Справа № 725/414/16-а
Суддя: Мельник-Томенко Ж. М.
Дата ухвалення: 2016-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 725/414/16-а

Головуючий у 1-й інстанції: Стоцька Л.А.

Суддя-доповідач: Мельник-Томенко Ж. М.

21 червня 2016 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Мельник-Томенко Ж. М.

суддів: Ватаманюка Р.В. Сторчака В. Ю.

за участю:

секретаря судового засідання: Коваль К.В.,

представника відповідача - Перч В.М., представник на підставі довіреності

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Чернівецької митниці Державної фіскальної служби України на постанову Першотравневого районного суду міста Чернівці від 31 березня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Чернівецької митниці Державної фіскальної служби України про скасування постанови в справі про порушення митних правил,

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Чернівецької митниці ДФС про скасування постанови в справі про порушення митних правил.

Постановою Першотравневого районного суду м. Чернівців від 31.03.2016 року задоволено позов.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову про відмову в задоволенні позову. В обґрунтування скарги митний орган зазначив, що наявність у позивача паспорта громадянина Румунії та право власності на автомобіль, який перебуває на постійному обліку в іншій державі, не дає йому статусу «нерезидента» та не звільняє його від сплати сіх митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів в Україну. Також вказано, що інформація про ціни на нові КТЗ чи КТЗ, які були в користуванні, може бути отримана з каталогів, комп'ютерних програм та прайс-листів дилерів виробників і торгівельних фірм, а також із спеціалізованих для продажу КТЗ періодичних видань. Використання ресурсів мережі Інтернет допускається з дотриманням вимог пп. 7.53.5 п. 7.53 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав вимоги викладені в апеляційній скарзі та просив їх задовольнити.

Позивач в судове засідання не з'явився, від нього повернувся конверт з відміткою «за зазначеною адресою не проживає», поштова кореспонденція надсилалась позивачу за адресою, яку він зазначив, у позові, інші засоби зв'язку відсутні. До того ж позивачу надсилалась ухвала про відкриття апеляційного провадження та повістка про виклик до суду за цією ж адресою, та їх було отримано Захарюком особисто, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 КАС України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані під час провадження у справі повідомляти суд про зміну місця проживання (перебування, знаходження), роботи, служби. У разі неповідомлення про зміну адреси повістка надсилається їм за останньою адресою і вважається врученою.

Враховуючи те, що відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи, суд апеляційної інстанції ухвалив здійснювати розгляд за відсутності позивача.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції скасуванню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, 15.12.2015 року державним інспектором ВМО пункту пропуску «Порубне» митного посту «Вадул-Сірет» Чернівецької митниці ДФС відносно позивача було складено протокол про порушення митних правил №1552/40802/15.

Як вбачається із змісту протоколу, інспектором було виявлено порушення: 15.12.2015 року о 21 год. 52 хв. в зону митного контролю, в напрямку виїзду з митної території України по смузі руху «зелений коридор» пункту пропуску «Порубне-Сірет» митного поста «Вадул-Сірет» в'їхав автомобіль марки «Mercedes-Benz Sprinter» р.н. НОМЕР_1 під керуванням громадянина України ОСОБА_3 До митного контролю ОСОБА_3 подав закордонний паспорт за № 052407495 від 30.05.2014 року, виданий органами Румунії на ім'я ОСОБА_3 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 Республіки Польщі.

В процесі проведення аналізу ввезення транспортних засобів громадянином ОСОБА_3 встановлено, що транспортний засіб марки «Mercedes-Benz Sprinter» р.н. НОМЕР_1 ввезено останнім 24.11.2015 року в режимі «тимчасового ввезення» з використанням паспорту громадянина Румунії, транспортний засіб «Audi A4» р.н. НОМЕР_3 ввезено в період з 08.11.2014 року в режимі «тимчасового ввезення» з використанням паспорту громадянина Румунії у 12-ти випадках.

Таким чином, під час переміщень транспортних засобів через митний кордон України особа надавала документ, який є підставою для не сплати митних платежів при ввезенні транспортних засобів особистого користування, маючи статус «резидента».

