Справа № 428/18/14-а
Суддя: Олійник В. М.
Дата ухвалення: 2014-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 428/18/14-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2014 року м.Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Олійник В.М.,

при секретарі Красноштан П.О.,

за участю позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Сєвєродонецька адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора ВДАІ Сєвєродонецького МВ ГУМВС України в Луганській області, молодшого лейтенанта міліції ОСОБА_2 про визнання дій субєкта владних повноважень незаконними та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, суд,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Сєвєродонецького міського суду з адміністративним позовом до інспектора ВДАІ Сєвєродонецького МВ ГУМВС України в Луганській області, молодшого лейтенанта міліції ОСОБА_2 про визнання дій субєкта владних повноважень незаконними та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, мотивуючи вказані вимоги тим, що 03.01.2014 pоку, приблизно о 10-25 годин він, рухаючись у потоці інших транспортних засобів, керуючи автомобілем GEELY СК-2, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1, рухався по проїжджій частині проспекту Радянський в м.Сєвєродонецьк. Повернувши на проспект Хіміків він був зупинений працівниками ДАІ, які повідомили, що він порушив Правила дорожнього руху України, а саме: не надав переваги у русі пішоходу, про що є відеозапис, зроблений відеокамерою. Вимоги про надання документів, що підтверджують сертифікацію цього засобу в Україні або будь-які документи на нього, на допуск інспектора на роботу з ним, повірку, маршрут патрулювання були проігноровані. Після чого інспектором ВДАІ Сєвєродонецького MB ГУМВС України в Луганській області молодшим лейтенантом міліції ОСОБА_2 було складено протокол серія АВ2 № 195758 від 03.01.2014 року та винесено постанову серії АА2 № 982189 від 03.01.2014 року в справі про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.122 КУпАП та накладено на нього штраф в сумі 425 гривень. З вказаними протоколом та постановою він незгодний, про що зазначив в поясненнях.

Позивач вважає, що дії суб'єкта владних повноважень, інспектора ВДАІ Сєвєродонецького MB ГУМВС України в Луганській області молодшого лейтенанта міліції ОСОБА_2, які виразилися у складанні 03.01.2014 року відносно нього протоколу та постанови є незаконними, оскільки в його діях немає події та складу адміністративного правопорушення і зазначена постанова підлягає скасуванню через те, що він не заважав руху пішохода, Правила Дорожнього руху України не порушував, за текстом протоколу про адміністративне правопорушення та постанови не зазначено ані серійного номеру, ані дати повірки відеокамери, про що він просив, у протоколі про адміністративне правопорушення АВ2 № 195758 відповідачем не були зазначені прізвища, адреса свідків і потерпілих, інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Позивач зазначає, що в даному випадку при повороті праворуч на проспект Хіміків він повертав на проїзну частину, на якій пішоходи були відсутні, його маневр не змусив жодного пішохода змінити напрямок руху або швидкість. Небезпеки наїзду на них не існувало, вони не були змушені уникати наїзду. Враховуючи визначення перешкоди та небезпеки для руху, дані у п.1.10 ПДР України, слід вважати, що у даному випадку ніякої небезпеки для пішоходів або перешкод для них не створювалося. Боковий інтервал до пішоходів також був безпечний. За таких умов обов'язку водія зупинятися не існувало, а отже, не було умов для застосування п.16.2 ПДР України. До того ж погодні умови та стан дороги не дозволяв різкої зупинки чи зміни напрямку руху. Також відповідачем у протоколі про адміністративне правопорушення не надано доказів правомірності застосування відеокамери, на яку був здійснений запис маневру. Таким чином, інспектор ДАІ вийшов за межі своїх повноважень, встановлених законом, з чого випливає, що такий запис на відеокамеру не може братись до уваги як доказ у справі. При оформленні протоколу та постанови співробітник ДАІ порушив вимоги п. 4.2 наказу МВС України від 26 лютого 2009 року № 77 «Про затвердження інструкції з оформлення працівниками ДАЇ МВС матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» щодо долучення до протоколу про адміністративне правопорушення письмових пояснень свідків правопорушення, у разі їх наявності та п. 1.6 розпорядження МВС України від 21 травня 2009 року № 466 щодо виключення випадків складання по відношенню до водіїв транспортних засобів протоколів про адміністративні порушення без доказів їх провини або достатніх доказів допущення ними порушень ПДР (фото-, відеоматеріалів, показів свідків тощо). Також, у протоколі немає даних пішоходу, якому нібито не було надано переваги (створено перешкоду або небезпеку). За таких умов говорити про доведеність правопорушення не можна. При розгляді справи відповідачем не були з'ясовані і доведені обставини, які б свідчили, що в його діях є ознаки проступку, за який законом встановлено адміністративну відповідальність, а тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, у звязку з чим позивач був вимушений звернутися з даним позовом до суду і просить визнати незаконними дії інспектора ВДАІ Сєвєродонецького MB ГУМВС України в Луганській області молодшого лейтенанта міліції ОСОБА_2, яким було складено протокол серія АВ2 № 195758 від 03.01.2014 р. та постанову серія АА2 № 982189 від 03.01.2014 р. в справі про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладення на мене штрафу в сумі 425 гривень та скасувати постанову серії АА2 № 982189 від 03.01.2014 року складену інспектором ВДАІ Сєвєродонецького MB ГУМВС України в Луганській області.

