Справа № 1570/2300/12
Суддя: Усенко Є.А.
Дата ухвалення: 2016-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2016 року м. Київ К/9991/69047/12

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача: Усенко Є.А.,

суддів: Веденяпіна О.А., Зайцева М.П.,

розглянувши у порядку письмового провадження

касаційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Одесі Державної податкової служби

на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 01.08.2012

та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 16.10.2012

у справі № 1570/2300/2012 Одеського окружного адміністративного суду

за позовом Публічного акціонерного товариства «Одеський коровай»

до Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Одесі Державної податкової служби (СДПІ)

про скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 01.08.2012, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 16.10.2012, позов задоволено: визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення СДПІ у м. Одесі від 23.03.2012 № .

У касаційній скарзі СДПІ просить скасувати ухвалені у справі судові рішення, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального права, та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Заперечуючи проти касаційної скарги, позивач просить залишити її без задоволення як безпідставну.

Представники сторін в судове засідання, призначене на 15.06.2016 о 12 годині, не прибули, сторони не заявили клопотання про відкладення розгляду справи, у зв'язку з чим відповідно до пункту 2 частини першої ст. 222 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС) касаційний перегляд справи здійснено в письмовому провадженні.

Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Фактичною підставою для збільшення у податковому обліку позивача грошового зобов'язання із ПДВ та застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) згідно з податковим повідомленням-рішенням, з приводу правомірності якого виник спір, стали висновки контролюючого органу, викладені в акті перевірки від 13.03.2012 № 53/16-2/00376886/17. Згідно цих висновків позивач порушив норми абзацу «а» пункту 198.1, підпункту 198.3 ст.198 Податкового кодексу України (ПК): завищив податковий кредит на загальну суму на 234366,67 грн. у податковому обліку за січень, лютий, березень, квітень, травень, липень 2011 року за господарськими операціями з поставки від СПД ОСОБА_2 транспортних, експедиційних та комісійних послуг, які не підтверджені первинними документами з огляду на ознаки фіктивності контрагентів цього постачальника: ПП «Алмаст Сервіс Профі», ПП «Антре Едвертайзінг», ТОВ «Гражданпромспецпроект», в яких, як встановлено проведеними заходами з податкового контролю, відсутні основні фонди, трудові ресурси. У результаті вказаних порушень позивачем занижено ПДВ на 234366,67 грн. у податковому обліку за січень, лютий, березень, квітень, травень, липень 2011 року

За наслідками перевірки СДПІ відносно позивача прийняте податкове повідомлення-рішення від 23.03.2012 № про збільшення грошового зобов'язання із ПДВ на 234366,67 грн. за основним платежем та 11671,66 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами).

Як встановлено у судовому процесі, за наслідками поставки позивачу від СПД ОСОБА_2 транспортних послуг, експедиційних послуг та комісійних послуг щодо продажу хлібобулочних та кондитерських виробів підписані акти здачі - приймання робіт (надання послуг), СПД ОСОБА_2 на адресу позивача виписані податкові накладні, на підставі яких позивач сформував податковий кредит у податковому обліку за січень, лютий, березень, квітень, травень, липень 2011 року.

Згідно з підпунктом «а» пункту 198.1 ст. 198 ПК право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі, в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Пунктом 198.3 цієї статті встановлено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку (в редакції до внесення змін Законом України від 04.07.2013 № 408-VІ).

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу) (підпункт 198.6 цієї статті).

При цьому законодавцем презумується реальність оподатковуваних операцій та витрат платника податку, достовірність документів податкового обліку.

За змістом наведених норм право платника податків на включення сум ПДВ до податкового кредиту обумовлено юридичним складом, до якого входять такі юридичні факти, як придбання цим платником податків товарів (послуг) або основних фондів (та/або будування, спорудження останніх), призначених для використання в оподатковуваних операціях, що відповідають цілям його господарської діяльності; підтвердження обліковими, розрахунковими документами, зокрема податковою накладною, виписаною постачальником - платником ПДВ, митною декларацією суми витрат на придбання товару (послуг) та ПДВ, нарахованого (сплаченого) в ціні придбання товару (послуг).

Заперечуючи проти позову та обґрунтовуючи правомірність зменшення у податковому обліку позивача суми податкового кредиту, СДПІ вказує на відсутність реального характеру поставки позивачу від СПД ОСОБА_2 транспортних послуг, експедиційних послуг та комісійних послуг щодо продажу хлібобулочних та кондитерських виробів, посилаючись на отриману під час здійснення заходів податкового контролю податкову інформацію про відсутність у контрагентів цього постачальника основних фондів та трудових ресурсів, необхідних для здійснення господарської діяльності.

Суди попередніх інстанцій на підставі оцінки приєднаних до справи доказів, а саме: копій договору комісії від 01.02.2010 № ТДЗ/9258, укладеного між позивачем (комітент) та СПД ОСОБА_2 (комісіонер); договорів на перевезення хлібобулочних виробів від 01.10.2010 б/н та від 01.06.2011 б/н, актів здачі-приймання робіт (надання послуг), актів приймання-передачі наданих послуг, звітів комісіонера СПД ОСОБА_2, реєстрів товарно-транспортних накладних, податкових накладних, платіжних доручень, - за відсутності з боку контролюючого органу доказів, які б спростовували достовірність інформації, зазначеної у вище перерахованих документах щодо поставки позивачу від імені СПД ОСОБА_2 вказаних послуг, зробили правильний висновок про недоведеність з боку СДПІ на виконання процесуального обов'язку, встановленого нормою частини другої ст. 71 КАС України, правомірності зменшення у податковому обліку позивача податкового кредиту, сформованого за наслідками операцій із поставки послуг від СПД ОСОБА_2 Оцінку доказів у справі судами першої та апеляційної інстанцій зроблено з дотриманням норм ст. 86 КАС України. Характер послуг, ПДВ в ціні яких позивач включив до податкового кредиту, не пов'язаний з господарськими операціями між СПД ОСОБА_2 та ПП «Алмаст Сервіс Профі», ПП «Антре Едвертайзінг», ТОВ «Гражданпромспецпроект»: позивач придбав послуги, пов'язані з реалізацією власної продукції. Акт перевірки ПАТ «Одеський коровай» від 13.03.2012 та акт про результати позапланової виїзної перевірки СПД ОСОБА_2 від 20.12.2011 № 7631/17-1/НОМЕР_2 не містять інформації, що СПД ОСОБА_2 не мала об'єктивної можливості як підприємець надати такі послуги (а.с. 4-11, т.2).

Доводи, викладені в касаційній скарзі, не спростовують правильність висновків судів першої та апеляційної інстанцій щодо підстав для задоволення позову, а відтак підстави для скасування оскаржуваних судових рішень відсутні.

Відповідно до статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 220, 221, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, Вищий адміністративний суд України

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Одесі Державної податкової служби залишити без задоволення.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 01.08.2012 та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 16.10.2012 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, але може бути переглянута Верховним Судом України з підстав і в порядку, визначених статтями 237-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: підписЄ.А. Усенко
Судді: підписО.А. Веденяпін
підписМ.П. Зайцев