Справа № 1320/38/2012
Суддя: Леонтович К.Г.
Дата ухвалення: 2016-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"16" червня 2016 р. м. Київ К/800/55625/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі

суддів: Леонтович К.Г., Васильченко Н.В., Калашнікової О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду касаційну скаргу Сколівської міської ради Львівської області на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 22 вересня 2014 року по справі №876/4501/14 за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Сколівської міської ради Львівської області, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2012 року ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися в суд з позовом до Сколівської міської ради Львівської області, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, в якому просили визнати протиправним та скасувати рішення сесії Соколівської міської ради Львівської області №19 від 24.12.2010 року „Про відміну рішень виконавчого комітету".

Позовні вимоги мотивовані тим, що спірне рішення порушує їх законні права та інтереси, прийняте суб'єктом владних повноважень з порушенням норм чинного законодавства.

Постановою Сколівського районного суду Львівської області від 25 березня 2014 року відмовлено в задоволенні позовних вимог.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 22 вересня 2014 року скасоване рішення суду першої інстанції, позовні вимоги задоволені. Визнане протиправним та скасоване рішення Сколівської міської ради Львівської області №19 від 24.12.2010 року „Про відміну рішень виконавчого комітету".

Не погоджуючись з ухваленими у справі рішеннями Сколівська міська рада Львівської області звернулася до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення апеляційним судом норм матеріального та процесуального права.

В запереченнях на касаційну скаргу ОСОБА_1 просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції - без змін

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши матеріали касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судами першої і апеляційної інстанцій встановлено, що рішенням виконавчого комітету Сколівської міської ради Львівської області № 58 від 16.03.2010 року „Про перевід нежитлового у житловий будинок АДРЕСА_1" переведено з нежитлового у житловий будинок АДРЕСА_1 на підставі акта обстеження будівлі, яка знаходиться за адресою - АДРЕСА_1 від 02.03.2010 року, згідно з якої комісія вважала, що така будівля відповідає санітарним і технічним нормам, а відтак, слід перевести у житлову для подальшої видачі ордерів.

На час прийняття рішення виконавчого комітету Сколівської міської ради Львівської області № 58 від 16.03.2010 року „Про перевід нежитлового у житловий будинок АДРЕСА_1" будівля по АДРЕСА_1 являла собою приміщення казарми - незавершене будівництво 79 % готовності.

Крім того, виконавчим комітетом прийняті рішення № 109 від 16.04.2010 року „Про видачу ордерів на квартири у будинку АДРЕСА_2"; № 244 від 16.07.2010 року „Про видачу ордеру на квартиру у будинку АДРЕСА_2 гр. ОСОБА_5 "; № 346 та № 368 від 19.10.2010 року „Про видачу ордерів на квартири у будинку АДРЕСА_2".

Рішенням Сколівської міської ради Львівської області від 24.12.2010 року „Про відміну рішень виконавчого комітету" відмінені рішення виконавчого комітету: № 58 від 16.03.2010 року „Про перевід нежитлового у житловий будинок АДРЕСА_2"; № 109 від 16.04.2010 року „Про видачу ордерів на квартири у будинку АДРЕСА_2"; № 244 від 16.07.2010 року „Про видачу ордеру на квартиру у будинку АДРЕСА_2 гр. ОСОБА_5 "; № 346 та № 368 від 19.10.2010 року „Про видачу ордерів на квартири у будинку АДРЕСА_2"; рекомендовано звернутися у Сколівський районний суд Львівської області із позовами щодо скасування ордерів, виданих на квартири у буд. АДРЕСА_1.

Згідно акту житлової комісії виконавчого комітету Сколівської міської ради від 20.12.2010 року, який, брався до уваги під час винесення оскаржуваного рішення, будівля по АДРЕСА_1 не є благоустроєним житлом, роботи по реконструкції будівлі проводилися без врахування норм чинного законодавства, що могло призвести до руйнування об'єкта в цілому.

