Справа № 826/22393/15
Суддя: Сорочко Є.О.
Дата ухвалення: 2016-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

22 червня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Сорочко Є.О.

суддів: Земляної Г.В.

Межевича М.В.

за участю секретаря Запорожченко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ТНК-Індастріз Україна" на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 09 березня 2016 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТНК-Індастріз Україна" до Київської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ТНК-Індастріз Україна" (далі - ТОВ "ТНК-Індастріз Україна") звернулося до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Київської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішення від 03.06.2015 р. №125130005/2015/610048/2, картки відмови в прийнятті митної декларації митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 03.06.2015 р. №125130005/2015/00084.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 09 березня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

На вказану постанову ТОВ "ТНК-Індастріз Україна" подало апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та ухвалити нову постанову, якою позов задовольнити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ТОВ "ТНК-Індастріз Україна" з метою митного оформлення товару (бензин неетильований марки АИ-95-К5 по ГОСТ 32513-2013; торгівельна марка відсутня; виробник: ЗАО "Рязанская нефтеперерабатывающая компания"; країна виробництва RU) подало до Київської митниці ДФС митну декларацію.

Вказаний товар ввезено позивачем на підставі контракту від 30.10.2014 р. №100014/10663К, укладеного між НК "Роснефть" (Росія) (продавець) та ТОВ "ТНК-Індастріз Україна" (Україна) (покупець).

Згідно пункту 5.1 вказаного контракту, ціна на товар, що поставляється, встановлюється в доларах США за метричну тону. Митна вартість товару була визначена позивачем за ціною договору (основним методом).

На підтвердження заявленої митної вартості позивач надав копії документів: контракту від 30.10.2014 р. №100014/10663К та додатки до нього, рахунок-проформу, сертифікат відповідності, договір про надання послуг митного брокера, декларацію про відповідність, інформації про позитивні результати здійснення радіологічного контролю товару, декларації про походження товару.

На підставі ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України, відповідачем направлено декларанту позивача електронне повідомлення від 01.06.2015 р. з письмовою вимогою надати протягом 10 календарних днів додаткові документи, а саме: банківські платіжні документи по товару, прайс-лист виробника товару згідно заявлених умов поставки та висновки про якісні та вартісні характеристики товарів.

Листом від 02.06.2015 р. позивачем повідомлено митний орган про неможливість надання банківських платіжних документів по товару, оскільки договором передбачено відтермінування оплати за товар. Зазначено, що прайс-лист виробника товару надано у додатках, висновок про якісні характеристики товару містяться у сертифікаті відповідності від 14.05.2015 р., а висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціальною експертною організацією надати немає можливості.

У зв'язку з невиконанням вимог ст. 58 Митного кодексу України, а також не поданням декларантом додаткових документів для підтвердження митної вартості, Київською митницею ДФС 03.06.2015 р. прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №125130005/2015/610048/2 за резервним методом визначення митної вартості, та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 03.06.2015 р. №125130005/2015/00084.

Статтями 49, 50 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Частинами 4 та 5 статті 58 Митного кодексу України також передбачено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. При цьому, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов'язаних із продавцем осіб для виконання зобов'язань продавця.

Відповідно до ст. 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за основним методом (тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції)) та другорядними: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); за резервним.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Частиною 1 статті 51 Митного кодексу України визначено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Статтею 53 Митного кодексу України встановлено вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Згідно ч. 5 ст. 53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Частиною 3 статті 53 Митного кодексу України передбачено, що в разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи перелік яких встановлено цією статтею.

Митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, що пов'язують з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість, та витребувати від декларанта додаткові документи лише якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі вади не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.

Виявлення розбіжностей чи неповноти у даних, які не стосуються ціни товару та/або не впливають на неї, не можуть бути покладені в обґрунтування невизнання задекларованої митної вартості товару.

Як вбачається з матеріалів справи, митна вартість імпортованих товарів була визначена декларантом на підставі основного методу визначення митної вартості за ціною договору щодо товарів, які імпортуються. Однак, позивачем під час митного оформлення товару не надано рахунку-фактури (інвойсу).

При цьому, за умовами контракту від 30.10.2014 р. №100014/10663К оплата товару здійснюється на підставі комерційного інвойсу.

Разом з тим, як передбачено пунктом 6.2.4 вказаного контракту, наданий позивачем до митного оформлення рахунок-проформа не є підставою для здійснення розрахунків між сторонами та використовується виключно з метою оформлення необхідних документів.

Крім того, товар, який є предметом даного контракту є об'єктом купівлі-продажу, а тому рахунок-проформа не є документом, який може підтверджувати заявлену митну вартість товару.

Отже, рахунок-фактура (інвойс) є обов'язковою складовою для підтвердження митної вартості товару (ціни), тому відповідачем було правомірно витребувано у позивача додаткові документи, які підтверджують ціну товару.

Позивач витребуваних документів щодо підтвердження заявленої митної вартості не надав, тому у відповідача були відсутні відомості щодо ціни, яка була фактично сплачена, а отже і відсутні підстави для визначення митної вартості за першим методом.

При цьому, відповідачем в оскаржуваному рішенні обґрунтовано неможливості застосування наступних методів та можливість застосування лише шостого (резервного) методу, що пов'язано з ненаданням декларантом ідентифікуючих якісних характеристик товару та цінових складових.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції та не дають підстав вважати, що при прийнятті оскаржуваного рішення судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, які впливають на правильність вирішення справи.

Отже, рішення від 03.06.2015 р. №125130005/2015/610048/2 та картки відмови в прийнятті митної декларації від 03.06.2015 р. №125130005/2015/00084 є правомірними та не підлягають скасуванню.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні позову, а тому апеляційну скаргу ТОВ "ТНК-Індастріз Україна" необхідно залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 09 березня 2016 року - без змін, оскільки постанова ухвалена з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 160, 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ТНК-Індастріз Україна" залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 09 березня 2016 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в порядку та строки передбачені ст. 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

головуючий суддя Сорочко Є.О.

судді Земляна Г.В.

Межевич М.В.

Повний текст ухвали складено 23.06.2016 року

Головуючий суддя Сорочко Є.О.

Судді: Межевич М.В.

Земляна Г.В.