Справа № 2-а-1180/10/1570
Суддя: Семенюк Г.В.
Дата ухвалення: 2010-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2010 р.Справа № 2-а-1180/10/1570

Категорія: 2.11.1Головуючий в 1 інстанції: Стефанов С.О.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючогосудді -ОСОБА_1
судді - ОСОБА_2
судді - ОСОБА_3
при секретаріОСОБА_4

за участю сторін:
ПП «Ваш Уют»ОСОБА_5 (довіреність)
ДПАОСОБА_6 (довіреність)
ДПІ у Суворовському районіОСОБА_7 (довіреність)
ПрокуратураОСОБА_8 (посвідчення)

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Одеського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою приватного підприємства «Ваш Уют»на Постанову Одеського окружного адміністративного суду від «15»червня 2010 року по справі за позовом приватного підприємства «Ваш Уют»до Державної податкової адміністрації в Одеській області та Державної податкової інспекції у Суворовському районі м. Одеси; за участю Прокуратури Суворовського району м. Одеси про визнання дій ДПА протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

встановиЛА:

Позивач, приватне підприємство «Ваш Уют», звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Державної податкової адміністрації в Одеській області та Державної податкової інспекції у Суворовському районі м. Одеси про визнання дій ДПА протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № /0 від 29.01.2010 року та № /0 від 29.01.2009 року.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від «15» червня 2010 року в задоволені позову відмовлено.

Не погодившись з Постановою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати Постанову Одеського окружного адміністративного суду від «15»червня 2010 року по справі № 2-а-1180/10/1570 та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на те, що постанова суду першої інстанції є незаконною, необґрунтованою та прийнятою з неправильним та неповним дослідженням доказів. Крім того, апелянт зазначає, що судом першої інстанції порушено п.п. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону України „Про податок на додану вартість.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного:

Як встановлено судом першої інстанції, в період з 14.01.2010 р. по 19.01.2010 р. Державною податковою адміністрацією в Одеській області проведено документальну виїзну позапланову перевірку Позивача, щодо підтвердження відомостей, отриманих від особи, яка мала правові відносини з платником податків ТОВ «ОСОБА_1 - Плюс»за період з 01.01.2008 р. по 31.10.2008 р.

По результатам перевірки 19.01.2010 р. складено акт № 15/23-1009/32904814 (а.с. 20-29), яким встановлено порушення з боку Позивача п.п.5.3.9., п.5.3. ст. 5 Закону України від 28.12.1994 р. №334/94-ВР «Про оподаткування прибутку підприємств»із змінами та доповненнями, п.п.2.4 п.2 «Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку», затверджено Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88, в результаті чого Позивачем було занижено податок на прибуток за II квартал 2008 на суму 95267,34 гривень, III квартал 2008 року - 216209,15 гривень. Внаслідок чого валові витрати Позивача були завищені за ІІ-ІІІ квартал 2008 року на суму 311476,49 гривень.

Також, в акті перевірки було встановлено порушення Позивачем п.п.7.2.3 п.7.2 п.7.3 ст.7 Закону України від 03.04.97 № 168/97-ВР «Про податок на додану вартість»із змінами та доповненнями, п.18 Порядку «Про затвердження форми податкової накладної»та порядку її заповнення», затвердженого Наказом ДПА України від 30.09.97 №165, п.2.4. п.2 «Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку»затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88.

Встановлено, що Позивач відносив до складу податкового кредиту перевіреного періоду суми податку на додану вартість за податковими накладними, які не виписувались посадовими особами ТОВ «ОСОБА_1 - плюс»», а саме ОСОБА_9.

На підставі встановлених в ході проведення перевірки порушень, Відповідачем було винесено податкове повідомлення - рішення від 29.01.2010 р. № /0, яким Позивачу нарахована сума податкового зобов'язання у розмірі 116803,68 грн., з яких за основним платежем 77869,12 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями 38934 грн. (а.с.38).

Відповідно до договору поставки № 2 від 31.03.2008 р. та додатків до нього, Позивач отримував від ТОВ «ОСОБА_1 - плюс»акти виконаних робіт та податкові накладні. Суми податку на додану вартість за зазначеними податковими накладними включено до податкового кредиту відповідних звітних періодів, відображених у реєстрі отриманих податкових накладних Позивача та відповідають даним декларації з податку на додану вартість підприємства за квітень - вересень 2008 р. Крім того, витрати на придбання товару та матеріалів у ТОВ «ОСОБА_1 - плюс»за зазначеним договором були включені до валових витрат Позивача.

04.10.2009 р. старшим слідчим по особливо важливим справам СОН ГНА в Одеській області був допитаний в якості свідка ОСОБА_10. Згідно протоколу допиту ОСОБА_10 підприємницькою діяльністю не займався, а ТОВ «ОСОБА_1 - Плюс»»зареєстрував за грошове винагородження на прохання малознайомого йому чоловіка. Щодо взаємовідносин ТОВ «ОСОБА_1 - Плюс»»з іншими суб'єктами господарювання, то ОСОБА_10 пояснив, що фактично директором ТОВ «ОСОБА_1 - Плюс»він не являється, а тому акти виконаних робіт та податкові накладні від імені ТОВ «ОСОБА_1 - Плюс»ніколи не підписував.

14.10.2009 р. старшим слідчим по особливо важливим справам СОН ГНА в Одеській області, була допитана в якості свідка ОСОБА_9. Згідно протоколу допиту ОСОБА_9 судом встановлено, що вона підприємницькою діяльністю не займається, а ТОВ «ОСОБА_1 - Плюс»»зареєструвала за грошове винагородження на прохання малознайомого їй чоловіка.

Як вибачається з ОСОБА_4 перевірки № 15/23-1009/32904814 від 19.01.2010 р., між позивачем акти звірки взаєморозрахунків з ТОВ «ОСОБА_1 - плюс»не складалися. Станом на 14.01.2010 року та на 31.10.2008 року за даними бухгалтерського обліку по рахунку № 641 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками та підрядниками»сальдо розрахунків з ТОВ «ОСОБА_1 - плюс»відсутнє.

Статтею 10 Закону України «Про державну податкову службу в Україні»визначені функції державних податкових інспекцій, зокрема: здійснення контролю за своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування та сплати податків та зборів.

Згідно до п.7.2.4. Закон № 168/97 - ВР право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку у порядку, передбаченому статтею 9 цього Закону.

Відповідно до п. 7.4.5 Закон № 168/97 - ВР не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту). У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим підпунктом документами, платник податку несе відповідальність у вигляді фінансових санкцій, установлених законодавством, нарахованих на суму податкового кредиту, не підтверджену зазначеними цим підпунктом документами.

Згідно п.п.7.2.3 п.7.2 ст.7 Закон № 168/97 - ВР, податкова накладна складається у момент виникнення податкових зобов'язань продавця у двох примірниках. Оригінал податкової накладної надаються покупцю, копія залишається у продавця товарів (робіт, послуг). Податкова накладна є звітним податковим документом і одночасно розрахунковим документом».

Відповідно до п.7.3 ст.7 Закон № 168/97-ВР, датою виникнення податкових зобов'язань з поставки товарів (робіт, послуг) вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: або дата зарахування коштів від покупця (замовника) на банківський рахунок платника податку як оплата товарів (робіт, послуг), що підлягають поставці, а у разі поставки товарів (робіт, послуг) за готівкові грошові кошти - дата їх оприбуткування в касі платника податку, а при відсутності такої - дата інкасації готівкових коштів у банківській установі, що обслуговує платника податку, або дата відвантаження товарів, а для робіт (послуг) - дата оформлення документа, що засвідчує факт виконання робіт (послуг) платником податку.

Також, у п.6 Порядку «Про затвердження форми податкової накладної та порядку її заповнення», затвердженого наказом ДПА України 30.05.97 № 165 із змінами та доповненнями вказано, що податкова накладна складається у двох примірниках (оригінал і копія) у момент виникнення податкових зобов'язань продавця відповідно до вимог пункту 7.3 статті 7 Закон №/68/97 - ВР. При цьому у верхній лівій частині податкової накладної робляться відповідні відмітки (непотрібне виділяється поміткою "X")».

Крім того, пунктом 18 Порядку «Про затвердження форми податкової накладної та порядку її заповнення», затвердженого наказом ДПА України від 30.05.97 р. № 165 передбачено, що всі складені примірники податкової накладної підписуються особою, уповноваженою платником податку здійснювати поставку товарів (послуг), та скріплюються печаткою такого платника податку - продавця. Податкова накладна не підписується покупцем товарів (послуг) і не скріплюється його печаткою.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що Позивачем не законно було включено до податкового кредиту та валових витрат суми на підставі податкових накладних, які нібито були надані Позивачу ТОВ «ОСОБА_1 - Плюс», оскільки в ході слідчої перевірки та судового засіданні по цій справі було встановлено, що ОСОБА_11 яка нібито від імені ТОВ «ОСОБА_1 - плюс»укладала договори з Позивачем та виписувала податкові накладні фактично не є директором вищезазначеного підприємства, а під час укладення договорів, актів виконаних робіт та складання податкових накладних знаходилася під вартою у зв'язку з порушенням відносно неї кримінальної справи.

Крім того, пунктом 1.3 статті 1 Закону України "Про податок на додану вартість" платника податку визначено як особу, яка згідно із цим Законом зобов'язана здійснювати утримання та внесення до бюджету податку, що сплачується покупцем, або особу, яка імпортує товари на митну територію України.

Відповідно до пункту 10.2 статті 10 цього ж Закону платники податку, визначені у підпунктах "а", "в", "г", "д" пункту 10.1 цієї статті, відповідають за дотримання достовірності та своєчасності визначення сум податку, а також за повноту та своєчасність його внесення до бюджету відповідно до закону.

Із наведеного випливає, що сама по собі несплата цього податку продавцем (у тому числі внаслідок ухилення від сплати) в разі фактичного здійснення господарської операції не впливає на формування податкового кредиту покупцем та суму бюджетного відшкодування.

Однак факт порушення контрагентами-постачальниками позивача своїх податкових зобов'язань може бути підставою для висновку про необґрунтованість заявлених платником податку вимог про надання податкової вигоди - відшкодування ПДВ з державного бюджету, якщо податковий орган доведе, зокрема, що платник податку діяв без належної обачності й обережності і йому мало бути відомо про порушення, які допускали його контрагенти, або що діяльність платника податку спрямована на здійснення операцій, пов'язаних з податковою вигодою, переважно з контрагентами, які не виконують своїх податкових зобов'язань, зокрема й у випадках, коли такі операції здійснюються через посередників.

Крім того, у разі безтоварності здійснених операцій визначення податкового кредиту було би безпідставним і ПДВ не підлягав би відшкодуванню з бюджету, незважаючи на наявність у платника податку (позивача у справі) податкової накладної, що за формою відповідає вимогам чинного законодавства, а також доказів сплати продавцю вартості товару з ПДВ.

Аналогічну правову позицію висловив Вищий адміністративний суд України в своїй Ухвалі від 22 квітня 2010 року по справі № К-19664/09.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Зважаючи на те, що Одеський окружний адміністративний суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу приватного підприємства «Ваш Уют»на Постанову Одеського окружного адміністративного суду від «15»червня 2010 року по справі № 2-а-1180/10/1570, - залишити без задоволення.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від «15»червня 2010 року по справі за позовом приватного підприємства «Ваш Уют»до Державної податкової адміністрації в Одеській області та Державної податкової інспекції у Суворовському районі м. Одеси; за участю Прокуратури Суворовського району м. Одеси про визнання дій ДПА протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Ухвалу складено у повному обсязі 14 жовтня 2010 року.

Головуючийсуддя ОСОБА_1
суддя ОСОБА_2
суддя ОСОБА_3