої пенсії, -

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2013 року ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в м.Херсоні (далі УПФУ) про стягнення з відповідача на її користь 5427,08 грн. недоплаченої пенсії через не зарахування її роботи в м.Норильск до стажу на пільгових умовах.

Постановою Комсомольського районного суду м.Херсона від 15 листопада 2013 року позовні вимоги задоволено частково. Суд стягнув з відповідача на користь ОСОБА_1 недоплачену пенсію за період з червня 2009 року по квітень 2013 року із урахуванням пільгового стажу за період роботи позивача з 04 липня 1980 року по 16 січня 1986 року у районах Крайньої Півночі.

Не погоджуючись з постановою суду, УПФУ подана апеляційна скарга, в якій зазначається, що вказана постанова ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю - доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що в період з 04 липня 1980 року по 16 січня 1986 року позивач працювала на Норильському гірничо-металургійному комбінаті ім. А.П. Звенягіна (м.Норильск Красноярського краю) тобто у місцевості, що прирівняна до районів Крайньої Півночі, на посадах: бухгалтера, ревізора контрольно-ревізійної відділу управління торгівлі, економіста, звідки була звільнена по догляду за дитиною 16 січня 1986 року.

В липні 2011 року ОСОБА_1 звернулась до відповідачів із заявою про зарахування періоду її роботи у м.Норильск Красноярського краю до пенсійного стажу на пільгових умовах, у чому відповідачем їй було відмовлено через відсутність трудового договору із роботодавцем.

Пізніше, після повторного звернення у квітні 2013 року вказаний перерахунок позивачу все ж таки було здійснено починаючи з 01 квітня 2013 року.

У вересні 2013 року позивач звернулась до УПФУ з вимогою про повернення їй недоплачених сум за період з червня 2009 року по квітень 2013 року, проте листом відповідача від 17 вересня 2013 року їй було відмовлено, що і стало підставою для звернення з позовом до суду.

Вирішуючи спірне питання та задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із законності та обґрунтованості заявленого адміністративного позову, та відповідно про необхідність його часткового задоволення.

Колегія суддів в повній мірі погоджується з висновками суду першої інстанції, однак також вважає за необхідне зазначити наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до абз.1, 2 п.5 Прикінцевих Положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (далі Закон) період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року.

Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року N148 "Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26 вересня 1967 року "Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі".

Пунктом 5 Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі" та постановою Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року N 148 встановлено, що стаж роботи, який дає право на пенсію за віком з 01 серпня 1945 по 01 березня 1960 року - зараховується в подвійному розмірі, а з 01 березня 1960 року один рік зараховується за один рік і шість місяців.

Судом першої інстанції також встановлено, що згідно записів трудової книжки позивач у період з 04 липня 1980 року по 16 січня 1986 року працювала на Норильському гірничо-металургійному комбінаті ім. А.П. Звенягіна, м.Норильск Красноярського краю, у місцевості, що прирівняна до районів Крайньої Півночі, на посадах бухгалтера, ревізора контрольно-ревізійної відділу управління торгівлі, економіста, звідки була звільнена по догляду за дитиною 16 січня 1986 року. Періоди та факт роботи у місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі, підтверджуються також архівною довідкою виданою ВАТ "Норильський гірничо-металургійний комбінат ім. А.П. Звенягіна" (а.с. 34) та іншими документами.

Крім того, абз.3 п.5 Перехідних Положень Закону встановлено, що пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.

Отже, враховуючи, що ОСОБА_1 в установленому законодавством порядку доведено факт здійснення нею трудової діяльності в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, а саме: Норильському гірничо-металургійному комбінаті ім. А.П. Звенягіна, м.Норильск Красноярського краю, то колегія суддів приходить до висновку, що позивач має право на отримання пенсії з урахуванням пільгового стажу за період з 04 липня 1980 року по 16 січня 1986 року.

Разом з тим, задоволення судом першої інстанції позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 недоплаченої пенсії за період з червня 2009 року по квітень 2013 року із урахуванням пільгового стажу за період роботи позивача у районах Крайньої Півночі, колегія суддів вважає передчасним, оскільки стягненню або фактичній виплаті грошових коштів пенсіонеру передує проведення перерахунку пенсії з урахуванням пільгового стажу, що є прерогативою пенсійних органів та підтверджується п.3 Положення про Пенсійний фонд України, згідно якого основними завданнями Пенсійного фонду України є, зокрема, призначення (перерахунок) пенсій.

Відповідно до ч.1 ст.195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

А тому враховуючи все вищенаведене колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при вирішенні справи частково порушено норми права, що призвело до частково неправильного вирішення справи, а тому з урахуванням п.4 ч.1 ст.202 КАС України суд вважає необхідним скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти по справі нову, якою частково задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 шляхом зобовязання УПФУ здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачці з 19 травня 2009 року по 31 березня 2013 року з урахуванням пільгового трудового стажу за період роботи з 04 липня 1980 року по 16 січня 1986 року в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі з урахуванням раніше виплачених сум.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 201, 205, 207, 254 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м.Херсоні залишити без задоволення.

Постанову Комсомольський районний суд м. Херсона 15 листопада 2013 року скасувати та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м.Херсоні про стягнення недоплаченої пенсії задовольнити частково.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в м.Херсоні здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 19 травня 2009 року по 31 березня 2013 року з урахуванням пільгового трудового стажу за період роботи з 04 липня 1980 року по 16 січня 1986 року в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, з урахуванням раніше виплачених сум.

Постанова апеляційного суду набирає чинності через пять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: ОСОБА_2
Суддя: Суддя: ОСОБА_3 ОСОБА_4