Справа № 345/3579/14-а
Суддя: Заяць В.С.
Дата ухвалення: 2016-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2016 року м. Київ К/800/42339/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого суддів Зайця В.С. (суддя-доповідач), Горбатюка С.А., Стрелець Т.Г.,
розглянувши в письмовому провадженні касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 25 серпня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Івано-Франківській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2014 року ОСОБА_4 пред'явила позов до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Івано-Франківській області про скасування постанови Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Івано-Франківській області № 255 від 21 серпня 2014 року про накладення на неї адміністративного стягнення.

Постановою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 11 листопада 2014 року у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою судді Львівського апеляційного адміністративного суду від 01 грудня 2014 року у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 11 листопада 2014 року відмовлено. Ухвала мотивована тим, що відповідно до вимог частини 2 статті 171-2 Кодексу адміністративного судочинства України рішення місцевого загального суду як адміністративного суду у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності є остаточним і оскарженню не підлягає.

09 липня 2015 року ОСОБА_4 подала заяву про перегляд зазначеної ухвали судді за нововиявленими обставинами.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 15 липня 2015 року заяву ОСОБА_4 про перегляд ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду від 01 грудня 2014 року залишено без руху та встановлено п'ятнадцятиденний строк з дня отримання ухвали для усунення недоліку заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами шляхом направлення до апеляційного суду вмотивованої заяви про поновлення строку звернення про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами із зазначенням поважних причин його пропуску або інших підстав для його поновлення.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 25 серпня 2015 року у відкритті провадження про перегляд ухвали судді Львівського апеляційного адміністративного суду від 01 грудня 2014 року за нововиявленими обставинами відмовлено у зв'язку із пропуском встановленого законом місячного строку звернення до суду.

Не погоджуючись із ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 25 серпня 2015 року скаржник оскаржила її.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, просить рішення суду апеляційної інстанції скасувати та направити справу до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, матеріали справи, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає.

09 липня 2015 року ОСОБА_4 подала заяву про перегляд ухвали судді Львівського апеляційного адміністративного суду від 01 грудня 2014 року за нововиявленими обставинами з пропуском строку для її подання.

В заяві, як на підставу для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, ОСОБА_4, пославшись на пункт 5 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, зазначила, що Рішенням Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини 2 статті 171-2 Кодексу адміністративного судочинства України від 08 квітня 2015 року №3-рп визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) положення частини 2 статті 171-2 Кодексу адміністративного судочинства України.

В обгрунтування поважності пропуску строку, встановленого статтею 247 Кодексу адміністративного судочинства України, для подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, ОСОБА_4 зазначила, що є інвалідом 2 групи загального захворювання, тривалий час перебувала на лікуванні, а тому дізналася про визнання неконституційними положень статті 171-2 Кодексу адміністративного судочинства України лише на початку липня 2015 року. В якості підтвердження тривалого перебування на лікуванні надала лист Калуської ЦРЛ та висновок МСЕК про встановлення групи інвалідності.

Разом з тим, з доданого листа комунального закладу «Районна лікарня Калуської районної ради» від 03 липня 2015 року №429 вбачається, що ОСОБА_4 лікувалася в кардіологічному відділенні Калуської ЦРЛ з 13 січня по 20 лютого 2015 року. В наступному, продовжувала лікування амбулаторно. З 21 березня по 01 квітня 2015 року лікувалася в неврологічному відділенні Калуської районної лікарні. Після виписки лікується амбулаторно.

Згідно з частиною 2 статті 171-2 Кодексу адміністративного судочинства України рішення місцевого загального суду як адміністративного суду у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності є остаточним і оскарженню не підлягає.

08 квітня 2015 року Конституційним Судом України прийнято Рішення №3-рп у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини 2 статті 171-2 Кодексу адміністративного судочинства України. Згідно з цим Рішенням визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення частини 2 статті 171-2 Кодексу адміністративного судочинства України. Положення частини 2 статті 171-2 Кодексу адміністративного судочинства України визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Частиною 2 статті 152 Конституції України передбачено, що закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Відмовляючи у відкритті провадження про перегляд ухвали судді Львівського апеляційного адміністративного суду від 01 грудня 2014 року у зв'язку із нововиявленими обставинами, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що встановлений законом місячний строк звернення до суду із заявою пропущено, а викладені в клопотанні заявника обставини, якими він обґрунтовує причини пропуску строку звернення до суду із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, не свідчать про пропуск вказаного строку з поважних причин, оскільки згідно з довідкою комунального закладу "Районна лікарня Калуської районної ради" від 03 липня 2015 року № 429 заявник лікувалася з 13 січня 2015 року по 20 лютого 2015 року та з 21 березня 2015 року по 01 квітня 2015 року, а відповідне рішення, на яке заявник вказує як на підставу для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, Конституційним Судом України ухвалено 08 квітня 2015 року.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується із правовою позицією суду апеляційної інстанції із огляду на наступне.

Частиною 1 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що постанова або ухвала суду, що набрала законної сили, може бути переглянута у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Відповідно до частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є:

1) істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

2) встановлення вироком суду, що набрав законної сили, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправильного перекладу, фальшивості документів або речових доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного або необґрунтованого рішення;

3) встановлення вироком суду, що набрав законної сили, вини судді у вчиненні злочину, внаслідок якого було ухвалено незаконне або необґрунтоване рішення;

4) скасування судового рішення, яке стало підставою для прийняття постанови чи постановлення ухвали, що належить переглянути;

5) встановлення Конституційним Судом України неконституційності закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконано.

Згідно зі статтею 247 Кодексу адміністративного судочинства України заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами може бути подано протягом одного місяця після того, як особа, яка звертається до суду, дізналася або могла дізнатися про ці обставини. При цьому заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 245 цього Кодексу, може бути подана не пізніше ніж через три роки з дня набрання судовим рішенням законної сили. У разі якщо така заява подана до адміністративного суду після закінчення цього строку, адміністративний суд відмовляє у відкритті провадження за нововиявленими обставинами, незалежно від поважності причини пропуску цього строку.

Рішення Конституційного Суду України 08 квітня 2015 року №3-рп, яким визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення частини 2 статті 171-2 Кодексу адміністративного судочинства України та яким ці Положення визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, було офіційно опубліковано в Офіційному віснику України, 2015, №32 (30.04.2015), ст. 926, а також опубліковано в періодиці: Закон і Бізнес, 2015, 04, №17, Віснику Конституційного Суду України, 2015, 00, №3.

Отже позивач могла дізнатися про зазначене рішення Конституційного Суду України в день його офіційного опублікування в Офіційному віснику України 30 квітня 2015 року.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком судів першої та апеляційної інстанцій, що встановлений законом місячний строк звернення до суду із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами пропущено та підстав для визнання поважними причин його пропуску не вбачається.

Доводи, викладені в касаційній скарзі, не спростовують висновку суду апеляційної інстанції та встановлених обставин справи.

Відповідно до частини 1 статті 224 Кодексу України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Оскільки суд апеляційної інстанції не допустив порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судового рішення чи вчиненні процесуальних дій, підстав для задоволення касаційної скарги немає.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231 КАС України, -

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 25 серпня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 235- 244-2 КАС України.

Судді: