Справа № 810/907/15
Суддя: Леонтович К.Г.
Дата ухвалення: 2016-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

810/907/15

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі

суддів: Леонтович К.Г., Васильченко Н.В., сороки М.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду касаційну скаргу Київської міської митниці Державної фіскальної служби на постанову Київського окружного адміністративного суду від 5 травня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 23 липня 2015 року у справі №810/907/15 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю „Фоззі-Фуд” до Київської міської митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування рішень про коригування митної вартості товарів, -

в с т а н о в и л а :

У квітні 2015 року товариство з обмеженою відповідальністю „Фоззі-Фуд” звернулося в суд з позовом до Київської міської митниці Державної фіскальної служби, в якому просило визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 10.11.2014 року №100260006/2014/000076/2 та від 11.11.2014 року №100260006/2014/000077/2.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що крім обов’язкових документів до митного органу були подані додаткові документи, які не мали розбіжностей та повністю підтверджували складові митної вартості імпортованих товарів, а тому оскаржувані рішення відповідача є протиправними та такими, що прийняті з порушенням ст. 53, 58 Митного кодексу України.

Постановою Київського окружного адміністративного від 5 травня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 23 липня 2015 року, позов задоволений повністю. Визнані протиправними та скасовані рішення про коригування митної вартості товарів від 10.11.2014 р. №100260006/2014/000076/2 та від 11.11.2014 р. №100260006/2014/000077/2.

Не погоджуючись з ухваленими по справі рішеннями, Київська міська митниця Державної фіскальної служби звернулася до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення судів першої і апеляційної інстанцій та відмовити в позові, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, матеріали касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що відсутні підстави для скасування судових рішень, а касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що згідно з контрактом від 26.12.2013 року №182 (далі – Контракт), укладеного між компанією „Danish Crown А/S” (Данія) (Продавець) та ТОВ „Фоззі-Фуд” (Покупець) позивач імпортував в Україну печінку морожену свійських свиней.

На виконання умов даного Контракту позивачу був поставлений товар (печінка морожена свійських свиней) та до митниці подані митні декларації №100260006/2014/157827 від 10.11.2014 (поставка 182_425) та №100260006/2014/157857 від 11.11.2014 (поставка 182_426) для митного оформлення імпортованого товару позивачем за вказаним вище Контрактом.

Митна вартість товару позивачем визначена за ціною договору. На підтвердження заявлених відомостей ТОВ „Фоззі-Фуд” подані наступні документи: картка обліку особи, яка здійснює операції з товарами (код 1602); міжнародні автомобільні накладні (CMR) (код 2730); документи, що підтверджують вартість перевезення товару (код 3007); рахунки-фактури (інвойси) (код 3105); зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, що декларуються, та подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов’язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів (код 4104); додаткова угода № 1, 2, 3 (код 4103); страховий поліс (код 3530); договір (контракт) на перевезення (код 4301); ветеринарні свідоцтва форм Ф-1, Ф-2 (ввезення товарів) (використовуються для підтвердження проведення ветеринарно-санітарного контролю при митному оформленні товару) (Держветфітослужба України) (код 5053); сертифікат про походження товару (код 7011); інформацію про позитивні результати здійснення санітарно-епідеміологічного контролю товару (код 5501); інформація про позитивні результати здійснення радіологічного контролю товару (код 5504); інформація про позитивні результати здійснення фіто санітарного контролю товару (код 5503); резервна позиція (код 5511); сертифікати якості (код 9000); заявка на перевезення вантажу (код 9000); договір страхування № 101014611 (код 9000). Крім того, позивачем подавалася попередня митна декларація, про що міститься відмітка в рядку 40 митної декларації.

За результатами розгляду поданих документів відповідачем було запропоновано декларанту надати наступні додаткові документи, що підтверджують митну вартість товару, а саме: виписка з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копія митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлений експертною організацією, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини;

Декларанти ТОВ „Фоззі-Фуд” разом з листами № 2015 та № 2023 від 10.11.2014 р. та 11.11.2014 р. відповідно, надали наступні додаткові документи: прайс-лист виробника; комерційну пропозицію виробника, а також письмово повідомили митницю про неможливість надання на даний час інших документів за їх відсутності.

Митним органом прийняті рішення про коригування митної вартості товарів, ввезених ТОВ „Фоззі-Фуд” за вказаними МД, а саме: рішення про коригування митної вартості товарів від 10.11.2014 р. №100260006/2014/000076/2 - митна вартість визначена відповідачем за 6 методом 0, 64 Євро/кг, у зв’язку з чим сума переплати податків складає 26 342, 74 гривень; рішення про коригування митної вартості товарів від 11.11.2014 № 100260006/2014/000077/2 - митна вартість визначена відповідачем за 6 методом 0, 64 Євро/кг, у зв’язку з чим сума переплати податків складає 30 068, 97 гривень.

З метою митного оформлення товарів ТОВ „Фоззі-Фуд” відповідно ст.55 Митного кодексу України були подані нові МД з наданням фінансових гарантій. Відповідач зазначив, що в поданих до митного оформлення документах разом з митними деклараціями виявлені розбіжності, що унеможливлює перевірку числового значення заявленої митної вартості.

При цьому митні органи посилалися про відсутність складової митної вартості товару щодо вартості робіт пов’язаних з пакуванням, що в наданих інвойсах зазначені інші умови оплати (30 днів від дати інвойсу) ніж у пункті 8.1 зовнішньоекономічного контракту від 26.12.2013 № 182 (30 днів з моменту отримання покупцем товару); у страхових полісах зазначені замовлення, які декларантом не надавалися.

Задовольняючи позовні вимоги, суди першої і апеляційної інстанцій виходили з того, що позивачем було надано достатньо документів, які підтверджували заявлену митну вартість імпортованого товару за основним методом, а тому оскаржувані рішення є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками судів першої і апеляційної інстанцій виходячи з наступного.

Відповідно до ст.49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Приписи ч 1 ст. 52 МК України визначають, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Згідно ч. 2 ст. 52 Митного кодексу декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов’язані заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов’язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Перелік документів, які підтверджують митну вартість товару визначено у ст. 53 МК України. У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, визначені цією ж статтею.

Відповідно до частини другої статті 58 Митного кодексу України, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов’язковою при її обчисленні.

Відповідно до частин 10, 21 ст.58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов’язаних із пакуванням; використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості повинні бути об’єктивними, піддаватися обчисленню та підтверджуватися документально.

У спірних рішеннях відповідач зазначає про відсутність складової митної вартості товару щодо вартості робіт пов’язаних з пакуванням. Та умови оплати в пункті 8.1 контракту не відповідають товаросупровідним документам, оскільки в наданих інвойсах зазначені інші умови оплати (30 днів від дати інвойсу) ніж у пункті 8.1 зовнішньоекономічного контракту від 26.12.2013 № 182 (30 днів з моменту отримання покупцем товару).

Як вбачається з графи 33 спірних рішень „митна вартість товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції): неподання основних документів, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів (згідно з переліком та відповідно до умов, наведених у статті 53 Митного кодексу України); невідповідність обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 Митного кодексу України. На виконання вимог ст.54 МКУ контроль правильності визнання митної вартості товарів здійснений під час проведення митного контролю і митного оформлення, внаслідок чого встановлено, що документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості, не містять всіх даних відповідно до обраного методу визначення митної вартості та містять розбіжності: відсутня складова митної вартості робіт, пов’язаних із пакуванням; в інвойсі зазначені інші умови оплати ніж в контракті, а саме не зазначаються конкретні строки оплати тридцятиденного терміну”; у довідці про транспортні витрати зазначається, що товар не страхувався, до митного оформлення надається страховий поліс компанії „Граве Україна”. У зв’язку з викладеним відповідачем було зобов’язано ТОВ „Фоззі-Фуд” подати додаткові документи, визначені ч. 3 ст. 53 МК України.

Надаючи оцінку твердження Митниці про відсутність можливості обрахувати митну вартість товару за першим методом у зв’язку з відсутністю деяких документів та наявності розбіжностей, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідно п.2.1 Контракту ціна на товар встановлюється в інвойсах на кожну партію товару. Ціна включає в себе вартість продукту, тари, термоусадочної упаковки, маркування, навантаження, витрат з митного оформлення вантажу в країні Продавця.

Виходячи з наведеного, судами попередніх інстанцій вірно зазначено, що згідно умов Контракту, документом, що підтверджує ціну товару є інвойси, які були надані позивачем при митному оформленні товару, а відтак твердження відповідача про відсутність документального підтвердження такої складової митної вартості товару як вартість робіт, пов’язаних з пакуванням, що унеможливлює встановити всі складові митної вартості товару, є необґрунтованою, оскільки згідно умов Контракту пакування товару включене до складу вартості товару.

Крім того, судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що в обґрунтування наявності розбіжностей у поданих ТОВ „Фоззі-Фуд” документів митниця вказує на те, що в інвойсах зазначені інші умови оплати ніж в контракті, а саме, не зазначені контрактні строки оплати тридцятиденного терміну.

Судами встановлено, що згідно п.8.1 Контракту платежі за товар, який поставлений за даним Контрактом, будуть проводитися шляхом грошового переказу в євро на банківський рахунок Продавця, оплата здійснюється через 30 календарних днів з моменту отримання товару покупцем, згідно пунктів 3.1 та 3.2 Контракту та за умови надання повного комплекту документів, вказаних в розділі 7 Контракту.

У той же час, як встановлено судами, що згідно п.2.1 Контракту ціна на товар встановлюється в інвойсах на кожну партію товару, крім того, ціна на товар може бути знижена за згодою сторін.

При цьому відповідачем не були враховані вищенаведені положення Контракту. Відтак твердження митного органу про наявність суперечностей між даними інвойсів та Контракту є безпідставним.

Відповідач посилається на те, що у страхових полісах зазначені замовлення, які також декларантом не надавалися, разом з тим, митницею не зазначено, яким чином це вплинуло на митну вартість товару.

Судами також встановлено, що позивачем здійснена повна оплата вартості товарів у сумі, зазначеній в інвойсах, відповідні платіжні доручення надані митниці, що відповідачем не заперечується.

З наведеного випливає, що позивачем були виконані вимоги митного органу щодо необхідності подання додаткових документів на підтвердження митної вартості товару, у зв’язку з цим колегія суддів вважає обґрунтованими висновки судів першої та апеляційної інстанції про відповідність поданих документів вимогам МК України. При цьому, судова колегія вважає за необхідне зауважити, що перелік документів, встановлений ч.3 ст.53 МК України, подається в повному обсязі за їх наявності (згідно положень ч.3 ст.53 МК України), а тому у разі відсутності таких документів не може кваліфікуватися як самостійна і автоматична підстава для коригування митної вартості; з урахуванням документів і пояснень, наданих позивачем в порядку ч.8 ст.55 МК України відповідачем не доведена обґрунтованість прийнятих оскаржуваних рішень в частині наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі, невірно визначено митну вартість товарів, відсутність її документального вирахування; графа 33 оскаржуваних рішень не містить чіткого переліку вказаних документів, які саме не було надано і яким чином це вплинуло на визначення митних складових вартості товару.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідачем не встановлено наявність у поданих до митного оформлення документів ознак підробки, розбіжностей або відсутності відомостей, що підтверджують числові значення митної вартості товару, а позивачем надані відповідні документи, які підтверджували заявлену митну вартість товару за ціною контракту.

Крім того, в рішеннях про коригування митної вартості товару митний орган чітко не вказав, які відомості в наданих йому документах викликають сумніви, в чому вони полягають та яким чином витребувані документи можуть вплинути на визначення ціни за будь-яким методом.

Відповідно до Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 року № 598 (далі – Правила №598), що визначає обставини прийняття рішення та джерела інформації, що використовуються митним органом при визначенні митної вартості товарів у Графі 33 зазначаються причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), у тому числі: неподання основних документів, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів (згідно з переліком та відповідно до умов, наведених у статті 53 Кодексу); невірно проведений розрахунок митної вартості; невідповідність обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 розділу III Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом.

У графі також вказується про проведення процедури консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору методів визначення митної вартості товарів відповідно до вимог статей 59 - 61 Кодексу. Результати проведеної консультації, а також причини, через які не можуть бути застосовані методи визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів (наприклад, відсутня інформація щодо вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів), фіксуються у графі.

У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Отже, ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності належного обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Приписи ч. 2 ст. 58 МК України визначають, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов’язковою при її обчисленні.

В оскаржуваних рішеннях не визначено, яка з перелічених у частині другій ст. 58 Митного кодексу України підстав у даній справі стала причиною неможливості застосування першого методу.

Разом з тим, відповідачем не доведено, чому неможливо було застосувати інші методи визначення митної вартості, окрім резервного.

Згідно ч.3 ст.57 Митного кодексу України кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Згідно ст.ст.59,60 Митного кодексу України у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статті 58 цього Кодексу, за основу для її визначення береться вартість операції з ідентичними товарами або подібними (аналогічними), що продаються на експорт в Україну з тієї ж країни і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.

Судами встановлено, що позивачем було визначено митну вартість товару у розмірі 0,42 євро/кг.

У той час як в оскаржуваних рішеннях застосований метод 2ґ (резервний) з ціною 0,64 євро/кг.

Разом з тим, митним органом не мотивована визначена ним митна вартість товару саме за вказаною ним ціною.

Крім того, судами встановлено, що у графі 33 оскаржуваних рішень зазначено, що процедура консультацій проведена та вказані причини, через які не можуть бути застосовані методи визначення митної вартості товарів окрім резервного.

Судами вірно встановлено, що зазначення даної обставини в оскаржуваних рішеннях не є достатнім доказом проведення консультації, у разі заперечення цього факту позивачем, так як консультація проводиться до прийняття рішення.

Враховуючи викладене, суди першої і апеляційної інстанцій дійшли до вірного висновку про наявність підстав задоволення позовних вимог.

Відповідно ст.224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення – без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Колегія суддів вважає, що доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З урахуванням викладеного, судами першої і апеляційної інстанцій винесені законні і обґрунтовані рішення, постановлені з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для їх скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Київської міської митниці Державної фіскальної служби залишити без задоволення.

Постанову Київського окружного адміністративного суду від 5 травня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 23 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через 5 днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав передбачених ст.ст.237-239 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: