Справа № 2-а-658/09/1570
Суддя: Семенюк Г.В.
Дата ухвалення: 2010-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2010 р.Справа № 2-а-658/09/1570

Категорія: 2.11.15Головуючий в 1 інстанції: Федусик А.Г.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючогосудді -ОСОБА_1
судді - ОСОБА_2
судді - ОСОБА_3
при секретаріОСОБА_4

за участю сторін:
ГУДКОСОБА_5 (довіреність)
Ізмаїльська ОДПІОСОБА_6 (довіреність)
Фірма "Дінекс"ОСОБА_7 (довіреність)
ПрокуратураОСОБА_8 (посвідчення)

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Одеського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами Головного управління Державного казначейства України в Одеській області, Ізмаїльської об'єднаної державної податкової інспекції, Ізмаїльської міжрайонної прокуратури на Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 22 червня 2010 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальності «Фірма "Дінекс"»до Ізмаїльської об'єднаної державної податкової інспекції, Головного управління Державного казначейства України в Одеській області про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень, стягнення коштів -

встановиЛА:

Позивач, звернувся до суду з позовом до Ізмаїльської об'єднаної державної податкової інспекції, Головного управління Державного казначейства України в Одеській області про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень та стягнення коштів.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 22 червня 2010 року позов задоволено частково. Скасовано податкові повідомлення-рішення Ізмаїльської об'єднаної державної податкової інспекції від 16.10.2008 року № /0 про зменшення ТОВ «Фірма "Дінекс"»бюджетного відшкодування з ПДВ в розмірі 76177,52 грн., та від 11.12.2008 року № /0 про зменшення ТОВ «Фірма "Дінекс"»бюджетного відшкодування з ПДВ в розмірі 123809 грн. Стягнуто з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальності «Фірма "Дінекс"»бюджетне відшкодування з ПДВ в сумі 199986,52 грн.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, Головне управління Державного казначейства України в Одеській області, Ізмаїльська об'єднана державна податкова інспекція, Ізмаїльська міжрайонна прокуратура подали апеляційну скаргу, в якій просять суд апеляційної інстанції скасувати постанову Одеського окружного адміністративного суду від 22 червня 2010 року у справі № 2-а-658/09/1570 та прийняти нову постанову, якою відмовити ТОВ «Фірма "Дінекс"»у позові.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянти посилаються на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного:

Судом першої інстанції встановлено, що ТОВ «Фірма "Дінекс"»зареєстровано та перебуває на обліку як платник податків у Ізмаїльській ОДПІ (а.с. 4-16).

ОДПІ проведено документальну невиїзну перевірку ТОВ «Фірма "Дінекс"»щодо податкової декларації з ПДВ за серпень 2008 року, а також позапланову виїзну перевірку з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування ПДВ за вересень 2008 року за рахунок від'ємного значення ПДВ, що декларувалося в період з 01.08.2008 року по 31.08.2008 року.

За результатами цих перевірок ОДПІ були складені акти від 15.10.2008 року №857766 та 05.12.2008 року №01102304/23857766, відповідно до висновків яких позивачем в порушення вимог п.1.8 ст.1, п.п.7.7.1, 7.7.2., 7.7.4. п.7.7. ст.7 Закону України „Про податок на додану вартість" від 03.04.1997 року, №168/97, було завищено суму бюджетного відшкодування з ПДВ за серпень 2008 року в розмірі 76177,52 грн., та за вересень 2008 року в розмірі 123809 грн. (а.с. 19-30).

На підставі зазначених актів перевірки ОДПІ були прийняті податкові повідомлення-рішення від 16.10.2008 року №/0, та від 11.12.2008 року №/0, якими ТОВ «Фірма "Дінекс"» було зменшено бюджетне відшкодування ПДВ в сумі 76177,52 грн. та 123809 грн., на загальну суму 199986,52 грн. (а.с. 17-18).

Не погодившись із зазначеним вище ТОВ «Фірма "Дінекс"»звернулось до Одеського окружного адміністративного суду з позовом про визнання вказаних вище податкових повідомлень-рішень недійсними та стягнення коштів.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 22 червня 2010 року позов задоволено частково. Скасовано податкові повідомлення-рішення Ізмаїльської об'єднаної державної податкової інспекції від 16.10.2008 року № /0 про зменшення ТОВ «Фірма "Дінекс"»бюджетного відшкодування з ПДВ в розмірі 76177,52 грн., та від 11.12.2008 року № /0 про зменшення ТОВ «Фірма "Дінекс"»бюджетного відшкодування з ПДВ в розмірі 123809 грн. Стягнуто з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальності «Фірма "Дінекс"»бюджетне відшкодування з ПДВ в сумі 199986,52 грн.

Колегія суддів апеляційного суду не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне:

Пунктом 1.3 статті 1 Закону України "Про податок на додану вартість" платника податку визначено як особу, яка згідно із цим Законом зобов'язана здійснювати утримання та внесення до бюджету податку, що сплачується покупцем, або особу, яка імпортує товари на митну територію України.

Відповідно до пункту 10.2 статті 10 цього ж Закону платники податку, визначені у підпунктах "а", "в", "г", "д" пункту 10.1 цієї статті, відповідають за дотримання достовірності та своєчасності визначення сум податку, а також за повноту та своєчасність його внесення до бюджету відповідно до закону.

Із наведеного випливає, що сама по собі несплата цього податку продавцем (у тому числі внаслідок ухилення від сплати) в разі фактичного здійснення господарської операції не впливає на формування податкового кредиту покупцем та суму бюджетного відшкодування.

Однак факт порушення контрагентами-постачальниками позивача своїх податкових зобов'язань може бути підставою для висновку про необґрунтованість заявлених платником податку вимог про надання податкової вигоди - відшкодування ПДВ з державного бюджету, якщо податковий орган доведе, зокрема, що платник податку діяв без належної обачності й обережності і йому мало бути відомо про порушення, які допускали його контрагенти, або що діяльність платника податку спрямована на здійснення операцій, пов'язаних з податковою вигодою, переважно з контрагентами, які не виконують своїх податкових зобов'язань, зокрема й у випадках, коли такі операції здійснюються через посередників.

Крім того, у разі безтоварності здійснених операцій визначення податкового кредиту було би безпідставним і ПДВ не підлягав би відшкодуванню з бюджету, незважаючи на наявність у платника податку (позивача у справі) податкової накладної, що за формою відповідає вимогам чинного законодавства, а також доказів сплати продавцю вартості товару з ПДВ.

Аналогічну правову позицію висловив Вищий адміністративний суд України в своїй Ухвалі від 22 квітня 2010 року по справі № К-19664/09.

Однак суд першої інстанції, пославшись на наявність у позивача належним чином оформлених податкових накладних, не дослідив вичерпно факт здійснення операцій з поставки товару позивачеві, не зазначив, якими саме доказами підтверджується факт цієї поставки (ними, за даних обставин, могли слугувати будь-які фактичні дані, які б засвідчили перевезення придбаного товару, його прийняття довіреною особою позивача за кількістю та якістю, використання позивачем товару у подальшій діяльності тощо).

Так, суд першої інстанції в оскаржуваній постанові зокрема зазначив, що 11.07.2008 року між ТОВ «Фірма "Дінекс"»та ТОВ «Інвестиційна компанія "Сніж-Текс"»був укладений контракт № 8/06, відповідно до якого останнє прийняло на себе обов'язок поставити вугільну продукцію, а позивач зобов'язався прийняти цю продукцію та оплатити її на умовах цього контракту та додатків до нього (а.с. 31-35). На виконання зазначеного договору ТОВ „ІК «Сніж-Текс»" протягом липня та серпня 2008 року було здійснено поставку вугілля, а позивачем було здійснено оплату поставленого товару, що підтверджується відповідними податковими накладними, товарними та товарно-транспортними накладними, платіжними дорученнями (а.с. 36-67). Зазначені обсяги поставки та суму ПДВ було вказано позивачем у податкових деклараціях за серпень та вересень 2008 року (а.с. 122-123).

Разом з тим, суд першої інстанції не звернув уваги на ті обставини, що за накладними Одеської залізниці доданими позивачем до матеріалів справи відправником вугілля є ТОВ «Донресурс РЕМ», одержувачем Ізмаїльський морський торговий порт для фірми «Автоман», платником ЗАТ «ТЕК Енерготранс»(а.с. 49-60).

Тобто, ні ТОВ „Фірма „Дінекс"" ні ТОВ „Інвестиційна компанія «Сніж-Текс»" не зазначені в якості відправника або одержувача вугілля.

Документи які б підтверджували господарські правовідносини ТОВ «Інвестиційна компанія "Сніж-Текс"»з особами, які зазначені у вказаних вище накладних відправником чи одержувачем вантажу, або платником в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до п. 1.8 ст.1 Закону України „Про податок на додану вартість", бюджетне відшкодування - це сума, що підлягає поверненню платнику податку з бюджету у зв'язку з надмірною сплатою податку у випадках, визначених цим Законом.

Згідно підп. 7.7.1 п.7.7 ст.7 вищезгаданого Закону бюджетне відшкодування визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту звітного періоду. Відповідно до підп. 7.7.2 а) п.7.7. ст. 7 Закону України „Про податок на додану вартість" бюджетному відшкодуванню підлягає частина такої різниці (від'ємне значення), яка сплачена у попередньому податковому періоді постачальникам, а також відповідно до п.п. 7.4.1 ст.7 та 6.1 ст. 6 цього Закону сплачена постачальником до бюджету.

