Справа № 825/3913/14
Суддя: Епель О.В.
Дата ухвалення: 2016-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя доповідач: Епель О.В.
У Х В А Л А

30 червня 2016 року Справа № 825/3913/14

Суддя Київського апеляційного адміністративного суду Епель О.В., перевіривши матеріали апеляційної скарги Державної податкової інспекції у Солом'янському районі головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 23 березня 2016 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Новаклін» до Державної податкової інспекції у м. Чернігові головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору: Державна податкова інспекція у Солом'янському районі головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання незаконним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Новаклін» звернулося до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у м. Чернігові головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору: Державна податкова інспекція у Солом'янському районі головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 25.11.2014 року на суму 480 200,00 грн.

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 23 березня 2016 року адміністративний позов було задоволено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням Державна податкова інспекція у Солом'янському районі головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову, а також клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 18 квітня 2016 року було відмовлено в задоволенні зазначеного клопотання та залишено без руху апеляційну скаргу у зв'язку з несплатою судового збору.

Далі, 20.05.2016 р. та 23.05.2016 р. Державна податкова інспекція у Солом'янському районі головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві повторно звернулась із заявами про звільнення від сплати судового збору та про продовження строку на усунення недоліків апеляційної скарги.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 30 травня 2016 року заявнику було відмовлено в задоволенні його клопотань про звільнення від сплати судового збору, водночас задоволено клопотання про продовження строку на усунення недоліків апеляційної скарги і продовжено такий строк на десять днів з дня закінчення строку, установленого ухвалою про залишення апеляційної скарги без руху.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 14 червня 2016 року апеляційну скаргу було повернуто апелянту у зв'язку з не усуненням її недоліків.

29.06.2016 р. Державна податкова інспекція у Солом'янському районі головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві повторно звернулась з апеляційною скаргою на рішення суду першої інстанції у цій справі та клопотаннями про поновлення пропущеного строку звернення до суду з апеляційною скаргою та про звільнення від сплати судового збору.

Перевіривши апеляційну скаргу, вважаю, що вона не може бути прийнята до апеляційного провадження та підлягає залишенню без руху, оскільки не відповідає вимогам ст.ст. 187, 189 КАС України, з огляду на наступне.

Так, з матеріалів справи вбачається, що копію оскаржуваної постанови апелянтом було отримано 01.04.2016 р., а отже, у відповідності до ст. 186 КАС України, останнім днем подачі апеляційної скарги є 11.04.2016 р.

З даною апеляційною скаргою апелянт звернувся до суду лише 21.06.2016 р., мотивуючи причини пропуску строку звернення тим, що законодавством передбачено гарантії доступу до правосуддя і податковий орган звертався з клопотанням про звільнення від сплати судового збору.

Разом з тим, як було встановлено вище, апелянт до подання даної апеляційної скарги вже подавав апеляційну скаргу на це ж рішення суду першої інстанції з тих же підстав і його апеляційну скаргу булу залишено судом апеляційної інстанції без руху, а потім повернуто у зв'язку з не усунення її недоліків, проте, жодне з вказаних рішень він не оскаржив, а натомість, не наводячи будь-яких обставин, що перешкоджали йому реалізувати таке право, вдруге звернувся з аналогічною апеляційною скаргою.

Більш того, у вказаних вище ухвалах про залишення без руху первісної апеляційної скарги ДПІ у Солом'янському районі ГУ ДФС у м. Києві та про продовженні податковому органу строку на усунення недоліків апеляційним судом зазначено про необхідність подання ним доказів відсутності в нього коштів і зазначено про неналежність поданих ним документів, а також з метою забезпечення його права на доступ до правосуддя надано додатковий час на усунення недоліків апеляційної скарги, однак, ДПІ у Солом'янському районі ГУ ДФС у м. Києві зазначені вимоги суду не виконало і лише після спливу установленого судом строку на усунення недоліків апеляційної скарги звернулось повторно з аналогічною апеляційною скаргою.

Зазначені обставини у їх сукупності виключають підстави вважати поважними причини пропуску податковим органом вказаного процесуального строку.

Водночас, згідно з ч. 4 ст. 189 КАС України, апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 186 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом тридцяти днів з моменту отримання ухвали про залишення апеляційної скарги без руху особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку.

Таким чином, апелянтом пропущено строк звернення до суду з даною апеляційною скаргою і обставини, на які він посилається, не є поважною причиною його пропуску, а тому в задоволенні його клопотання про поновлення пропущеного з поважних причин процесуального строку слід відмовити.