Згідно технічного висновку про стан будівельних конструкцій інженерних мереж зазначеної будівлі, виготовленого на замовлення відповідача ліцензованою установою - Дрогобицьким відділом Львівського філіалу ДУДтП: „НДІПРОЕКТРЕКОНСТРУКЦІЯ" у березні 2011 року обстежуваний будинок по АДРЕСА_1 станом на 24.03.2011 року є непридатним для надійної експлуатації з використанням його під житло. Тобто, станом на березень 2011 року така будівля була непридатною для використання її під житло, хоча, приймаючи у березні 2010 року рішення № 58 від 16.03.2010 року „Про перевід нежитлового у житловий будинок АДРЕСА_1" виконавчий комітет визначив, що ця будівля є придатною для надійної експлуатації і використання під житло, також вказаний висновок прийнятий з візуального обстеження без проведення всіх експертних особливостей встановленими Кабінетом Міністрів України, щодо дослідження будинку, який був наданий для під житло позивачам.

Судами також встановлено, що в липні 2007 року були укладені договори підряду за умовами яких замовник доручив, а підрядник зобов'язувався власними зусиллями, інструментами, матеріалами та за власний рахунок виконати роботи по облаштуванню непридатного для житла у момент передачі приміщення нежитлового фонду Сколівської міської ради по АДРЕСА_2 на квартири 1 та 10, що стосується позивачів та облаштування ними житла, яке їм надано для безстрокового користування підрядником з метою постійного проживання, вказані договори підписані міським головою Сколівської міської ради та ОСОБА_1 і ОСОБА_2

Суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні позовних вимог виходив з того, що спірним рішенням не були порушені права та інтереси позивачів, безпідставності та необґрунтованості позовних вимог, наявності у відповідача повноважень на відміну рішень виконавчого комітету прийнятих з порушенням існуючих норм законодавства та будівельних норм і правил.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позовні вимоги суд апеляційної інстанції виходив з того, що оскаржуваним рішенням Сколівської міської ради скасовані рішення виконавчого комітету, які є ненормативними правовими актами одноразового застосування, які вичерпали свою дію фактом їх виконання та не можуть бути в подальшому скасовані органом місцевого самоврядування.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України не погоджується з висновками суду апеляційної інстанцій виходячи з наступного.

Згідно обставин справи між сторонами виник спір щодо законності рішення сесії Соколівської міської ради Львівської області №19 від 24.12.2010 року „Про відміну рішень виконавчого комітету", яким відмінені рішення виконавчого комітету: № 58 від 16.03.2010 року „Про перевід нежитлового у житловий будинок АДРЕСА_2"; № 109 від 16.04.2010 року „Про видачу ордерів на квартири у будинку АДРЕСА_2"; № 244 від 16.07.2010 року „Про видачу ордеру на квартиру у будинку АДРЕСА_2 гр. ОСОБА_5"; № 346 та № 368 від 19.10.2010 року „Про видачу ордерів на квартири у будинку АДРЕСА_2".

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до п.15 ч.1 ст.26 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні" скасування актів виконавчих органів ради, які не відповідають Конституції чи Законам України, іншим актам законодавства, рішенням відповідно ради, прийнятим у межах її повноважень, належить до виключної компетенції сільських, селищних та міських рад і такі питання вирішуються виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради відповідно.

Згідно ч.ч.1,8 ст.51 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні" виконавчий комітет ради є виконавчим органом сільської, селищної, міської ради, районної у місті (у разі її створення) ради, який утворюється відповідною радою на строк її повноважень. Виконавчий комітет ради є підзвітним та підконтрольним раді, що його утворила, а з питань здійснення ним повноважень органів виконавчої влади - також підконтрольним відповідним органам виконавчої влади.

Відповідно до ч. ч. 6, 9 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні" виконавчий комітет сільської, селищної, міської ради, районної у місті (у разі її створення) ради у межах своїх повноважень приймає рішення. Рішення виконавчого комітету приймаються на його засіданні більшістю голосів від загального складу виконавчого комітету і підписуються сільським, селищним, міським головою, головою районної у місті ради. Рішення виконавчого комітету ради з питань, віднесених до власної компетенції виконавчих органів ради, можуть бути скасовані відповідною радою.

У відповідності до ст.ст.30,31 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні" питання щодо обліку громадян, які відповідно до законодавства потребують поліпшення житлових умов, розподіл та надання відповідно до законодавства житла, що належить до комунальної власності, вирішення питань щодо використання нежилих приміщень, будинків і споруд, що належать до комунальної власності, організація за рахунок власних коштів і на пайових засадах будівництва жилих будинків, виконання функцій замовника на будівництво, реконструкцію і ремонт житла і таке інше відносяться до власної компетенції виконавчих органів ради.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що спірне рішення приймалося відповідачем на пленарному засіданні ІІ сесії VI демократичного скликання, що підтверджується тим-же оригіналом протоколу сесії №3. Голосування проходило згідно із запропонованим переліком питань, а відповідно підписного листа присутніх депутатів від 24.12.2010 року на сесії були присутні 27 депутатів з 30 наявних. За прийняття рішення проголосувало 25 присутніх депутатів, а 2 утрималось, відтак кворум дотриманий. Зазначене свідчить про дотримання процедури голосування.

На голосування ставились питання про скасування рішень виконавчого комітету № 58 від 16.03.2010 року „Про перевід нежитлового у житловий будинок АДРЕСА_1", № 109 від 16.04.2010 року „Про видачу ордерів на квартири у будинку АДРЕСА_1", № 244 від 16.07.2010 року „Про видачу ордеру на квартиру у будинку АДРЕСА_1 гр. ОСОБА_5" та № 346 та № 368 від 19.10.2010 року „Про видачу ордерів на квартири у будинку АДРЕСА_1", за що і голосували присутні у залі депутати. Описка в оскаржуваному рішенні у частині адреси зазначеного житлового будинку допущена секретарем ради вже під час виготовлення оригіналу такого рішення, про що будо повідомлено міського голову у визначений спосіб. У подальшому спірне рішення було оприлюднене на існуючому для цієї мети стенді у приміщенні Сколівської міської ради Львівської області.

З огляду на встановлені судами обставини колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що Сколівська міська рада Львівської області, приймаючи спірне рішення, діяла у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Також судами встановлено, що рішенням виконавчого комітету Сколівської міської ради Львівської області № 58 від 16.03.2010 року „Про перевід нежитлового у житловий будинок АДРЕСА_1" переведено з нежитлового у житловий будинок АДРЕСА_1. Таке рішення приймалося після заслуховування інформації заступника міського голови, на підставі заяв осіб, яким надані нежитлові приміщення для облаштування їх під житло за власні кошти та керуючись ст.30 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні". Інформація заступника міського голови полягала у доведенні до відома членів виконавчого комітету акта обстеження будівлі, яка знаходиться за адресою - АДРЕСА_1 від 02.03.2010 року, згідно з яким комісія вважала, що така будівля відповідає санітарним і технічним нормам. Такий акт написаний від руки, без залучення відповідних спеціалістів та фактично служив єдиною підставою для прийняття вказаного вище рішення виконавчого комітету. Разом з тим, на час прийняття рішення виконавчого комітету Сколівської міської ради Львівської області № 58 від 16.03.2010 року „Про перевід нежитлового у житловий будинок АДРЕСА_1" будівля по АДРЕСА_1 являла собою приміщення казарми - незавершене будівництво 79% готовності. Будинок не прийнятий в експлуатацію до цього часу. Жодної проектно-кошторисної та дозвільної документації на перевід з нежитлової у житлову згадану будівлю не виготовлялося і не надавалосс, така документація у матеріалах справи відсутня. Згідно акту житлової комісії виконавчого комітету Сколівської міської ради від 20.12.2010 року, який брався до уваги під час винесення оскаржуваного рішення, станом на вказану дату будівля по АДРЕСА_1 не є благоустроєним житлом і це візуально спостерігалось, роботи по реконструкції будівлі проводилися без врахування основних норм чинного законодавства, що могло призвести до руйнування об'єкта в цілому. Згідно технічного висновку про стан будівельних конструкцій та інженерних мереж зазначеної будівлі, виготовленого на замовлення відповідача Дрогобицьким відділом Львівського філіалу ДУДтПВІ „НДІПРОЕКТРЕКОНСТРУКЦІЯ" у березні 2011 року обстежуваний будинок по АДРЕСА_1 станом на 24.03.2011 року (через рік після його переводу у житловий) є непридатним для надійної експлуатації з використанням його під житло. Станом на березень 2011 року така будівля була непридатною для використання її під житло, хоча, приймаючи у березні 2010 року рішення № 58 від 16.03.2010 року „Про перевід нежитлового у житловий будинок АДРЕСА_1" виконавчий комітет визначив, що ця будівля є придатною для її надійної експлуатації і використання під житло.

Відносно заяв осіб, яким надані нежитлові приміщення для облаштування їх під житло за власні кошти, у тому числі і заяв обох позивачів, судом встановлено, що з такими 04 та 05.07.2007 року відповідно укладалися договори підряду без номеру, за умовами яких замовник доручив, а підрядник зобов'язувався власними зусиллями, інструментами, матеріалами та за власний рахунок виконати роботи по облаштуванню непридатного для житла у момент передачі приміщення нежитлового фонду Сколівської міської ради по АДРЕСА_2 на квартири 1 та 10 відповідно.