Постановою по справі про порушення митних правил №1552/40802/15 від 15.01.2016 року ОСОБА_3 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.485 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, а саме 992263 грн. 05 коп.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції зазначив, що позивач при тимчасовому ввезенні на територію України транспортних засобів особистого користування повинен був сплатити усі необхідні митні платежі, однак суд дійшов висновку, що у даній справі уповноваженим органом не було дотримано критерію доведення "поза розумним сумнівом". Тобто суд першої інстанції вказав, що сума адміністративного стягнення у розмірі 992263,05 грн. є необґрунтованою, оскільки митним органом не було встановлено точного розміру несплачених митних платежів, що було необхідним, для визначення розміру штрафу.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з такими висновками суду першої інстанції враховуючи наступне.

Заступником начальника митниці 15.01.2016 року розглянуто матеріали справи про порушення митних правил №1552/40802/15 за ознаками вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України, та визнано його винним у вчинені порушення митних правил, передбаченого ст. 485 МК України, на підставі чого накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що становить 992263,05 грн.

Відповідно до п.1 ст. 2 Закону України «Про громадянство України», якщо громадянин України набув громадянство (підданство) іншої держави або держав, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України.

Таким чином, спірні правовідносини регулюються нормами Митного кодексу України, Закону України «Про громадянство України», Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», а також Порядком розгляду в дипломатичних представництвах або консульських установах України за кордоном клопотань громадян України, які виїхали за її межі тимчасово, про залишення на постійне проживання за кордон, затвердженого наказом Міністерства закордонних справ України від 22.11.1999 №201.

Документом, що підтверджує постійне проживання громадянина України за кордоном, є паспорт громадянина України для виїзду за кордон зі штампом «Постійне проживання» або таким написом (з відміткою про дату внесення та із зазначенням посади і прізвища особи, яка його внесла), який скріплюється підписом посадової особи та печаткою відповідного територіального підрозділу Міністерства закордонних справ України або дипломатичного представництва чи консульської установи України за кордон.

Оскільки у позивача, станом на 15.12.2015 року наявний був як паспорт громадянина України так і паспорт громадянина Румунії, та він мав постійне місце проживання на території України, отже він у правових відносинах з Україною визнається лише громадянином України та має статус громадянина - резидента.

Згідно ч.3 ст. 380 МК України тимчасове ввезення громадянами-резидентами транспортних засобів особистого користування, що класифікуються за товарними позиціями 8702, 8703, 8704 (загальною масою до 3,5 тонни), 8711 згідно з УКТ ЗЕД та причепів до них товарної позиції 8716 згідно з УКТ ЗЕД дозволяється на строк до одного року під письмове зобов'язання про їх зворотне вивезення за умови письмового декларування в порядку, передбаченому законодавством України для громадян, після сплати всіх митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів.

Статтею 485 МК України передбачено адміністративну відповідальність у випадку заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою митному органу документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв'язку з якими було надано такі пільги.

Таким чином, позивачем порушені вимоги ст. 485 МК України при тимчасовому ввезені на територію України транспортного засобу іноземної реєстрації. Надаючи паспорт громадянина Румунії, позивач вчинив зазначені дії з метою ухилення від сплати митних платежів, які підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів. Суд першої інстанції у оскаржуваній постанові також дійшов висновку про порушення позивачем митних правил під час ввезення на територію України транспортних засобів.

Щодо доводів суду першої інстанції про не встановлення митним органом точного розміру несплачених митних платежів, що є необхідним для визначення розміру адміністративного стягнення, через відсутність відомостей про митну вартість ввезених автомобілів ОСОБА_3 суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до частини 6 статті 104 МК України для поміщення товарів у митний режим тимчасового ввезення особа, відповідальна за дотримання митного режиму, повинна:

1) подати органу доходів і зборів, що здійснює випуск товарів, транспортних засобів комерційного призначення у режимі тимчасового ввезення, документи на такі товари, транспортні засоби, що підтверджують мету їх тимчасового ввезення;

2) у випадках, передбачених законодавством, надати органу доходів і зборів зобов'язання про реекспорт товарів, транспортних засобів комерційного призначення, які тимчасово ввозяться, у строки, встановлені органом доходів і зборів;

3) подати органу доходів і зборів дозвіл відповідного компетентного органу на тимчасове ввезення товарів, якщо отримання такого дозволу передбачено законодавством;

4) сплатити митні платежі відповідно до статті 106 цього Кодексу або забезпечити виконання зобов'язання із сплати митних платежів відповідно до розділу X цього Кодексу.

Отже, згідно зі ст. 104 МК України у митного органу не було підстав для витребування будь-яких документів, як то рахунку-фактури чи рахунку-проформи у гр. ОСОБА_3 при заявлені ним митного режиму «Тимчасового ввезення», так як в даному режимі надання таких документів не передбачено.

Відомості про те, що гр. ОСОБА_3 є резидентом і при ввезені автомобіля необхідно було сплатити митні платежі, які відповідно до закону підлягають у сплаті при імпорті такого транспортного засобу, стали відомі відповідачу з листа УСБУ в Чернівецькій області від 28.11.2015 року №75/2/1706.

Позивач, як особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, мав можливість надати митниці документ, який б підтвердив митну вартість автомобіля. Однак, позивачем жодних доказів не було надано.

Так, як суб'єкт владних повноважень не в змозі встановити достовірну інформацію щодо митної вартості транспортних засобів, оскільки дана інформація може бути визначена лише з технічних паспортів транспортних засобів, документів, що містять відомості про вартість, а також шляхом проведення огляду транспортного засобу із визначенням технічних характеристик, комплектації транспортного засобу, ознак, що характеризують ступінь зносу, пошкоджень, дефектів, а позивач не надав вказану інформацію ні відповідачу ні суду, тому у митного органу не було можливості встановити вказані дані, останній при розрахунку вартості автомобіля керувався Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженою наказом Міністерства юстиції від 24.11.2003 року №142/5/2092, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 р. за № 1074/8395, що передбачено Митним кодексом України.

Відповідно до даної Методики, у разі відсутності цінових даних колісних транспортних засобів (далі - КТЗ) у довідковій літературі, зокрема зазначеній у додатку 8, а також у разі наявності обставин, зумовлених змінами економічного стану країни, що супроводжуються різкими коливаннями цін на КТЗ, та в інших випадках, коли застосування довідкових даних є неможливим, допускається використання даних обмеженого ринку КТЗ (п. 7.35).

У такому випадку інформація про ціни на нові КТЗ чи КТЗ, які були в користуванні, може бути отримана з каталогів, комп'ютерних програм та прайс-листів дилерів виробників і торговельних фірм, а також із спеціалізованих для продажу КТЗ періодичних видань. Використання ресурсів мережі Інтернет допускається з дотриманням вимог підпункту 7.53.5 пункту 7.53 цієї Методики.

У службовій записці №1253/24-70-25-34-ЕП від 17.12.2015 року, для визначення вартості транспортних засобів використовувалися Інтернет ресурси, можливість використання яких передбачена Методикою. Крім того в службовій записці вказані фактори, які б дали можливість більш точно визначити митну вартість автомобіля. Однак, за відсутністю вказаних факторів, згідно положень Методики, митна вартість визначається за інформацією, отриманою з мережі Інтернет. Саме таку інформацію митним органом використано. Отже, митна вартість визначена відповідно до чинного законодавства та із врахуванням Методики

Отже, висновок суду першої інстанції про необхідність звернення до офіційних дилерів, як виключно єдиним варіантом визначення митної вартості, не відповідає дійсності, не застосовується у спірних правовідносинах та не спростовується вищевикладеним.

За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що позивачем порушено митні правила ввезення транспортних засобів на територію України, протилежного останній не спростовано, а тому суб'єктом владних повноважень правомірно застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу, на підставі інформації наявній в мережі Інтернет, оскільки позивачем не надано достовірних даних, з яких можливо встановити вірогідну митну вартість транспортних засобів.

В силу пункту 3 частини 1 статті 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Враховуючи встановлене порушення судом першої інстанції норм матеріального права, колегія суддів встановила підстави для скасування оскаржуваної постанови суду першої інстанції та прийняття нової постанови про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Чернівецької митниці Державної фіскальної служби України задовольнити повністю.

Постанову Першотравневого районного суду міста Чернівці від 31 березня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Чернівецької митниці Державної фіскальної служби України про скасування постанови в справі про порушення митних правил скасувати, прийняти нову постанову.

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 29 червня 2016 року.

Головуючий Мельник-Томенко Ж. М.

Судді Ватаманюк Р.В. Сторчак В. Ю.