Справа № 802/693/16-а
Суддя: Мультян Марина Бондівна
Дата ухвалення: 2016-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

10 червня 2016 р. Справа № 802/693/16-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Мультян М.Б.,

за участі секретаря судового засідання: Шевченка Р.В.

представників сторін:

позивача: ОСОБА_1

відповідача: Вольвенка Р.О., Нартовської Є.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_4

до: Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області

про: визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом звернувся ОСОБА_4 (далі - ОСОБА_4) до Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області (далі - Вінницька ОДПІ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що не погоджується з висновками податкового органу, викладеними у акті перевірки № 235/170/НОМЕР_1 від 05 лютого 2015 року та, відповідно, із прийнятим податковим повідомленням-рішенням № від 18 лютого 2015 року вважає його протиправними та просить скасувати.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив суд задовольнити його у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача проти задоволення адміністративного позову заперечував та просив відмовити у задоволенні адміністративного позову з урахуванням письмових заперечень.

Заслухавши пояснення учасників судового засідання, оцінивши наявні у справі докази, на засадах всебічного, повного і об'єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, судом встановлено наступне.

На підставі п.п. 78.1.1, п. 78.1.2, п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України № 2755-VI від 02 грудня 2010 року головним державним ревізором-інспектором відділу контрольно-перевірочної роботи доходів і зборів з фізичних осіб управління оподаткування доходів і зборів фізичних осіб Вінницької ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області Вольвенком Р.В. проведена документальна позапланова невиїзна перевірка діяльності фізичної особи ОСОБА_4 за період з 01 січня 2011 року по 31 грудня 2011 року.

За результатами проведеної перевірки відповідачем складено акт № 235/170/НОМЕР_1 від 05 лютого 2015 року висновками якого встановлено порушення ч. "д" п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України № 2755-VI від 02 грудня 2010 року із змінами та доповненнями у результаті чого фізичною особою ОСОБА_4 за 2011 рік занижено загальний річний оподатковуваний дохід на суму 91139 грн. 44 коп. що призвело до заниження податку з доходів фізичних осіб на суму 15395 грн. 50 коп.

На підставі зазначеного акту перевірки 18 лютого 2015 року Вінницькою об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Вінницькій області винесено податкове-повідомлення рішення № у зв'язку з чим збільшено грошове зобов'язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування у зв'язку з чим збільшено суму грошового зобов'язання на 46019 грн. 34 коп., в тому числі за основним платежем на суму 15395 грн. 50 коп. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на суму 3848 грн. 87 коп.

Суд, визначаючись щодо заявлених позовних вимог, заперечень відповідача та наданих у справу доказів, виходив з наступного.

Правовідносини, що виникли між сторонами врегульовані нормами Конституції України, Податкового Кодексу України, Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

20 грудня 2006 року між ОСОБА_4 та АТ "ОТП Банк" укладено кредитний договір № СL-В00/068/2006.

Згідно даного договору ОСОБА_4 отримав кредит в сумі 56000 доларів США під 12% річних в строк до 20 грудня 2011 року.

На виконання грошових зобов'язань за кредитним договором ОСОБА_4 було повернуто АТ "ОТП Банк" 82 000 доларів США, що включає тіло кредиту та проценти за користування кредитом. У зв'язку з тим, що повернення кредиту проводилось з порушення графіку сплати тіла кредиту та процентів ОСОБА_4 були нараховані пеня та штрафні санкції.

10 грудня 2010 року між АТ "ОТП Банк" та ТОВ "ОТП Факторинг Україна" укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю. Відповідно до даного договору АТ "ОТП Банк" відступив права, а ТОВ "ОТП Факторинг Україна" прийняв права кредитора за кредитним договором № СL-В00/068/2006.

14 грудня 2011 року з однієї сторони ПАТ "ОТП Банк", ТОВ "ОТП Факторинг Україна" та ОСОБА_4, було укладено додатковий договір № 1 до кредитного договору № СL-В00/068/2006 (а.с. 53).

Пунктом 2.1.1 договору зазначено, що незважаючи на інші положення кредитного договору сторони домовили, що Позичальник до 30 грудня 2011 року зобов'язується погасити боргові зобов'язання в розмірі 26500 доларів США, сплатити витрати кредитора на ведення претензійно-позовної роботи в розмірі 35209 грн.

За умови належного виконання Позичальником умов кредитного договору та цього додаткового договору сторони домовились: скасувати всю суму пені, що була нарахована до моменту укладення цього додаткового договору; припинити претензійно-позовну роботу по стягненню боргових зобов'язань за кредитним договором; кредитор здійснює анулювання (прощення) боргу у розмірі11406 доларів США 83 цента еквівалентному 91139,44 грн. і позичальник буде вважатись таким, що погасив свої боргові зобов'язання перед кредитором у повному обсязі.

На дату підписання, а саме 14 грудня 2011 року на погашення заборгованості ОСОБА_4 було внесено 211732 грн. 35 коп., що еквівалентно 26500,00 доларів США, а саме погашено тіло в розмірі 26500,00 доларів США.

Відповідно до умов кредитного договору сторонами було досягнуто домовленості про списання заборгованості по кредиту у розмірі 11406,83 доларів США, що еквівалентно гривні по курсу 91139 грн. 44 коп.

Так, представником відповідача зазначено, що ОСОБА_4 в порушення п.п. 49.18.2 п. 49.18 ст. 49 Податкового кодексу України не подав податкову декларацію про майновий стан і доходи платника податків податку на доходи фізичних осіб за 2011 рік.

Податковим органом зроблено висновок про те, що згідно повідомлення про анулювання боргу ОСОБА_4 отримано дохід як додаткове благо - сума боргу платника податку, анульованого кредитором ТОВ "ОТП Факторинг Україна" на суму 91139 грн. 44 коп.

Однак, суд не погоджується з даними твердженнями податкового органу з урахуванням наступного.

В силу п.162.1 ст.162 Податкового кодексу України платниками податку з доходів фізичних осіб є: фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи; фізична особа - нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні; податковий агент.

Підпунктом 14.1.180 п.14.1 ст.14 ПК України податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або не грошовій формі) зобов'язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність податковим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу.

Відповідно до п.163.1 ст.163 ПК України об'єктами оподаткування резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

За змістом п.164.1 ст.164 ПК України базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Загальний місячний оподатковуваний дохід складається із суми оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) протягом такого звітного податкового місяця (пп.164.1.2 .164.1 ст.164 ПК України).

Види доходів, які включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку, визначені п.164.2 ст.164 ПК України.

В силу абз. "д" п.п. 164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку - боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощеного) боргу та включає суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощеного), такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

З урахуванням зазначених вище норм ПК України обов'язок щодо самостійної сплати податку з доходу у вигляді суми боргу, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, отриманого як додаткове благо, виникає у платника податку за наявності таких умов :

- отримання платником податку доходу, у вигляді суми боргу такого платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням;

- надіслання платнику податку повідомлення про анулювання (прощеного) боргу;

- включення кредитором суми анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платника податку, за підсумками звітного періоду;

- відображення платником податків отриманого доходу у річній податковій декларації.

Відповідно до пп.14.1.54 п.14.1 ст.14 ПК України дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі, але не виключно, доходи у вигляді: а) процентів, дивідендів, роялті та будь-яких інших пасивних (інвестиційних) доходів, сплачених резидентами України; б) доходів від надання резидентам або нерезидентам в оренду (користування) майна, розташованого в Україні, включаючи рухомий склад транспорту, приписаного до розташованих в Україні портів; в) доходів від продажу рухомого та нерухомого майна, доходів від відчуження корпоративних прав, цінних паперів, у тому числі акцій українських емітентів; г) доходів, отриманих у вигляді внесків та премій на страхування і перестрахування ризиків на території України; ґ) доходів страховиків - резидентів від страхування ризиків страхувальників - резидентів за межами України; д) інших доходів від діяльності, у тому числі пов'язаних з повною або частковою переуступкою прав та обов'язків за угодами про розподіл продукції на митній території України або на територіях, що перебувають під контролем контролюючих органів (у зонах митного контролю, на спеціалізованих ліцензійних митних складах тощо); е) спадщини, подарунків, виграшів, призів; є) заробітної плати, інших виплат та винагород, виплачених відповідно до умов трудового та цивільно-правового договору; ж) доходів від зайняття підприємницькою та незалежною професійною діяльністю.

За змістом пп.14.1.56 п.14.1 ст.14 ПК України доходи - загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах.

В свою чергу, в силу пп. 14.1.47 п. 14.1 ст. 14 ПК України додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами цього Кодексу).

У відповідності до п. 3.3. Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України № 1020 від 24 грудня 2010 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України за № 46/18784 від 13 січня 2011 року, у графі 3 "Сума виплаченого доходу" відображається сума фактично виплаченого доходу платнику податку податковим агентом.

Таким чином, відповідно до положень Податкового кодексу України визначальною ознакою доходу платника податку, як об'єкта та бази оподаткування податком з доходу фізичних осіб, в тому числі у вигляді додаткового блага, є фактичне отримання такого доходу платником податку в грошовій, матеріальній чи нематеріальній формі.

З матеріалів справи випливає, що сума прощеного боргу 91139 грн. 44 коп. включає в себе як тіло кредиту, так і відсотки та штрафну санкцію. Останнє зумовлює настання для позивача різних правових наслідків у межах спірних правовідносин, оскільки анулювання кредитної заборгованості, що включає заборгованість за відсотками не є фактичним отриманням доходу в розумінні Податкового кодексу та не може визначатись як додаткове благо у вигляді суми боргу платника податку, анульованого кредитором за його самостійним рішенням.

Визначальною ознакою доходу платника податку, як об'єкта та бази оподаткування податком з доходу фізичних осіб у вигляді додаткового блага є фактичне отримання такого доходу платником податку в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах.

З урахуванням викладеного, суд вважає помилковим посилання відповідача на положення пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України як на безумовну підставу для донарахування позивачу податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб, оскільки вказана норма повинна застосовуватись в кореспонденції з положеннями ст. 14, п. 163.1 ст.163, п.164.1 ст.164 ПК України і не може їм суперечити.

Так, згідно акту перевірки від 05 лютого 2015 року, розрахунок податку на доходи фізичних осіб за період з 01.01.2011 року по 31.12.2011 року проводився відповідно до п.167.1 ст.167 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року зі змінами та доповненнями. Згідно п.п.164.6 ст.164 Податкового кодексу України під час нарахування доходів у формі заробітної плати база оподаткування визначається як нарахована заробітна плата, зменшена на суму єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, страхових внесків до Накопичувального фонду, а у випадках, передбачених законом, - обов`язкових страхових внесків до недержавного пенсійного фонду, які відповідно до закону сплачуються за рахунок заробітної плати працівника, а також суму податкової соціальної пільги за її наявності, до суми такого перевищення застосовується ставка 17 відсотків. Розмір середньомісячного річного оподатковуваного доходу - 81729 грн. 44 коп.

Як вбачається з матеріалів справи, податковий орган визначив суму податку на доходи шляхом множення ставки 15 відсотків на розмір середньомісячного річного оподатковуваного доходу. Від суми загальнорічного оподатковуваного доходу за 2011 року відмінусовано розмір середньомісячного річного оподатковуваного доходу та застосовано ставку 17 відсотків до суми такого перевищення. Таким чином, до суми перевищення із застосованою ставкою у 17 відсотків додано суму податку на доходи, в результаті чого донараховано податок на доходи фізичних осіб за 2011 рік в сумі 15395 грн. 50 коп.

У судовому засіданні представником позивача зазначено, що податковим органом до об'єкту оподаткування включено тіло кредиту, а саме сума 5829 доларів США 37 центів і відсотки в сумі 5577 доларів США 46 центів, що суперечить нормам Податкового кодексу України.

Разом з тим, відсотки не є фактичним отриманням доходу в розумінні Податкового кодексу та не може визначатись як додаткове благо у вигляді суми боргу платника податку, анульованого кредитором за його самостійним рішенням

Окрім того, представником позивача зазначено, що відповідачем порушено вимоги Податкового кодексу України щодо проведення перевірки та направлення податкового повідомлення-рішення.

Особливості регулювання проведення документальної невиїзної перевірки, встановлені статтею 79 ПК, не виключають необхідності дотримання загальних вимог до наявності підстав та порядку проведення документальних позапланових перевірок.

Як зазначено у пункті 79.1 наведеної вище статті, документальна невиїзна перевірка здійснюється, зокрема, у разі прийняття керівником органу державної податкової служби рішення про її проведення та за наявності обставин для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу.

У підпункті 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 ПК, який був правовою підставою для проведення перевірки у цій справі (у редакції, чинній на час виникнення спірних шості), передбачено, що перевірка здійснюється за наявності такої обставини: за наслідками перевірок інших платників податків або отримання податкової інформації виявлено факти, що свідчать про можливі порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит органу державної податкової служби протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту.

Таким чином, з наведеного можна дійти висновку, що виявлені факти, які свідчать про можливі порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, можуть бути підставою для проведення перевірки лише у випадку, коли сумніви не усунуті наданими поясненнями та документальними підтвердженнями.

За таких обставин у контролюючого органу є право на оцінку пояснень і їх документальних підтверджень. Якщо ці пояснення не обґрунтовані або документально не підтверджені, перевірка може бути призначена.

Як встановлено у судовому засіданні, запит про надання пояснень не надсилався (не вручався) платнику податків.

Також представником позивача зазначено, що про проведення перевірки і як наслідок про оскаржуване податкове повідомлення-рішення позивач дізнався при розгляді адміністративної справи № 802/295/16-а, так як на адресу останнього не надходило податкове повідомлення-рішення, що позбавило права позивача подати свої заперечення до податкового органу.

Порядок та процедура направлення органами державної податкової служби податкових повідомлень-рішень платникам податків врегульовані п. 58.3 ст. 58 ПК України та відповідним Порядком, затвердженим Наказом Міністерства фінансів України 28.11.2012 року №1236 (чинним на момент виникнення спірних правовідносин) (далі - Порядок №1236).

Відповідно до п. 3.8 Порядку № 1236 податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її законному представникові або надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого її місцезнаходження з повідомленням про вручення. Аналогічні положення відображені у абз. 2 п. 58.3 ст. 58 ПК України.

Системний аналіз наведених вище правових норм наводить суд на висновок, що нарахована згідно податкового повідомлення-рішення сума грошового зобов'язання, а також пеня набувають статусу податкового боргу після закінчення десятиденного терміну з моменту отримання такого повідомлення-рішення, у разі невиконання платником податків умов, визначених п. 57.3 ст. 57 ПК України (несплати в добровільному порядку суми зобов'язання або не оскарження рішення контролюючого органу).

Отже, визначальним і цій процедурі є з'ясування обставин належного направлення/вручення платнику податкового повідомлення-рішення про визначення суми грошового зобов'язання. При цьому, неможливість пошти вручити платнику податків податкового повідомлення-рішення або податкової вимоги, не є підставою вважати їх не врученими у випадку, коли такі рішення направлялися за дійсною адресою місця проживання або місцезнаходження фізичної особи.

Так, під час дослідження матеріалів справи судом встановлено, що у податковому повідомленні-рішенні № від 18 лютого 2015 року зазначено адресу АДРЕСА_2. Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення податкове повідомлення-рішення № направлено на адресу: АДРЕСА_1.

Відповідно до копії паспорта ОСОБА_4, яка міститься в матеріалах справи, позивач зареєстрований за адресою АДРЕСА_3, де останній проживає з 1991 року (зворотній бік а.с. 4).

Суд звертає увагу на те, що за змістом п. 3.11 Порядку № 1236 у разі якщо вручити податкове повідомлення-рішення неможливо через помилку, допущену контролюючим органом при його направленні, податкове повідомлення-рішення вважається таким, що не вручено платнику податків. У разі встановлення такої помилки працівник структурного підрозділу, до функцій якого входить реєстрація вхідної та вихідної кореспонденції, або відповідальна особа, визначена керівником органу державної податкової служби для виконання таких функцій, забезпечує виправлення допущених при направленні податкового повідомлення-рішення помилок та направляє його повторно протягом наступного робочого дня від дня отримання відповідного повідомлення поштової служби.

Аналогічні положення відображенні і у абзаці четвертому п. 58.3 ст. 58 ПК України.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що перевірка контролюючим органом була здійснена з порушенням вимог чинного законодавства без належного повідомлення платника податків.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони зокрема: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. ст. 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Частиною 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З обставин адміністративної справи вбачається, що відповідачами не доведено правомірність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, відтак позовні вимоги знайшли своє підтвердження під час розгляду адміністративної справи.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню шляхом скасування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Питання про розподіл судових витрат у справі суд вирішує відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якою передбачено, що якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення № від 18 лютого 2015 року винесене Вінницькою об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Вінницькій області.

Стягнути на користь ОСОБА_4 сплачений судовий збір в сумі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) гривня 20 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Мультян Марина Бондівна