Справа № 541/356/15-а
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2016-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

"22" червня 2016 р. м. Київ К/800/23641/15

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого:Штульман І.В. (доповідач),
суддів:Олексієнка М.М.,
Ситникова О.Ф., -
розглянувши в касаційній інстанції в порядку письмового провадження справу за позовом Управління Пенсійного фонду України в місті Миргороді та Миргородському районі Полтавської області до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області про скасування постанови державного виконавця про накладення штрафу, за касаційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в місті Миргороді та Миргородському районі Полтавської області на постанову Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 20 березня 2015 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 21 квітня 2015 року, -

встановив:

У лютому 2015 року Управління Пенсійного фонду України в місті Миргороді та Миргородському районі Полтавської області звернулося в суд із позовом, у якому просило поновити пропущений строк звернення до суду та скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області від 4 лютого 2015 року про накладення на нього штрафу в сумі 1360 гривень у виконавчому провадженні № 45598854 щодо примусового виконання виконавчого листа № 2а/541/55/2014, виданого 13 листопада 2014 року Миргородським міськрайонним судом Полтавської області.

Постановою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 20 березня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 21 квітня 2015 року, поновлено Управлінню Пенсійного фонду України в місті Миргороді та Миргородському районі Полтавської області строк на оскарження постанови державного виконавця про накладення штрафу від 4 лютого 2015 року та відмовлено у задоволенні позову.

Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій, Управління Пенсійного фонду України в місті Миргороді та Миргородському районі Полтавської області звернулося до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просить скасувати постанову Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 20 березня 2015 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 21 квітня 2015 року і ухвалити нове судове рішення.

Відповідачем подано письмове заперечення на зазначену касаційну скаргу, просить таку залишити без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій - без змін.

Касаційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Згідно частини 2 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги, але при цьому може встановлювати порушення норм матеріального чи процесуального права, на які не було посилання в касаційній скарзі.

Відповідно до частини 3 статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України відповідачем у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби є відповідний орган державної виконавчої служби.

Такими органами державної виконавчої служби відповідно до частини 1 статті 3 Закону України «Про державну виконавчу службу» від 24 березня 1998 року №202/98-ВР (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - Закон № 202/98-ВР) є Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, до складу якого входить відділ примусового виконання рішень; управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі, до складу яких входять відділи примусового виконання рішень; районні, районні у містах, міські (міст обласного значення), міськрайонні відділи державної виконавчої служби відповідних управлінь юстиції.

Виходячи із зазначених положень, по цій категорії справ відповідачами можуть бути лише перераховані органи державної виконавчої служби.

Структурні підрозділи органів державної виконавчої служби: відділ примусового виконання рішень державної виконавчої служби України, відділи примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі - не визначені Законом № 202/98-ВР як самостійні органи державної виконавчої служби, що виключає можливість їхньої участі як відповідачів у справах, що розглядаються відповідно до вимог статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України.

Як вбачається з матеріалів справи, Управління Пенсійного фонду України в місті Миргороді та Миргородському районі Полтавської області звернулося з позовом до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області, який не входить до переліку органів державної виконавчої служби, визначеного Законом № 202/98-ВР, а тому не може виступати в якості відповідача у таких справах.

Не дивлячись на зазначені обставини, суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову, не вирішив питання про заміну первинного відповідача на належного - Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області, відповідно до переліку, визначеного частиною 1 статті 3 Закону № 202/98-ВР, як того вимагає стаття 52 Кодексу адміністративного судочинства України, що призвело до процесуальних порушень, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Апеляційний суд, залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, на зазначені порушення уваги не звернув.

Крім того, розглядаючи справу суди попередніх інстанцій не врахували, що невиконання судового рішення Управлінням Пенсійного фонду України в місті Миргороді та Миргородському районі Полтавської області в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. Накладання штрафу у такому випадку жодних чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів, що відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України від 24 березня 2015 року № 21-66а15.

Згідно частини 2 статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

На підставі викладеного, колегія суддів Вищого адміністративного суду України дійшла висновку, що постанова Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 20 березня 2015 року та ухвала Харківського апеляційного адміністративного суду від 21 квітня 2015 року підлягають скасуванню, а справа - направленню до суду першої інстанції на новий розгляд.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в місті Миргороді та Миргородському районі Полтавської області - задовольнити частково.

Постанову Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 20 березня 2015 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 21 квітня 2015 року - скасувати.

Справу за позовом Управління Пенсійного фонду України в місті Миргороді та Миргородському районі Полтавської області до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області про скасування постанови державного виконавця про накладення штрафу - направити до суду першої інстанції на новий розгляд.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і оскарженню не підлягає.

Головуючий: Штульман І.В.

Судді: Олексієнко М.М.

Ситников О.Ф.