Таким чином, судом першої інстанції вірно зазначено, що предмет таких договорів підряду стосується зовсім інших квартир у зовсім іншому будинку. Отже, виконавчий комітет не вправі був приймати згадане вище рішення на підставі заяв осіб, яким надані нежитлові приміщення для облаштування їх під житло за власні кошти, не міг брати до уваги лише інформацію заступника міського голови та оголошений ним акт обстеження будівлі від 02.03.2010 року, який не має правового значення, а прийняв таке рішення без існування проектної та дозвільної документації, з порушенням норм діючого на момент його прийняття законодавства про планування і забудову територій, іншого законодавства у галузі будівництва, тобто, відповідачем правомірно відмінене вказане рішення.

Як вірно зазначив суд першої інстанції, те саме стосується і рішень виконавчого комітету Сколівської міської ради Львівської області № 109 від 16.04.2010 року „Про видачу ордерів на квартири у будинку АДРЕСА_1", № 244 від 16.07.2010 року „Про видачу ордеру на квартиру у будинку АДРЕСА_1 гр. ОСОБА_5", № 346 від 19.10.2010 року „Про видачу ордерів на квартири у будинку АДРЕСА_1" та № 368 від 19.10.2010 року „Про видачу ордерів на квартири у будинку АДРЕСА_1", оскільки такими рішеннями громадянам, у тому числі і позивачам, на підставі їх заяв та керуючись ст. 46 ЖК України, ст. 30 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні", вирішено надати ордери на вселення у квартири у будинку АДРЕСА_1, які на момент прийняття таких рішень не існували, отже, не могли бути благоустроєними стосовно до умов даного населеного пункту, відповідати встановленим санітарним та технічним вимогам, не могли бути призначеними та придатними для постійного проживання у них.

За встановлених обставин судом першої інстанції обґрунтовано зроблений висновок, що вказані вище рішення прийняті з грубим порушенням норм діючого на момент їх прийняття цивільного та житлового законодавства, які визначають поняття благоустроєного житла (квартири), регулюють порядок надання такого житла для проживання. При цьому, відповідач правомірно відмінив дію згаданих вище рішень виконавчого комітету.

Згідно ч. 2 ст. 171 КАС України, право оскаржити нормативно-правовий акт мають особи, щодо яких його застосовано, а також особи, які є суб'єктом правовідносин, у яких буде застосовано цей акт.

Враховуючи, що позивачі обґрунтовували подані позовні вимоги, зокрема, необхідністю захисту своїх прав та інтересів, суд першої інстанції відкрив провадження в адміністративній справі, після чого, у ході судового засідання, встановив, що оскаржуване рішення відповідача безпосередньо застосовується до позивачів, так як відмінено рішення виконавчого комітету про видачу їм у тому числі ордерів на вселення у квартири.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність порушених прав та інтересів позивачів при прийнятті рішення № 19 від 24.12.2010 року „Про відміну рішень виконавчого комітету" та безпідставність позовних вимог ОСОБА_2 та ОСОБА_1, оскільки такі не підтверджуються матеріалами справи, отже задоволенню не підлягають.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов необґрунтованого висновку про наявність підстав задоволення позовних вимог.

З огляду на встановлені обставини судом першої інстанції прийняте обґрунтоване рішення про задоволення позовних вимог, яке ґрунтується на нормах діючого законодавства..

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню, постанова суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню, а рішення суду першої інстанції підлягає залишенню в силі з урахуванням вищенаведених обставин.

Згідно ст.226 КАС України суд касаційної інстанції має право скасувати судове рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції, але помилково скасоване судом апеляційної інстанції.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України прийшла до висновків, що обставини справи встановлені повно і правильно, але суд апеляційної інстанції при ухваленні судового рішення порушив норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення необґрунтованого рішення та помилкового скасування законного рішення суду першої інстанції, яке підлягає скасуванню, а постанова суду першої інстанції підлягає залишенню в силі.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 226, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Сколівської міської ради Львівської області задовольнити частково.

Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 22 вересня 2014 року скасувати, постанову Сколівського районного суду Львівської області від 25 березня 2014 року залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили через 5 днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав передбачених ст.ст.237-239 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: