Справа № 2-а-116/10/1470
Суддя: Домусчі С.Д.
Дата ухвалення: 2010-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2010 р.Справа № 2-а-116/10/1470

Категорія:2.26Головуючий в 1 інстанції: Мавродієва М.В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів

Головуючого: судді Домусчі С.Д.

суддів: Димерлія О.О., Єщенка О.В.

за участю секретаря судового засідання: Касєвич К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 13 січня 2010 року про відмову у відкритті провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до Генеральної прокуратури України про визнання бездіяльності неправомірною, відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

26 січня 2010 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 13 січня 2010 року, в якій просить суд скасувати оскаржену ухвалу і направити справу до суду першої інстанції.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 13 січня 2010 року відмовлено у відкритті провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до Генеральної прокуратури України про визнання неправомірною бездіяльності відповідача при розгляді заяви від 28 листопада 2009 року з приводу розміщення у храмах Миколаївської єпархії православної церкви вивісок, оголошень і стендів без текстів українською мовою; визнання відповіді відповідача такою, що не відповідає вимогам Закону України «Про звернення»; стягнення у відшкодування моральної шкоди 3000 грн.

Вимоги апеляційної скарги апелянт обґрунтовує тим, що суд першої інстанції порушив норми матеріального права, оскільки не правильно встановив правову природу спірних правовідносин.

Постановляючи ухвалу про відмову у відкритті провадження по справі, суд першої інстанції встановив, що позивач оскаржуючи бездіяльність Генеральної прокуратури України, фактично оскаржує відповідь щодо його звернення з приводу порушень Закону УРСР «Про мови в Українській РСР», а тому ці дії стосуються цивільних прав та не повязані з виконанням владних управлінських функцій прокуратури по відношенню до позивача.

Заслухавши суддю доповідача, заслухавши пояснення представника Генеральної прокуратури України, розглянувши та обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга може бути задоволена частково.

Апеляційний суд встановив, що 12 січня 2010 року ОСОБА_1 звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовом до Генеральної прокуратури України, в якому просив суд: визнати неправомірною бездіяльність Генеральної прокуратури України при розгляді його заяви від 28 листопада 2009 року з приводу розміщення у храмах Миколаївської єпархії православної церкви вивісок, оголошень і стендів без текстів українською мовою; визнати відповідь Генеральної прокуратури України № 0-09 від 28 грудня 2009 року такою, що не відповідає вимогам Закону України «Про звернення»; стягнути з Генеральної прокуратури України у відшкодування моральної шкоди 3000 грн.

Апеляційний суд не погоджується з висновками суду першої інстанції, щодо наявності підстав для відмови у відкритті провадження по справі та для застосування п. 1 ч. 1 ст. 109 КАС України.

Предметом спору є, як вважає позивач, бездіяльність Генеральної прокуратури України при розгляді його заяви щодо порушень законодавства України про мову.

Допускаючи, на думку позивача, бездіяльність Генеральна прокуратура України не виконує покладені на неї Законом України «Про прокуратуру»функції щодо нагляду за додержанням законів України.

Висновок суду першої інстанції про те, що справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, ґрунтується на тому, що позивач фактично оскаржує відповідь щодо його звернення з приводу порушень Закону УРСР «Про мови в Українській РСР», а тому ці дії стосуються цивільних прав та не повязані з виконанням владних управлінських функцій прокуратури по відношенню до позивача.

Апеляційний суд вважає, що такий висновок суду першої інстанції є помилковим, оскільки позивач не задоволений реагуванням Генеральної прокуратури України на його звернення. Позивач визначив які права, на його думку були порушені мовне законодавство та невиконання прокуратурою, покладених на неї функції, що у свою чергу завдало позивачу, як він вважає, моральної шкоди. Також позивач вказав, що його права були порушені бездіяльністю відповідача.

Статтею 1 Закону України «Про звернення громадян»громадянам України надано право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних, особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення. Порядок розгляду таких звернень урегульовано статтями 14-16 цього Закону.

Враховуючи викладене, апеляційний су дійшов висновку, що суд першої інстанції помилково застосував норми процесуального права відмовивши позивачу у відкритті провадження по справі, у звязку з чим, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 204 КАС України, це є підставою для часткового задоволення апеляційної скарги, скасування оскарженої ухвали з постановленням нової з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. 195, п. 3 ч. 1 ст. 199, п. 4 ч. 1 ст. 204, ст. 206, ч. 5 ст. 254 КАС України,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 13 січня 2010 року скасувати.

Справу направити до Миколаївського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: суддя /підпис/ ОСОБА_2

суддя /підпис/ ОСОБА_3

суддя /підпис/ ОСОБА_4