Справа № 824/2467/15-а
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2016-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 824/2467/15-а

Головуючий у 1-й інстанції: Левицький В. К.

Суддя-доповідач: Ватаманюк Р.В.

21 червня 2016 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ватаманюка Р.В.

суддів: Мельник-Томенко Ж. М. Сторчака В. Ю. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Коваль К.В.,

позивача: ОСОБА_2,

представника відповідача: Ахтемійчук О. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Чернівецької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Чернівецькій області на постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 15 березня 2016 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (далі - позивач) до державної податкової інспекції у м. Чернівцях Головного управління Державної фіскальної служби у Чернівецькій області (далі - відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ДПІ у Сторожинецькому районі Головного управління ДФС України в Чернівецькій області (далі - третя особа) про скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась до суду з адміністративним позовом в якому просила: скасувати податкові повідомлення - рішення державної податкової інспекції у м. Чернівцях Головного управління ДФС України в Чернівецькій області від 15.10.2015 № та №.

Постановою Чернівецького окружного адміністративного суду від 15.03.2016 адміністративний позов задоволено повністю.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав в повному обсязі та просив колегію суддів її задовольнити.

Позивач заперечив проти апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що 20.11.2008 позивач зареєстрована як фізична особа - підприємець та взята на податковий облік (т. 1 а.с. 207).

01.01.2012 позивач зареєстрований платником єдиного податку відповідно до Свідоцтва платника єдиного податку серії Б №357624, виданого ДПІ у м. Чернівцях 11.05.2012 (т. 1 а.с. 208).

Протягом 2012 - 2015 р.р. позивач подав до ДПІ у м. Чернівцях податкові декларації платника єдиного податку-фізичної особи-підприємця, а саме:

- за І квартал 2012, у якій визначив суму єдиного податку, що підлягає сплаті в бюджет за підсумками поточного звітного (податкового) періоду у сумі 475,00 грн. (т. 1 а.с. 26-27, 162 - 164);

- за півріччя 2012, у якій визначив суму єдиного податку, що підлягає сплаті в бюджет за підсумками поточного звітного (податкового) періоду у сумі 725,00 грн. (т. 1 а.с. 28-29, 159-161);

- уточнюючу податкову декларацію за півріччя 2012 р., якою уточнено суму податкових зобов'язань за звітний (податковий) період, у якому виявлена помилка, шляхом зменшення суми, яка підлягала перерахуванню до бюджету на суму 475,00 грн. Таким чином, сума єдиного податку, що підлягає сплаті в бюджет за підсумками поточного звітного (податкового) періоду визначена у сумі 250,00 грн. (т. 1 а.с. 156 - 157);

- за три квартали 2012, у якій визначив суму єдиного податку, що підлягає сплаті в бюджет за підсумками поточного звітного (податкового) періоду у сумі 750,00 грн. (т. 1 а.с. 153-155);

- за рік 2012, у якій визначив суму єдиного податку, що підлягає сплаті в бюджет за підсумками поточного звітного (податкового) періоду у сумі 1750,00 грн. (т. 1 а.с. 150-152);

- за І квартал 2013, у якій визначив суму єдиного податку, що підлягає сплаті в бюджет за підсумками поточного звітного (податкового) періоду у сумі 1175,00 грн. (т. 1 а.с. 147-149);

- за півріччя 2013, у якій визначив суму єдиного податку, що підлягає сплаті в бюджет за підсумками поточного звітного (податкового) періоду у сумі 5250,00 грн. (т. 1 а.с. 144-146);

- за три квартали 2013, у якій визначив суму єдиного податку, що підлягає сплаті в бюджет за підсумками поточного звітного (податкового) періоду у сумі 1175,00 грн. (т. 1 а.с. 141-143);

- за рік 2013, у якій визначив суму єдиного податку, що підлягає сплаті в бюджет за підсумками поточного звітного (податкового) періоду у сумі 1050,00 грн. (т. 1 а.с. 138-140).

- звітну нову податкову декларацію за рік 2013, у якій визначив суму єдиного податку, що підлягає сплаті в бюджет за підсумками поточного звітного (податкового) періоду у сумі 2355,00 грн. (т. 1 а.с. 135-137);

- за І квартал 2014, у якій визначив суму єдиного податку, що підлягає сплаті в бюджет за підсумками поточного звітного (податкового) періоду у сумі 7415,00 грн. (т. 1 а.с. 132-134);

- за півріччя 2014, у якій визначив суму єдиного податку, що підлягає сплаті в бюджет за підсумками поточного звітного (податкового) періоду у сумі 9762,00 грн. (т. 1 а.с. 129-131);

- уточнюючу податкову декларацію за півріччя 2014, якою уточнено суму податкових зобов'язань за звітний (податковий) період, у якому виявлена помилка, шляхом збільшення суми, яка підлягала перерахуванню до бюджету на суму 7,65 грн. Таким чином, сума єдиного податку, що підлягає сплаті в бюджет за підсумками поточного звітного (податкового) періоду визначена у сумі 6285,00 грн. (т. 1 а.с. 126-128);

- уточнюючу податкову декларацію за І квартал 2014 р., якою уточнено суму податкових зобов'язань за звітний (податковий) період, у якому виявлена помилка, шляхом збільшення суми, яка підлягала перерахуванню до бюджету на суму 3485,00 грн. Таким чином, сума єдиного податку, що підлягає сплаті в бюджет за підсумками поточного звітного (податкового) періоду визначена у сумі 10900,00 грн. (т. 1 а.с. 123-125);

- уточнюючу податкову декларацію за півріччя 2014, якою уточнено суму податкових зобов'язань за звітний (податковий) період, у якому виявлена помилка, шляхом зменшення суми, яка підлягала перерахуванню до бюджету на суму 3477,35 грн. Таким чином, сума єдиного податку, що підлягає сплаті в бюджет за підсумками поточного звітного (податкового) періоду визначена у сумі 6285,00 грн. (т. 1 а.с. 120-122);

- за три квартали 2014, у якій визначив суму єдиного податку, що підлягає сплаті в бюджет за підсумками поточного звітного (податкового) періоду у сумі 5019,15 грн. (ряд. 29 - 5011,50 грн., ряд. 32 - 7,65 грн.) (т. 1 а.с. 118-119);

- за рік 2014, у якій визначив суму єдиного податку, що підлягає сплаті в бюджет за підсумками поточного звітного (податкового) періоду у сумі 12249,00 грн. (т. 1 а.с. 115 - 117);

- за І квартал 2015, у якій визначив суму єдиного податку, що підлягає сплаті в бюджет за підсумками поточного звітного (податкового) періоду у сумі 10500,00 грн. (т. 1 а.с. 112 - 114);

- за півріччя 2015, у якій визначив суму єдиного податку, що підлягає сплаті в бюджет за підсумками поточного звітного (податкового) періоду у сумі 11400,00 грн. (т. 1 а.с. 109-111).

Згідно вимог п. 75.1.1 ст. 75.1 ст. 75 гл. 8 Податкового кодексу України відповідачем проведено камеральну перевірку з питань своєчасності сплати узгоджених податкових зобов'язань до бюджету по єдиному податку по строках сплати за 2012 -2015 фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2

Перевіркою встановлено порушення вимог п.295.3 ст. 295 ПК України - несвоєчасна сплата сум податкового зобов'язання по єдиному податку з фізичних осіб по строках сплати 2012-2015, про що складено акт перевірки від 18.08.2015 № 452/24-12-17-03/НОМЕР_1 (а.с. 60-61).

Не погоджуючись з висновками викладеними в акті перевірки, позивач подав письмові заперечення за результатами яких, 31.08.2015 відповідачем надано відповідь, в якій факти, викладені в акті камеральної перевірки від 18.08.2015 № 452/24-12-17-03/НОМЕР_1, в частині виявлених порушень вимог податкового кодексу України, визнано такими, що відповідають вимогам чинного законодавства, за виключенням штрафної санкції за 2012 в розмірі 95,84 грн. (т. 1 а.с. 15-17).

На підставі висновків акту перевірки, відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення форми "Р" від 02.09.2015 № про застосування штрафної санкції 1023,26 грн. за несвоєчасну сплату сум грошового зобов'язання по єдиному податку з фізичних осіб (т. 1 а.с. 63).

Вважаючи, застосовані штрафні санкції необґрунтованими та безпідставними, позивач оскаржила вказане податкове повідомлення - рішення в адміністративному порядку до ГУ ДФС у Чернівецькій області.

01.10.2015 за результатами розгляду вищевказаної скарги Головним управлінням ДФС у Чернівецькій області прийнято рішення № 1354/10/24-13-10-01-08, яким скасовано податкове повідомлення- рішення ДПІ у м. Чернівцях ГУ ДФС у Чернівецькій області форми "Р" від 02.09.2015 № , відмовлено в задоволенні скарги позивача в частині застосування штрафних санкцій та зобов'язано ДПІ у м. Чернівцях ГУ ДФС у Чернівецькій області прийняти нові податкові повідомлення-рішення про застосування штрафних санкцій форми "Ш" у відповідності до вимог Порядку направлення органами державної податкової служби податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.11.2012 № 1236 (т. 1 а.с.69-75).

15.10.2015 ДПІ у м. Чернівцях ГУ ДФС у Чернівецькій області винесено податкові повідомлення-рішення про застосування штрафних санкцій форми "Ш" № та №, згідно з якими, за затримку більше 30 календарних днів сплати грошового зобов'язання в розмірі 3852,47 грн. до позивача застосовано штраф у розмірі 20% у сумі 770,49 грн., та за затримку до 30 календарних днів сплати грошового зобов'язання в розмірі 3484,95 грн. - застосовано штраф у розмірі 10% у сумі 348,51 грн. (т. 1 а.с. 76, 77).

27.10.2015 позивач, не погоджуючись із вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, звернулася із скаргою до Головного управління ДФС у Чернівецькій області.

05.11.2015 за результатами розгляду скарги, Головним управлінням ДФС у Чернівецькій області рішенням (відповіддю) від за № 1571/10/24-13-10-01-08 залишено без розгляду та повернуто скаргу (т. 1 а.с. 24-25).

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що помилково перерахована сума узгодженого грошового зобов'язання до місцевого бюджету має кваліфікуватися як дія, хоча й помилкова, а дії, які не містять ознак бездіяльності платника податків не можуть бути підставою для застосування вказаних штрафів.

Водночас, суд не наділений повноваженнями для визначення суми податкового зобов'язання зі сплати штрафних санкцій, які підлягають стягненню з позивача з урахуванням виключення невірно визначеної суми штрафу за несвоєчасну сплату ним узгодженого податкового зобов'язання у сумі 1 415,00 грн.

Оскільки відповідачем не доведено правомірність прийняття податкового повідомлення - рішення від 15.10.2015 № та №, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Колегія судів погоджується з висновками суду першої інстанції з таких підстав.

Відповідно до п.20.1 ст. 20 Податкового кодексу України (далі - ПК України), контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Контролюючі органи мають право застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи; стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов'язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України; стягувати суми недоїмки із сплати єдиного внеску; стягувати суми простроченої заборгованості суб'єктів господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) за кредитами (позиками), залученими державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) або під державні (місцеві) гарантії, а також за кредитами із бюджету в порядку, визначеному цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно п. 57.1 ст. 57 ПК України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Пунктом 75.1 ст. 75 ПК України встановлено, що органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться органами державної податкової служби в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на органи державної податкової служби.

За правилом пункту 126.1 ст. 126 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Пунктом 295.3 ст. 295 ПК України встановлено, що платники єдиного податку третьої групи сплачують єдиний податок протягом 10 календарних днів після граничного строку подання податкової декларації за податковий (звітний) квартал.

Матеріалами справи підтверджується, що позивачем у 2012 р. несвоєчасно сплачувалися суми узгодженого податкового зобов'язання по єдиному податку з фізичних осіб-підприємців із затримкою до 30 календарних днів в сумі 3484,95 грн. та із затримкою більше 30 календарних днів в сумі 3852,47 грн, однак позивач вказував на незаконність нарахування за вказаний період штрафних санкцій посилаючись на п. 7 підрозділу 10 "Інші перехідні положення" розділу XX "Перехідні положення" ПК України.

Відповідно до п. 7 підрозділу 10 "Інші перехідні положення" розділу XX "Перехідні положення" ПК України штрафні санкції до платників єдиного податку за порушення у 2012 р. порядку обчислення, правильності заповнення податкових декларацій платника єдиного податку та повноти сплати сум єдиного податку платниками не застосовуються.

При цьому, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що у 2012 р. мораторій на застосування штрафних (фінансових) санкцій не поширюється на окремі види відповідальності за порушення чинного законодавства, що застосовується до фізичних осіб - підприємців - платників єдиного податку, зокрема, за несвоєчасну сплату щомісячних авансових внесків єдиного податку, квартальних платежів та неподання або несвоєчасне подання податкової звітності, тому відповідач у спірних правовідносинах правомірно не застосував положення п. 7 підрозділу 10 "Інші перехідні положення" розділу XX "Перехідні положення" ПК України.

Частиною 7 ст. 69 Бюджетного кодексу України (далі - БК України ) встановлено, що до доходів загального фонду бюджетів міст районного значення, сільських, селищних бюджетів належать в т.ч. єдиний податок. Згідно ст. 10 ПК України єдиний податок відноситься до місцевих податків.

Відповідно до ч.1 ст. 43 БК України, при виконанні державного бюджету і місцевих бюджетів застосовується казначейське обслуговування бюджетних коштів. Казначейство України забезпечує казначейське обслуговування бюджетних коштів на основі ведення єдиного казначейського рахунку, відкритого у Національному банку України.

Згідно з ч. 5 ст. 45 БК України податки і збори (обов'язкові платежі) та інші доходи державного бюджету визнаються зарахованими до державного бюджету з дня зарахування на єдиний казначейський рахунок.

Відповідно до ч. 5 ст. 78 БК України податки і збори (обов'язкові платежі) та інші доходи місцевого бюджету визнаються зарахованими до місцевого бюджету з дня зарахування відповідно на єдиний казначейський рахунок та рахунки, відкриті в установах банків державного сектору згідно з частиною другою цієї статті, і не можуть акумулюватися на рахунках органів, що контролюють справляння надходжень бюджету. Органи, що контролюють справляння надходжень бюджету, забезпечують своєчасне та в повному обсязі надходження до місцевих бюджетів податків і зборів (обов'язкових платежів) та інших доходів місцевих бюджетів відповідно до законодавства.

Крім цього, п. 22.4 ст.22 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" визначено, що під час використання розрахункового документа ініціювання переказу є завершеним: для платника - з дати надходження розрахункового документа на виконання до банку платника; для банку платника - з дати списання коштів з рахунка платника та зарахування на рахунок отримувача в разі їх обслуговування в одному банку або з дати списання коштів з рахунка платника та з кореспондентського рахунка банку платника в разі обслуговування отримувача в іншому банку.

Згідно з п.109.1 ст.109 ПК України, податковим правопорушенням є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Судом першої інстанції встановлено, що 06.05.2014 позивач здійснив оплату єдиного податку за 1 квартал 2014 р. в сумі 1415,00 грн., яку Чернівецьким відділенням Ощадбанку помилково перераховано на рахунок Вижницької ОДПІ, а не на рахунок відповідача, що підтверджується платіжним дорученням № 11988SB (т. 1 а.с. 37, Т. 2 а.с. 6 на звороті).

11.09.2014 та 30.09.2014 позивач звернувся із заявами до Вижницької ОДПІ, в яких просив перерахувати сплачені нею кошти у сумі 1415,00 грн. на рахунок ДПІ у м. Чернівцях.

15.09.2015 з аналогічною заявою до Вижницької ОДПІ зверталося територіальне відокремлене безбалансове відділення № 10025057 філії - Чернівецького відділення Ощадбанку.

09.10.2015 Вижницькою ОДПІ підготовлено висновок № 548 відповідно до якого повернуто на рахунок позивача кошти в сумі 1415,00 грн.

13 та 14 жовтня 2014 відповідачем зараховано в сплату єдиного податку кошти в сумі 1415,00 грн.

Водночас, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що здійснення помилки під час перерахування узгодженої суми грошового зобов'язання до місцевого бюджету в строк, встановлений п. 57.1 ст.57 та п.295.3 ст. 295 ПК України, має кваліфікуватися як дія, хоча й помилкова. Відтак дії, які не містять ознак бездіяльності платника податків при сплаті згодженої суми грошового зобов'язання, не можуть бути підставою для застосування штрафів, передбачених п. 126.1 ст.126 ПК України.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд України у постанові від 16.06.2015 у справі №21-377а15, де зазначив, що для підтвердження факту несплати узгодженої суми грошового зобов'язання необхідно встановити, що у строк, передбачений п. 57.1 ст. 57, п.295.3 ст. 295 ПК України, платник податків не вчинював дії, спрямовані на перерахування узгодженої суми грошового зобов'язання до відповідного бюджету (державного/місцевого). А оскільки такі суми зараховуються на єдиний казначейський рахунок, то помилкове визначення коду бюджетної класифікації у платіжному дорученні під час сплати суми податкового зобов'язання чи інші неточності не є достатньою правовою підставою для висновку про несплату необхідної суми грошового зобов'язання визначеною вказаною нормою у строк, а відтак і для застосування на підставі п. 126.1 ст. 126 ПК України штрафних санкцій.

Відповідно до ст. 244-2 ч.2 КАС України, висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Частиною 1 ст. 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Тому, адміністративний суд не наділений повноваженнями вирішувати питання щодо суми податкового зобов'язання зі сплати штрафних санкцій, які підлягають стягненню з позивача з урахуванням виключення невірно визначеної суми штрафу.

При цьому апеляційний суд також враховує пояснення позивача про те, що він крім того, не погоджується із розміром та структурою визначеного відповідачем податкового зобов'язання, що також ускладнює визначення його розміру судом.

На підставі наведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо задоволення заявлених позовних вимог у спосіб та межах передбачених законодавством.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 198 та статті 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги відповідача не ґрунтуються на вимогах законодавства та не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Чернівецької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Чернівецькій області залишити без задоволення, а постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 15 березня 2016 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 29 червня 2016 року.

Головуючий Ватаманюк Р.В.

Судді Мельник-Томенко Ж. М. Сторчак В. Ю.