Справа № К/9991/22264/12-С
Суддя: Амєлін С.Є.
Дата ухвалення: 2016-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2016 року м. Київ К/9991/22264/12

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Амєліна С.Є. - головуючого,

Ємельянової В.І.,

Кобилянського М.Г.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні адміністративну справу за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2011 року та постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 28 лютого 2012 року в справі за її позовом до управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и л а :

У травні 2007 року ОСОБА_4 звернулася в суд з вказаним адміністративним позовом, в якому зазначала, що проходила службу в органах внутрішніх справ, з якої була звільнена 06 жовтня 2006 року за порушення дисципліни.

Вважаючи звільнення незаконним, просила суд визнати неправомірними дії управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області, скасувати наказ від 06 жовтня 2006 року № 305 о/с про накладення дисциплінарного стягнення, поновити з 06 жовтня 2006 року на службі в органах внутрішніх справ на посаді старшого інспектора - чергового відділу оперативного інформування управління інформаційних технологій при управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області, стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу з 06 жовтня 2006 року по день ухвалення рішення у справі.

Справа судами розглядалась неодноразово.

Останньою постановою Луганського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2011 року позов задоволено: визнано неправомірними дії посадових осіб управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області по звільненню ОСОБА_4 зі служби в органах внутрішніх справ України; скасовано наказ начальника управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області від 28 серпня 2006 року № 615дск в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності; скасовано наказ начальника управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області від 06 жовтня 2006 року № 305 о/с щодо звільнення з органів внутрішніх справ у запас за пунктом 64 «є» (за порушення дисципліни) Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ України; поновлено в органах внутрішніх справ на посаді старшого інспектора-чергового відділу оперативного інформування управління інформаційних технологій при управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області з 06 жовтня 2006 року; зобов'язано управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 13 775,10 грн.

Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 28 лютого 2012 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове про відмову у задоволенні позову.

У касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просила скасувати рішення апеляційного суду та рішення суду першої інстанції у частині виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнувши з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 06 жовтня 2006 року по 26 грудня 2011 року.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_4 проходила службу в органах внутрішніх справ на посаді старшого інспектора - чергового відділу оперативного інформування управління інформаційних технологій при управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області.

Наказом начальника управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області від 28 серпня 2006 року №615 дск на позивача накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ за неналежне ставлення до виконання своїх службових обов'язків, низьку особисту дисциплінованість, що виразилось у грубому порушенні вимог наказу управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області від 07 липня 2006 року № 477 в частині використання службової інформації в особистих цілях, здійснення неправомірних дій, які в подальшому привели до розшифрування оперативного автомобіля під час проведення негласних оперативних заходів.

Наказом начальника управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області від 06 жовтня 2006 року № 305 о/с ОСОБА_4 звільнено з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил України на підставі підпункту «є» пункту 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (за порушення дисципліни).

Звільненню передувало службове розслідування, яким встановлено, що 21 липня 2006 року, у свій вихідний день, ОСОБА_4 по телефону звернулась до старшого інспектора чергового відділу управління інформаційних технологій при управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області Толстореброва Є.В., який знаходився на чергуванні, з проханням встановити чи занесений до бази даних управління Міністерства внутрішніх справ легковий автомобіль та повідомила його державний номер, на що отримала відповідь про відсутність інформації про зазначений автомобіль у базі, про що в подальшому повідомила свого чоловіка, який проходив службу в іншому підрозділі.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не надано доказів про наявність причинного зв'язку між отриманою позивачем інформацією та розшифруванням оперативного автомобіля під час проведення негласних оперативних заходів, що у подальшому призвело до негативних наслідків, а тому відсутні підстави для її звільнення. Строк звернення до суду не пропущено.

Скасовуючи рішення окружного суду та відмовляючи у задоволенні позову, апеляційний суд виходив з того, що обставини щодо отримання службової інформації в особистих цілях позивачем не заперечуються. Порушення порядку доступу до Інтегрованого банку даних, отримання інформації всупереч встановленого порядку і без службової необхідності, наслідками чого став зрив негласних оперативних заходів, є грубим порушенням службової дисципліни, тому на позивача правомірно накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ. Також виходив з того, що оскільки сторонами не оспорюється факт проведення службового розслідування за вказаним дисциплінарним проступком, то незбереження його матеріалів не свідчить про порушення прав позивача при прийняття рішення про її звільнення.

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального й процесуального права, правової оцінки обставин справи колегія суддів приходить до висновку про те, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Сутність службової дисципліни, обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень визначає Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України.

Згідно з частиною першою статті 1 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України службовою дисципліною є дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

За змістом статті 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу, зокрема: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; берегти державну таємницю; у службовій діяльності бути чесною, об'єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об'єднань та інших юридичних осіб.

Невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни відповідно до статті 2 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України є дисциплінарним проступком за вчинення якого особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Згідно пункту 8 статті 12 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни може накладатися такий вид дисциплінарного стягнення як звільнення з органів внутрішніх справ.

Вирішуючи спір суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивача правомірно притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ зважаючи на тяжкість проступку та заподіяну шкоду.

Також за результатами проведеної атестації (за період з березня 2005 року по вересень 2006 року) займаній посаді позивач не відповідає та підлягає звільненню у зв'язку з порушенням дисципліни та неналежним ставленням до службових обов'язків.

Висновок апеляційного суду про те, що відповідачем були дотримані положення Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України при проведенні службового роз-слідування та вирішенні питання про дисциплінарну відповідальність позивача, є правильним.

Знищення у зв'язку із закінченням терміну зберігання матеріалів службового розслідування стосовно позивача не свідчить про порушення її прав при прийнятті рішення про звільнення з органів внутрішніх справ за вчинений дисциплінарний проступок, обставини вчинення проступку підтверджуються, зокрема, поясненнями свідків, а факт проведення службового розслідування, у ході якого в позивача були відібрані пояснення, сторонами не заперечується.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції обґрунтовано виходив з відсутності підстав для скасування оскаржуваного рішення про звільнення за порушення дисципліни та поновлення на службі.

Судові рішення ухвалені з додержанням норм процесуального та матеріального права, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України підстав для їх скасування не вбачається.

З огляду на викладене та керуючись статтями 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову Луганського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2011 року та по-станову Донецького апеляційного адміністративного суду від 28 лютого 2012 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: