Справа № 804/2396/16
Суддя: Нагорна Л.М.
Дата ухвалення: 2016-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

29 червня 2016 рокусправа № 804/2396/16

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Нагорної Л.М.

суддів: Юхименка О.В. Кругового О.О.

за участю секретаря судового засідання: Лащенка Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 травня 2016 року у справі № 804/2396/16 за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області, третя особа - Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області про стягнення заробітної плати, -

в с т а н о в и в:

У квітні 2016 року ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернулася до суду з позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області (далі - Відповідач), у якому просила стягнути з відповідача суму посадового окладу за період з 26.10.2014 р. по 28.03.2015 р. включно відповідно до ст.. 144 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (із змінами, внесеними Законом України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 р. № 1697-VІІ), та за період з 29.03.2015 р. по 08.09.2015 р. відповідно до ст.. 147 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» (в редакції Закону України «Про справедливий суд» від 29.03.2015 р. № 192-VІІІ), виходячи з розміру посадового окладу - 3 (три) мінімальних заробітних плати у сумі 24 360 гривень; зобов'язати Відповідача здійснити перерахунок належних надбавок і доплат до посадового окладу за період з 26.10.2014 р. по 28.03.2015 р. включно відповідно до ст.. 144 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (із змінами, внесеними Законом України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 р. № 1697-VІІ), та за період з 29.03.2015 р. по 08.09.2015 р. відповідно до ст.. 147 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» (в редакції Закону України «Про справедливий суд» від 29.03.2015 р. № 192-VІІІ), виходячи з розміру посадового окладу - 3 (три) мінімальних заробітних плати. (а.с.3-10)

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 травня 2016 року було зупинено провадження в адміністративній справі №804/2396/16 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області, третя особа - Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області про стягнення заробітної плати до прийняття рішення Верховним Судом України за наслідками перегляду за винятковими обставинами постанови Вищого адміністративного суду України від 5 лютого 2016 року у адміністративній справі № 820/4653/15 (К/800/34717/15) на підставі п.3 ч.1 ст. 156 КАС України.

Рішення суду мотивоване тим, що правовідносини, які виникли в межах даного адміністративного позову, мають той же характер та предмет спору, що і відносини у справі, рішення у якій переглядається Верховним Судом України, та з огляду на обов'язковість судових рішень Верховного Суду України і необхідність приведення судової практики у відповідність з рішеннями Верховного Суду України, подальший розгляд є неможливим до прийняття рішення Верховного Суду України. (а.с.34)

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала на неї апеляційну скаргу, в якій просила скасувати ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 травня 2016 року та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування своїх вимог посилалася на те, що справа № 820/4653/15, до розгляду якої Верховним Судом України було зупинено провадження в даній адміністративній справі не має жодного відношення до справи № 804/2396/16. При цьому у справі № 820/4653/15 є постанова Вищого адміністративного суду України від 25.02.2016 р., яка набрала законної сили. Зазначала також, що судом першої інстанції не вірно було встановлено обставини справи, оскільки в описовій частині оскаржуваної ухвали зазначено, що вона є працівником Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду. (а.с.45-46)

Відповідачем - ТУ ДСА України у Дніпропетровській області було подано заперечення на апеляційну скаргу, в яких вони зазначали, що провадження по справі було зупинено обґрунтовано та зазначили, що такої ж думки дотримується і Вищий адміністративний суд України, який також зупинив провадження по аналогічній справі. Відносно посилань заявника апеляційної скарги на зазначення у описовій частині оскаржуваної ухвали про те, що вона являється працівником апарату Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду та що не відповідає дійсності, зауважили, що це є суто технічною помилкою, спричиненою наявністю великою кількістю аналогічних справ у суді першої інстанції. Просили розглядати справу без їх участі. (а.с.58-59)

Третя особа - Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області заперечень на апеляційну скаргу до суду не надавало.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, до судового засідання не з'явились, клопотань про розгляд справи за їх участі до суду не надходило, а тому, відповідно до ст. 41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Зупиняючи провадження по справі № 804/2396/16, суд першої інстанції виходив з того, що наслідки розгляду Верховним Судом України справи № 820/4653/15 мають значення при вирішення даної адміністративної справи, оскільки правовідносини, які виникли в межах даного адміністративного позову, мають той же характер та предмет спору, що і відносини у справі, рішення у якій переглядається Верховним Судом України, та з огляду на обов'язковість судових рішень Верховного Суду України і необхідність приведення судової практики у відповідність з рішеннями Верховного Суду України, подальший розгляд є неможливим до прийняття рішення Верховного Суду України..

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для зупинення провадження по даній справі з огляду на наступне.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.156 КАС України, (саме вказана правова норма покладена в обґрунтування оскаржуваного рішення), суд зупиняє провадження у справі у разі неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, адміністративного,цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі.

При вирішенні питання необхідності зупинення провадження у тій чи іншій справі суд повинен насамперед розв'язати питання, чи можна, не перериваючи судового розгляду, у кожному конкретному випадку встановити істину у справі.

Неможливість розгляду даної справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються та встановлюються іншим судом, впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі, тобто, мають преюдиціальне значення для даної справи та не можуть бути встановлені адміністративним судом самостійно. Тобто йдеться про те, що суд не може розглянути справу через обмеження своєю юрисдикції щодо конкретної справи.

Підставою для зупинення провадження у справі є не будь-які обставини, а лише ті, які перешкоджають подальшому судовому розгляду справи та не можуть бути усунені на даній стадії адміністративного процесу, або роблять недоцільним розгляд справи, оскільки за час зупинення можуть з'явитись важливі для справи обставини, неврахування яких може вплинути на законність та обґрунтованість судового рішення. Таким чином, інші причини повинні бути зумовлені об'єктивними обставинами.

Матеріалами справи підтверджено, що справа №820/4653/15-а та справа №804/2396/16 жодним чином не взаємопов'язані між собою, оскільки в них різний суб'єктний склад та предмет спору і його обґрунтування, навіть територіально різні регіони.

Сам лише факт перегляду Верховним Судом України судового рішення у справі № 820/4653/15 не є імперативною підставою для зупинення провадження у даній справі за п. 3 ч. 1 ст. 156 КАС України, за умови недоведеності як преюдиційного значення справи № 820/4653/15 для справи, що розглядається, так і того, що при розгляді даної справи докази по справі не можуть бути самостійно встановлені безпосередньо даним судом.

Більш того, як слідує із приписів п.3 ч.1 ст.156 КАС України, зупинення провадження у конкретній справі може мати місце саме до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі, наслідки розгляду якою можуть вплинути на вирішення питання по цій справі.

Так, згідно з ч. 5 ст.254 КАС України судове рішення суду касаційної інстанції в адміністративній справі №820/4653/15 набрало законної сили, що сторонами не заперечується.

При цьому, при винесенні 07.04.2016 ухвали про відкриття провадження по справі Верховним Судом України на підставі п.3 ч.2 ст. 240-1 КАС України навіть не було зупинено виконання відповідних судових рішень у справі № 820/4653/15.

У зв'язку з наведеними обставинами, колегія суддів приходить до висновку, що фактично судом першої інстанції було зупинено провадження у справі лише з огляду на очікування правової позиції Верховного Суду України у справі з подібними правовідносинами, при цьому справи №820/4653/15-а та №804/1717/16 не є пов'язаними.

В той же час, суд має бути незалежним та компетентним і має самостійно застосовувати норми матеріального та процесуального права для належного розгляду відповідної справи за своїм внутрішнім переконанням. При цьому для суду визначено обов'язок розгляду справ у розумні строки.

Колегія суддів зауважує, що у відповідності до ч.1 ст. 244-2 КАС України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Таким чином, приписи чинного законодавства зобов'язують суб'єктів владних повноважень дотримуватись при застосуванні норм права висновків Верховного Суду України, в той час, як суди мають враховувати такі висновки при винесенні судового рішення, а не зупиняти розгляд конкретних справ та чекати висвітлення правової позиції Верховного суду з того чи іншого питання. Більш того, законодавець навіть зазначає, що суди мають право відступати від певних правових позицій з обов'язковим мотивуванням своєї позиції. Вказане є гарантуванням принципів незалежності суддівської влади та верховенства права та дотримання приписів статті 122 КАС України щодо вирішення справи протягом розумного строку.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасування оскаржуваної ухвали із направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись п.3 ч.1 ст.199, п.4 ч.1 ст. 204, 205, 206 КАС України, суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 травня 2016 року у справі № 804/2396/16 - скасувати.

Справу № 804/2396/16 за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області, третя особа - Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області про стягнення заробітної плати - направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає, оскільки не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Головуючий: Л.М. Нагорна

Суддя: О.В. Юхименко

Суддя: О.О. Круговий