Справа № 2-а-1014/09/1512
Суддя: Шеметенко Л.П.
Дата ухвалення: 2010-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2010 р.Справа № 2-а-1014/09/1512

Категорія:2.19.6Головуючий в 1 інстанції: Калашнікова О.І.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
судді ОСОБА_2
судді ОСОБА_3
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Одеси на постанову Київського районного суду м. Одеси від 23 червня 2009 року по справі за позовом ОСОБА_4 до управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Одеси про зобовязання нарахувати та виплатити щомісячну державну соціальну допомогу, -

В С Т А Н О В И Л А:

03.04.2009 року ОСОБА_4 звернулась з позовом до управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Одеси про поновлення пропущеного строку для звернення до суду за захистом порушених прав, свобод та інтересів, зобовязати управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Одеси нарахувати та виплатити недоплачену як дитині війни щомісячну державну соціальну допомогу за період з 2007 року по грудень місяць 2008 року включно в сумі 2601, 30 грн. Та зобовязати відповідача нарахувати та виплачувати мені, як дитині війни, щомісячну державну соціальну допомогу в 2009 році.

Постановою Київського районного суду м. Одеси від 23.06.2009р. позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Визнати неправомірною відмову управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Одеси щодо нарахування і виплати ОСОБА_4 державної соціальної допомоги відповідно до ст. 6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни»за період з 9 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року і за період з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Одеси нарахувати і виплатити ОСОБА_4 державну соціальну допомогу відповідно до до ст. 6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни»за період з 9 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року і за період з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року у сумі 1391 грн. 14 коп.

Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Одеси подало апеляційну скаргу на вищезазначену постанову Київського районного суду м. Одеси, в якій апелянт зазначає, що постанова постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, вказуючи, що відповідно до статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»пенсії або щомісячне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30 % мінімальної пенсії за віком. Апелянт також зазначає, що фінансування виплат по даному закону проводиться із Державного бюджету України, а не із бюджету Пенсійного фонду України. Також апелянт посилається на те, що розмір мінімальної пенсії за віком застосовується тільки для визначення розміру пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», і не може використовуватись для визначення підвищення до пенсії дітям війни. Відповідач також посилається на те, що виплати державної соціальної допомоги як дитині війни у 2008 році здійснювались у відповідності до Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», тому порушень законодавства з боку Управління не має. Також апелянт вказує на пропущення позивачем строку звернення до адміністративного суду за захистом порушених прав, передбаченого ст. 99 КАС України.

У звязку з викладеним в апеляційній скарзі ставиться питання про зміну постанови Київського раонного суду м. Одеси від 23.06.2009 року та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_4 задовольнити частково.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга відповідача підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач є пенсіонером та має статус дитини війни, і відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни»від 18.11.2004 року має право користуватися пільгами, встановленими вказаним Законом.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», в редакції від 18.11.2004 року, дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Пунктом 17 ст. 77 Закону України «Про державний бюджет України на 2006 рік»зупинено на 2006 рік дію ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Законом України від 19 січня 2006 року № 3367-IV внесені зміни до Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік», відповідно до яких виключено пункт 17 ст. 77, а ст. 110 викладена в іншій редакції. Зокрема установлено, що пільги дітям війни, передбачені абзацом сьомим ст. 5 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», запроваджується з 01 січня 2006 року, а статтею 6, - у 2006 році поетапно, за результатами виконання бюджету у першому півріччі, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України за погодженням з Комітетом Верховної Ради України з питань бюджету.

Оскільки Кабінет Міністрів України в 2006 році не визначив порядку виплати надбавки до пенсії дітям війни, то вимоги позивача стосовно виплати йому вказаної надбавки за 2006 рік задоволенню не підлягають.

Пунктом 12 статті 71 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" від 19.12.2006 року N 489-V, дію статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»на 2007 рік було зупинено з урахуванням статті 111 того з Закону. Зазначеною статтею 111 було встановлено, що у 2007 році підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, яка виплачується замість пенсії, відповідно до статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" виплачується особам, які є інвалідами (крім тих, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), у розмірі 50 відсотків від розміру надбавки, встановленої для учасників війни.

Рішенням Конституційного суду України від 9 липня 2007 року № 6-рп/2007 у справі щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статей 29, 36, частини другої статті 56, частини другої статті 62, частини першої статті 66, пунктів 7, 9, 12, 13, 14, 23, 29, 30, 39, 41, 43, 44, 45, 46 статті 71, статей 98, 101, 103, 111 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" (справа про соціальні гарантії громадян), визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту 12 статті 71 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік", яким зупинено на 2007 рік дію статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", з урахуванням статті 111 цього Закону.

Відповідно до ч.2 ст.152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. Таким чином, відповідач повинен був здійснити нарахування пенсії позивачу в межах бюджетного року за період з 9 липня 2007 року до 31 грудня 2007 року у розмірі, передбаченому ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Однак, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно визнання поважною причини пропуску позивачем строку звернення до суду та поновлення вказаного строку.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 100 Кодексу адміністративного судочинства України пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

В даному випадку позивач звернувся до суду за захистом порушених прав 03.04.2009 року. Таким чином, враховуючи положення ст. 99 КАС України, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_4 за 2007 рік задоволенню не підлягають у звязку з пропуском річного строку звернення до суду.

В свою чергу ствердження позивача про юридичну необізнаність, що стало причиною пропуску строку звернення до суду не приймається колегією суддів, оскільки це не є поважною причиною для поновлення пропущеного строку.

Відповідно до п.41 розділу ІІ Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України»внесено зміни до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»(крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни, - 10 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Так, зміни внесені підпунктом 2 пункту 41 розділу ІІ Закону України від 28 грудня 2007 року №107-VI «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року №10-рп/2008, визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), а отже з 22 травня 2008 року позивач має право на підвищення пенсії.

Отже, колегією суддів встановлено, що всупереч вказаному рішенню Конституційного Суду України, управлінням Пенсійного фонду України в Київському районі м. Одеси зазначене підвищення позивачеві з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 рік не перераховано і не виплачувалось.

З огляду на вищевикладене колегія суддів погоджується з судом першої інстанції щодо задоволення вимог позивача у розмірі, передбаченої ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», після прийняття рішення Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року №10-рп/2008 за період з 22 травня 2008 року до 31 грудня 2008 року.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції були порушені норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, тому постановлене судове рішення на підставі ст. 202 КАС України підлягає зміні з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_4.

Враховуючи вищенаведене і керуючись ст. ст. 184, 185, 198, 202, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Одеси задовольнити частково.

Постанову Київського районного судду м. Одеси від 23.06.2009 року змінити, виклавши резолютивну частину судового рішення в наступній редакції:

Адміністративний позов ОСОБА_4 до управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Одеси - задовольнити частково.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України в в Київському районі м. Одеси провести нарахування та виплатити підвищення ОСОБА_4 в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком в 2008 році за період з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає чинності негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду України в встановленному законом порядку та строк.

Головуючий: Шеметенко Л.П

Судді: Запорожан Д.В.

ОСОБА_3