Позивач в судовому засіданні підтримав доводи позовної заяви, просив позов задовольнити, надав пояснення аналогічні тим, що містяться в позові.

Відповідач надав суду диск з відеозаписом правопорушення та в судовому засіданні пояснив, що у відповідності до вимог КУпАП одним із доказів скоєння правопорушення є відеозапис. У відповідності до ЗУ «Про міліцію» він має право проводити відео фіксацію. Камера на яку було здійснено відеозапис є службовою та знаходиться на балансі ДАІ. Оскільки відеокамера не є вимірювальним приладом, а є засобом відеоспостереження то вона не підлягає метрологічній повірці і тим паче на неї не видається свідоцтво про таку повірку. Просив в задоволенні позову відмовити.

Вислухавши сторони, дослідивши письмові матеріали справи, а також наданий відповідачем відеозапис, суд дійшов висновку, що адміністративній позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст.162 КАС України при вирішенні справи по суті, суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

Відповідно до ч.1 ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги або протесту на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обгрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу або протест без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно до ч.1 ст.255 КУпАП у справах про адміністративні правопорушення, що розглядаються органами, зазначеними в статтях 218 - 221 цього Кодексу, протоколи про правопорушення мають право складати: 1) уповноважені на те посадові особи: органів внутрішніх справ…

Оскільки ОСОБА_2 є працівником Державтоінспекції і в своїй роботі він керується Законом України «Про міліцію», як працівник міліції, «Положенням про державну автомобільну інспекцію», як працівник ДАІ, то він має повноваження на складання протоколів за порушення передбачені ч.2 ст.122 КУпАП.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган ( посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення. Винність даної особи і його вчинків та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху , протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно копії протоколу серії АВ2 № 195758 та постанови серії АА 2 № 982189 по справі про адміністративне правопорушення від 03.01.2014 року 03.01.2013 року о 10 год. 15 хв. керуючи автомобілем GEELY СК-2, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1, рухаючись по проїжджій частині проспекту Радянський в м.Сєвєродонецьк, при повороті праворуч на проспект Хіміків не надав переваги у русі пішоходу, який переходив дорогу на зелене світло світлофору, а тому був визнаний винним за вказане вище адміністративне правопорушення, передбачене ст.122 ч.2 КУпАП.

З наданого відеозапису правопорушення дійсно вбачається, що позивач, керуючи автомобілем GEELY СК-2, рухаючись по проїжджій частині проспекту Радянський в м.Сєвєродонецьк, при повороті праворуч на проспект Хіміків не надав переваги у русі пішоходу, який переходив проїзну частину пр.Хіміків на зелене світло світлофору та вже знаходився на полосі руху проїзної частини на яку позивач повертав, а тому позивач повинен був пропустити пішохода у відповідності до п.16 .2 ПДР України.

Таким чином факт порушення позивачем п.п.16.2 ПДР України в судовому засіданні підтверджено відеозаписом, наданим в судове засідання відповідачем, та переглянутий учасниками судового засідання.

Суд вважає, що невизнання позивачем того, що він порушив вимоги ПДР, пов'язані з метою уникнути адміністративної відповідальності та стягнення у вигляді штрафу. Не визнання своєї вини не спростовує постанову відповідача.

Таким чином, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись, ст.ст.122, 222, 256, 258, 293 КУпАП, ЗУ «Про правила дорожнього руху», ст. 2, 11, 12, 70, 71, 159-163, 185, 186 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до інспектора ВДАІ Сєвєродонецького МВ ГУМВС України в Луганській області, молодшого лейтенанта міліції ОСОБА_2 про визнання дій субєкта владних повноважень незаконними та скасування постанови серії АА2 № 982189 від 03.01.2014 року про притягнення до адміністративної відповідальності.

Постанова суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя В. М. Олійник