Отже, зі змісту Закону України „Про податок на додану вартість" випливає, що право на бюджетне відшкодування виникає лише при фактичній надмірній сплаті податку до бюджету, а не з самого факту існування зобов'язання по сплаті податку на додану вартість в ціні товару або послуг, як вважає суд. Цей висновок можна зробити й з самої суті поняття податку, його функції - формування доходів Державного бюджету України (ст. 9 Бюджетного кодексу України), а також з поняття платника податку як особи, яка згідно п.1.3. ст. 1 Закону України „Про податок на додану вартість" зобов'язана здійснювати утримання та внесення до бюджету податку, що сплачується покупцем.

Тобто, існує прямий зв'язок між сплатою - надходженням до бюджету податку на додану вартість та відшкодуванням такого податку. При цьому зазначені етапи нерозривно пов'язані між собою: сплата податку, надходження відповідної суми до бюджету, а вже потім відшкодування податку на додану вартість за рахунок коштів, що були сплачені у вигляді ПДВ.

Аналогічну правову позицію висловив Вищий адміністративний суд України в своїй «Довідці, про вивчення та узагальнення судової практики Вищого адміністративного суду України про відшкодування податку на додану вартість з державного бюджету" від 20.10.2006 року.

В даному ж випадку, як вбачається з актів перевірки, по господарській операції з постачання вугільної продукції між ТОВ «Фірма «Дінекс»та ТОВ «ІК «Сніж-Текс»не встановлено факту сплати до бюджету податку на додану вартість (199 986,52 грн.), тобто надмірної сплати взагалі не було, хоча позивач і сплатив ПДВ в ціні товару та має документальні підтвердження цієї сплати.

Згідно інформаційної довідки ДПІ у м. Сніжному Донецької області від 13.10.2008р. ГОВ «Інвестиційна компанія «Сніж-Текс»з березня 2008 року податкову звітність до ДПІ не подає та податки до бюджету не сплачує, на запрошення до ДПІ не з'являється, за юридичною адресою не знаходиться.

ОДПІ також було встановлено, що ТОВ «ІК «Сніж-Текс»не має складських, офісних або інших приміщень, виробничих потужностей та транспортних засобів, необхідних для транспортування вугілля.

Пунктом 4.5 Методичних рекомендацій щодо взаємодії між підрозділами органів державної податкової служби України при організації та проведенні перевірок достовірності нарахування бюджетного відшкодування податку на додану вартість, затверджених наказом ДПАУ №350 від 18.08.2005 року, в редакції, що діяла на час здійснення перевірки, передбачено проведення обов'язкових зустрічних перевірок по ланцюгу постачання по тих постачальниках платника ПДВ, у яких суми зобов'язань по ПДВ у податковому періоді по операціях з даним платником становить 30 і більше відсотків від загальної суми податкових зобов'язань в цьому періоді. Метою таких перевірок є, відповідно до п.1.2.5 Методичних рекомендацій, встановлення фактичних обставин здійснених операцій, у тому числі факту включення постачальниками сум податку на додану вартість, які підлягають підтвердженню, до складу податкових зобов'язань з ПДВ, а результатом - підтвердження, збільшення або зменшення заявленої до відшкодування суми ПДВ, чи повна відмова у його наданні.

Отже, згідно з вимогами нормативних актів, що регулюють порядок підтвердження заявлених до відшкодування сум, без здійснення перевірки по ланцюгу постачання отримання платником бюджетного відшкодування неможливе.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про наявність у позивача права на отримання бюджетного відшкодування по господарській операції з ТОВ «ІК «Сніж-Текс»суперечить як нормам Закону України «Про податок на додану вартість», так і фактичним обставинам справи. Адже суд, приймаючи рішення про стягнення з бюджету заявленої позивачем суми, не мав доказів включення ТОВ «ІК «Сніж-Текс»суми податку на додану вартість, яка підлягає підтвердженню, до складу податкових зобов'язань з ПДВ.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення позову, оскільки оскаржувані позивачем податкові повідомлення-рішення прийняті з дотриманням вимог закону, а суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови неповно зясував обставини, що мають значення до справи, що призвело до її неправильного вирішення.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 202 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та приймає нову Постанову, якщо визнає, що судом першої інстанції неповно зясовані обставини, що мають значення до справи.

Керуючись ст.ст. 160, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги Головного управління Державного казначейства України в Одеській області, Ізмаїльської об'єднаної державної податкової інспекції, Ізмаїльської міжрайонної прокуратури на Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 22 червня 2010 року по справі № 2-а-658/09/1570, - задовольнити повністю.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 22 червня 2010 року по справі за позовом товариства з обмеженою відповідальності «Фірма "Дінекс"»до Ізмаїльської об'єднаної державної податкової інспекції, Головного управління Державного казначейства України в Одеській області про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень, стягнення коштів, - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальності «Фірма "Дінекс"»відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Постанову складено у повному обсязі 14 жовтня 2010 року.

Головуючийсуддя ОСОБА_1
суддя ОСОБА_2
суддя ОСОБА_3