При цьому, Європейським судом з прав людини в рішенні від 18.10.2005 р. у справі «МШ «Голуб» проти України» зазначено, що право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги, оскільки за своєю природою це право вимагає регулювання з боку держави, яка щодо цього користується певними межами самостійного оцінювання.

Крім того, як вбачається з апеляційної скарги та доданих до неї документів, апелянтом знову не сплачено судовий збір та подано клопотання про звільнення від його сплати.

Перевіривши зазначене клопотання вважаю, що воно не підлягає задоволенню, оскільки таке клопотання з аналогічних підстав вже було вирішено судом апеляційної інстанції при залишенні без руху та поверненні попередньої аналогічної апеляційної скарги.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Верховного Суду України від 30 березня 2016 року у справі № 826/6756/15, висновок якого щодо застосування норм права, у відповідності до ч. 1 ст. 244-2 КАС України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 187 КАС України до апеляційної скарги додається документ про сплату судового збору.

При цьому, у п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в редакції, яка набрала чинності станом на дату виникнення в апелянта права на апеляційне оскарження, встановлено, що за подання до адміністративного суду апеляційної скарги на рішення суду справляється судовий збір у розмірі 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

У п. 1 ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у редакції, яка була чинною на момент звернення позивача до суду першої інстанції з адміністративним позовом у цій справі, було закріплено, що за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 2 відсотки розміру майнових вимог, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 4 розмірів мінімальної заробітної плати.

У Законі України «Про Державний бюджет на 2014 рік» станом на 01.01.2014 р. було встановлено розмір мінімально заробітної плати 1218,00 грн.

Предметом спору в даній справі є податкове повідомлення-рішення на суму 480 200,00 грн.

Отже, з викладених правових норм та наведених обставин цієї справи вбачається, що судовий збір за подання до адміністративного суду адміністративного позову в цій справі складає 4872,00 грн., а розмір судового збору за подання апеляційної скарги - 5359,20 грн.

Однак, апелянтом судовий збір сплачено не було, а його доводи про відсутність коштів на сплату судового збору є не обґрунтованими, безпідставними і такими, що не підтверджуються жодними належними і допустимими, у розумінні ст. 70 КАС України, доказами, а отже, не є достатньою і необхідною правовою підставою для звільнення його від сплати судового збору, у відповідності до ст. 88 КАС України.

Крім того, як зазначено в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Креуз проти Польщі» (заява № 28249/95 від 19.06.2001 р.), вимога сплатити судовий збір не обмежує право заявників на доступ до правосуддя.

Згідно приписам ч. 3 ст. 189 КАС України до апеляційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених ст. 187 Кодексу, застосовуються правила ст. 108 Кодексу, відповідно до яких апеляційна скарга залишається без руху.

Враховуючи вищевикладене, вважаю за необхідне апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Солом'янському районі головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві залишити без руху та надати апелянту строк для усунення недоліків протягом тридцяти днів з дня отримання копії цієї ухвали про залишення апеляційної скарги без руху шляхом наведення поважних причин пропуску строку звернення з даною апеляційною скаргою, що є первинним недоліком по відношенню до всіх інших, та сплати судового збору.

Керуючись ст.ст. 108, 187, 189, 212, 254 КАС України, суд,

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотань Державної податкової інспекції у Солом'янському районі головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про поновлення пропущеного строку звернення до суду з апеляційною скаргою та про звільнення від сплати судового збору - відмовити.

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Солом'янському районі головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві - залишити без руху.

Надати апелянту строк для усунення недоліків протягом тридцяти днів з дня отримання копії ухвали про залишення апеляційної скарги без руху шляхом наведення поважних причин пропуску строку звернення з даною апеляційною скаргою та сплати судового збору в розмірі 5359 (п'ять тисяч триста п'ятдесят дев'ять) грн. 20 (двадцять) коп. за наступними реквізитами: п/р 1007, отримувач - УДКСУ у Печерському районі, банк отримувача - Г УДКСУ у м. Києві, , МФО 820019, код бюджетної класифікації 22030001, символ звітності - 206; призначення платежу - судовий збір, Київський апеляційний адміністративний суд, справа № 825/3913/14.

Роз'яснити апелянтам, що в разі невиконання вимог цієї ухвали у встановлений нею строк, апеляційна скарга буде вважатися неподаною та повернута апелянту.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Суддя О.В. Епель