Справа № 806/345/16
Суддя: Шуляк Любов Анатоліївна
Дата ухвалення: 2016-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2016 року м.Житомир справа № 806/345/16

категорія 12.3

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Шуляк Л.А.,

секретар судового засідання Грабський А.В.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Дурави В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Овруцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області про стягнення 156636,35 грн.,

встановив:

ОСОБА_3 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом, в якому з урахуванням заяв про збільшення позовних вимог просив:

- стягнути з Овруцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час затримки розрахунку за періоди з 15.11.2007 по 14.04.2015 та з 09.09.2015 по 04.03.2016 в сумі 156636,35 грн.;

- стягнути з Овруцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області на користь ОСОБА_1 963,60 грн. судових витрат, що пов'язані із прибуттям до Житомирського окружного адміністративного суду та Житомирського апеляційного адміністративного суду для участі в судовому засіданні у даній адміністративній справі (заява від 21.06.2016).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що з 31.03.1997 по 14.11.2007 працював на різних посадах у відповідача. Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 08.09.2015 у справі №806/2391/15 на його користь стягнуто з відповідача недораховані та не виплачені у повному обсязі при звільненні посадовий оклад в сумі 8,85 грн., надбавку за спеціальне звання в сумі 4,52 грн., винагороду за вислугу років в сумі 2,67 грн. та надбавку за вислугу років в сумі 4 647,63 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 15.04.2015 по 08.09.2015 в сумі 7812,00грн.

На виконання зазначеного судового рішення відповідачем перераховано на користь позивача 12475,67 грн., а також на підставі заяви позивача про проведення донарахування та виплату коштів відповідачем добровільно перераховано 624,68 грн.

Посилаючись на ст.ст.116,117 Кодексу законів про працю України, просить стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку за періоди з 15.11.2007 по 14.04.2015 та з 09.09.2015 по 04.03.2016 в сумі 156636,35 грн.

Відповідач у письмових запереченнях на позов просить відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що спірні правовідносини, які дали підстави позивачу вважати, що роботодавцем неналежно виконано вимоги ст.116 КЗпП України, не вирішені. Також вважає, що розмір відшкодування слід визначати з урахуванням істотності суми заборгованості порівняно із середнім заробітком відповідно до правової позиції Верховного Суду України, яка є обов'язковою для судів.

Позивач позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі, з підстав викладених в позовній заяві та в заявах про збільшення позовних вимог.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечив в повному обсязі та просив відмовити в його задоволенні.

Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, з'ясувавши обставини у справі та перевіривши їх доказами, приходить до висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 з 31.03.1997 по 14.11.2007 працював на різних посадах у відповідача.

14.11.2007 відповідно наказу № 69-о, звільнився з посади головного державного податкового інспектора Народицького відділення Овруцької МДПІ за угодою сторін відповідно до п. 1 ст. 36 КЗпП.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 08.09.2015 у справі №806/2391/15, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 18.01.2016, визнано протиправними дії Овруцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області щодо недонарахування та невиплати ОСОБА_3 при звільненні посадового окладу, надбавки за спеціальне звання, винагороди за вислугу років та надбавки за вислугу років. Стягнуто з Овруцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області на користь ОСОБА_3 недораховані та невиплачені при звільненні посадовий оклад в сумі 8,85 грн., надбавку за спеціальне звання в сумі 4,52 грн., винагороду за вислугу років в сумі 2,67 грн., надбавку за вислугу років в сумі 4647,63 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 15 квітня 2015 року по 08 вересня 2015 року в сумі 7812,00 грн. (а.с.6-13).

Відповідно до ст.255 КАС України постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Обставини, які були встановлені постановою, що набрала законної сили, в одній адміністративній справі не можуть оспорюватися в іншій судовій справі за участю тих самих сторін.

На виконання зазначеного судового рішення відповідачем перераховано на користь позивача 12475,67 грн., а також на підставі заяви позивача про проведення донарахування та виплату коштів відповідачем добровільно перераховано 624,68 грн.

Статтею 43 Конституції України проголошено, що право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до частини 1 статті 47 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України), власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 116 Кодексу законів про працю України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Відповідно до статті 117 Кодексу законів про працю України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Відповідно до частини 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року №13 "Про застосування судами законодавства про оплату праці", установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні плати, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі статті 117 Кодексу законів про працю України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Відповідно до частини 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року №13 "Про застосування судами законодавства про оплату праці" розмір середньої заробітної плати визначається згідно з Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100.

Судом встановлено, що позивач у день звільнення - 14.11.2007 року працював.

Відповідно до довідки Овруцької ОДПІ від 22.06.2016 №2017/06-16-05-23 середньомісячна заробітна плата ОСОБА_3 на день звільнення (14.11.2007) становила 1696,57 грн., середньоденна - 78,91 грн.

За періоди з 15.11.2007 по 14.04.2015 та з 09.09.2015 по 04.03.2016 час затримки розрахунку становить 1985 днів, або 66 робочих місяці.

При розгляді даної справи суд враховує правову позицію Верховного Суду України, викладену у постанові від 24.10.2011 року у справі №6-39цс11 та бере до уваги такі обставини, як розмір недоплаченої суми, істотність цієї частки порівняно із середнім заробітком працівника, обставини за яких було встановлено наявність заборгованості, дії відповідача щодо її виплати.

Зокрема, істотність частки складових заробітної плати в порівнянні із середнім заробітком за час затримки розрахунку складає 4663,67 (частка недоплаченої заробітної плати за рішенням суду) + 624,68 (частка доплат заробітної плати сплачена відповідачем добровільно)=5288,35/156636,35 (середній заробіток за весь час затримки розрахунку)*100%=3,38%.

Сума, яка підлягає відшкодуванню з урахуванням істотності частки 3,38% становить:

1696,57 (середньомісячна заробітна плата)*3,38=57,34грн.

57,34*66 місяців (час затримки розрахунку)=3784,71грн.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на викладені обставини, з врахуванням принципу справедливості та співмірності, суд вважає, що середній заробіток за час затримки розрахунку має бути перерахований та виплачений позивачу у розмірі 3784,71 грн. з урахуванням істотності частки недоплаченої суми порівняно із середнім заробітком працівника, а тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Стосовно вимог представника позивача щодо стягнення на його користь 963,60 грн. судових витрат суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно із ст.87 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать:

1) витрати на правову допомогу;

2) витрати сторін та їхніх представників, що пов'язані із прибуттям до суду;

3) витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз;

4) витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів на місці та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи.

Відповідно до частин 2, 3 статті 91 Кодексу адміністративного судочинства України стороні, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб'єктом владних повноважень, та її представнику сплачуються іншою стороною добові (у разі переїзду до іншого населеного пункту), а також компенсація за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять. Компенсація за втрачений заробіток обчислюється пропорційно від розміру середньомісячного заробітку, а компенсація за відрив від звичайних занять - пропорційно від розміру мінімальної заробітної плати. Граничний розмір компенсації за судовим рішенням витрат сторін та їхніх представників, що пов'язані із прибуттям до суду, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України "Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави " від 27 квітня 2006 року №590 (далі - Постанова №590) компенсація за відрив від звичайних занять стороні, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб'єктом владних повноважень, її представникові у зв'язку з явкою до суду обчислюється пропорційно до розміру мінімальної заробітної плати особи і не може перевищувати її розмір, обчислений за фактичні години відриву від звичайних занять.

Відповідно до статті 91 Кодексу адміністративного судочинства України ОСОБА_1 має право на відшкодування судових витрат, а саме, витрат, що пов'язані із прибуттям до суду: компенсації за відрив від звичайних занять та витрат на проїзд до суду з м.Овруча Житомирської області до м.Житомира.

Статтями 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" від 25.12.2015 № 928-VIII встановлено з 01.01.2016 мінімальну заробітну плату у місячному розмірі - 1378 гривень.

У зв'язку із явкою позивача до Житомирського окружного адміністративного суду та Житомирського апеляційного адміністративного суду компенсація за відрив від звичайних занять становить 273,32 грн. згідно проведеного представником позивача розрахунку, з яким суд погоджується.

Згідно з пунктом 5 додатку до Постанови №590 компенсація адміністративних витрат, пов'язаних з переїздом до іншого населеного пункту та на наймання житла - стороні, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб'єктом владних повноважень, та її представникові не можуть перевищувати встановлені законодавством норми відшкодування витрат на відрядження.

Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 2 лютого 2011 року №98 "Про суми та склад витрат на відрядження державних службовців, а також інших осіб, що направляються у відрядження підприємствами, установами та організаціями, які повністю або частково утримуються (фінансуються) за рахунок бюджетних коштів" (далі - Постанова №98) сума добових витрат на відрядження в Україні становить 30 грн. 00 коп.

Позивач з'явився до суду (21.03.2016, 19.04.2016,11.05.2016, 08.06.2016), а тому добові витрати за становлять 120 грн. (30*4=120).

Витрати на проїзд до суду в зазначені дні (з м.Овруча, місця проживання позивача) до м.Житомира (місцезнаходження суду) становлять 73 грн. 38 коп. згідно доданих проїзних квитків.

Враховуючи вказане, компенсація витрат, пов'язаних з переїздом до іншого населеного пункту, складає 570,28 грн. (73,38+65+73,38+73,38+73,38+73,38+73,38), а всього з добовими витратами становить 690,28 грн. (570,28+120).

Отже, розмір компенсації витрат позивача, що пов'язані із прибуттям у судові засідання, становить 963,60 грн., з яких 273,32 - компенсація за відрив від звичайних занять та 690,28 - компенсація в адміністративній справі витрат, що пов'язані з переїздом до іншого населеного пункту.

Відповідно до ч.3 ст.94 КАС України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Враховуючи, що суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, на користь представника позивача слід стягнути 23,28 грн. судових витрат, що пов'язані із прибуттям у судові засідання (3784,71*963,60/156636,35).

Керуючись статтями 158-163,167,186,254 Кодексу адміністративного судочинства України,

постановив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Овруцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області на користь ОСОБА_3 3784 (три тисячі сімсот вісімдесят чотири) грн. 71 коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 15.11.2007 по 14.04.2015 та з 09.09.2015 по 04.03.2016.

Стягнути з Овруцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області на користь ОСОБА_1 23 (двадцять три) грн. 28 коп. судових витрат.

В решті позову відмовити.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Л.А.Шуляк

Повний текст постанови виготовлено: 30 червня 2016 р.