Справа № 225/3909/14-а
Суддя: Бабенко С. С.
Дата ухвалення: 2016-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2016 року Дзержинський міський суд Донецької області у складі судді Бабенко С.С., при секретарі Панасенко Г.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Торецька Донецької області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Державної автомобільної інспекції Управління Міністерства внутрішніх справ в Херсонській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому зазначив, що 03.07.2014 року о 15 год. 03 хв. він рухався на автомобілі НОМЕР_1, який належить його дружині, по населеному пункту Чонгар з допустимою швидкістю руху 60 км/ч. Ні доїхавши до знаку «Кінець населеного пункту» десь за 150 м, його зупинив інспектор ДПС взводу ДПС в Херсонській області Потапов Л.М. і звинуватив його у перевищенні встановленої Правилами дорожнього руху швидкості, про що був складений пртокол про адміністративне правопорушення від 03.07.2014 року серії АВ2 № 133977. В цьому протоколі зазначено, що він рухався в населеному пункті зі швидкістю 86 км/ч. Вимірювання швидкості здійснювалося приладом Візір 0812500.

При складанні протоколу, він зазначав інспектору, що він не перевищував швидкість руху і що у нього про це є свідок, а швидкість, яка визначена приладом «Візір» належить не його автомобілю, а автомобілю, який рухався за ним. При цьому він не був ознайомлений про місце і час проведення розгляду справи про адміністративне правопорушення, він також сам заніс відомості у протокол про свідка, хоча повинен це зробити інспектор ДПС.

Просить визнати дії інспектора ДПС протиправними та скасувати постанову про накладення на нього адміністративного стягнення за ст. 122 ч.1 КУпАП.

Позивач надав суду заяву з проханням розглянути справу без його участі, просив суд задовольнити заявлені вимоги.

Представник відповідача надав заяву з проханням розглянути справу без його участі, та додав письмові заперечення проти позову, в яких зокрема зазначив, що дії інспектора ДПС Потапова Л.М. є обґрунтованими та законними.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню наступних підстав.

Судом в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів встановлено наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Будь-яке рішення чи дії суб'єкта владних повноважень має бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об'єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку. Також рішення суб'єкта владних повноважень не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд зазначає, що предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб'єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

З матеріалів справи вбачається, що фактичною підставою для ухвалення постанови серії ПС1 № 470940 від 03.07.2014 року у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 122 КУпАП відносно позивача слугував протокол про адміністративне правопорушення від 03.07.2014 року серії АВ2 №133977 за ч.1 ст.122 КУпАП).

Таким чином, досліджуючи питання правомірності застосування адміністративної відповідальності до позивача у вказаних спірних правовідносинах, суд перевіряє, чи були у відповідача по справі підстави для прийняття постанови про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого за ч.1 ст.122 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 255 грн.

Свою незгоду з обставинами, зафіксованими в протоколу про адміністративне правопорушення від 03.07.2014 року серії АВ2 №133977, позивач обґрунтовує тим, що він не порушував правила дорожнього руху, до протоколів не було долучено доказів, а саме не були залучені свідки цього, а саме ОСОБА_3, відомості про яку він сам заніс у протокол, хоче це повинен був зробити інспектор ДПС.

Суд зазначає, що згідно до вимог ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 1 статті 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за перевищення водіями транспортних засобів встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками .

За приписами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблені на підставі всебічного, повного і об'єктивного дослідження всіх обставин та доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо заперечує проти адміністративного позову.

Суд зазначає, що відповідачем по справі не було надано доказів на підтвердження правомірності дії інспектора ДПС. Будь-яких інших доказів щодо того, що перевищив швидкість руху, зокрема, пояснень свідків, речових доказів, показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - кінозйомки, відеозапису тощо, окрім адміністративного протоколу, відповідачем не надано.

Наданий до матеріалів справи протокол не містить посилань на будь-які інші докази, які підтверджують порушення позивачем п.12.4, 12.9б Правил дорожнього руху.

Крім того, до вищевказаного протоколу було зазначено додатком постанову про адміністративне правопорушення 470940, що свідчить про складення цієї постанови до оформлення протоколу про адміністративне правопорушення.

Отже, дії інспектора щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення від 03.07.2014 року серії АВ2 № 133977 та прийняття постанови ПС1 № 470940 від 03.07.2014 року до оформлення протоколу про адміністративне правопорушення, є протиправними.

Згідно з п. 3.5 глави 3 Інструкції з питань діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби Державтоінспекції МВС, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 27.03.2009 року №111( яка діяла на той час) до завдань та функцій підрозділів ДПС віднесено, зокрема, забезпечення ефективного використання технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху (п. 3.5 глави 3 Інструкції №111).

Відповідно до ст. 138 КАС України предметом доказування є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи (причини пропущення строку для звернення до суду тощо) та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

Сторони в процесі повинні подати докази на підтвердження обставин, на які вони посилаються, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Суд зазначає, що в адміністративних справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень встановлена презумпція його вини. Презумпція вини покладає на суб'єкта владних повноважень обов'язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Між тим, всупереч даним вимогам, відповідачем не було надано належних доказів в обґрунтування законності винесеної їм постанови та накладення штрафу, передбаченого санкцією ч. 1 ст.122 КУпАП.

Таким чином, керуючись приписами наведених норм законодавства, оцінивши надані сторонами до матеріалів справи докази, враховуючи, що відповідачем не доведено правомірність встановлення адміністративного правопорушення, законність дій відповідача, суд дійшов висновку про необґрунтованість та протиправність постанови про адміністративне правопорушення серії ПС1 № 470940, ухваленої відповідачем, відносно ОСОБА_1 про визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, внаслідок чого спірна постанова підлягає скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 7, 22, 293 КУпАП, ст. ст. 9,71,158,159,160,161,162,1712 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати дії інспектора ДПС взводу ДПС з ОСП № 3 РДПС в Херсонській області Потапова Л.М. протиправними.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ПС1 № 470940 від 03.07.2014 року про застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн. за адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122 ч.1 КУпАП.

Постанова остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя :