Справа № 810/1420/16
Суддя: Пилипенко О.Є.
Дата ухвалення: 2016-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/1420/16 Головуючий у 1-й інстанції: Харченко С.В. Суддя-доповідач: Пилипенко О.Є.
У Х В А Л А

Іменем України

30 червня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Пилипенко О.Є.

суддів - Глущенко Я.Б. та Шелест С.Б.,

при секретарі - Грабовській Т.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження у м. Києві апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 18 травня 2016 року у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Переяслав-Хмельницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправними та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) та податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2016 року позивач - фізична особа-підприємець ОСОБА_2, звернулася до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Переяслав-Хмельницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправними та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) та податкових повідомлень-рішень.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 27 квітня 2016 року залишено без руху з наданням позивачу строку для усунення недоліків до 17 травня 2016 року.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 18 травня 2016 року позовну заяву повернуто позивачу.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Свої вимоги мотивує тим, що спірну ухвалу винесено у зв'язку із невідповідністю висновків суду обставинам справи.

У судове засідання з'явилися не всі особи, які беруть участь у справі, причини неявки суду невідомі, про розгляд справи були повідомлені належним чином. В матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін у розгляді справи не обов'язкова. З огляду на викладене, колегія суддів визнала можливим розглянути справу в порядку письмового провадження, як це передбачено ст. 197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 - задовольнити, ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 18 травня 2016 року - скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до статті 204 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує ухвалу суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, якщо встановить неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; або порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Постановляючи ухвалу від 27 квітня 2016 року про залишення позовної заяви без руху суд дійшов вказав на невідповідність позовної заяви вимогам процесуального законодавства. Зокрема, зазначив, що зі змісту позовної заяви вбачається, що рішення, які оскаржуються позивачем, винесено Переяслав-Хмельницькою об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Київській області. Разом з тим, в якості відповідача позивачем зазначено Переяслав-Хмельницьку об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління Міндоходів у Київській області та не конкретизовано, які саме, дії та рішення відповідача позивач оскаржує у межах даного позовного провадження.

Крім того, судом зазначено, що до позовної заяви позивачем не приєднано документальних свідоцтв на підтвердження власних доводів про відсутність в його діях порушень вимог податкового законодавства та законодавства з питань сплати єдиного внеску, у тому числі: належним чином засвідчених копій декларації про майновий стан і доходи за 2014-2015 роки разом з додатками; книги обліку доходів і витрат; звітів про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2014-2015 роки; первинних документів податкового і фінансово-господарського обліку, що підтверджують факт здійснення позивачем господарських операцій за вказаний період, а у разі відсутності цих документів - не зазначено перелік доказів, які позивач не може самостійно надати, із відображенням причин неможливості їх подання.

На виконання вимог вказаної ухвали суду від 27 квітня 2016 року, представником позивача 17 травня 2016 року до Київського окружного адміністративного суду подано заяву про усунення недоліків позовної заяви, в якій зазначено, що під час складання позовної заяви ним допущено технічну помилку в найменуванні юридичної особи - відповідача, а саме помилково вказано Переяслав-Хмельницьку об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління Міндоходів у Київській області замість Переяслав-Хмельницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області.

Також до заяви долучено документи для приєднання до матеріалів справи: копії податкових декларацій про майновий стан і доходи за 2014-2015 роки разом з додатками та квитанціями на підтвердження їх отримання відповідачем; виписки по банківським рахункам; первинні бухгалтерські документи на підтвердження витрат понесених при здійсненні господарських операцій протягом 2014-2015 років.

Проте, вважаючи, що позивачем не виконано вимоги ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, Київський окружний адміністративний суд ухвалою від 18 травня 2016 року повернув позовну заяву позивачу.

Відповідно до частини першої статті 107 КАС України суддя після одержання позовної заяви з'ясовує: подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтею 106 цього Кодексу; належить позовну заяву розглядати в порядку адміністративного судочинства; подано адміністративний позов у строк, установлений законом (якщо адміністративний позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); немає інших підстав для повернення позовної заяви, залишення її без розгляду або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Пунктом 4 частини першої статті 106 КАС України визначено, що у позовній заяві зазначаються зміст позовних вимог згідно з частинами четвертою і п'ятою статті 105 цього Кодексу і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів, - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів;

Згідно з частиною другої статті 106 КАС України на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги, позивач надає докази, а в разі неможливості - зазначає докази, які не може самостійно надати, із зазначенням причин неможливості подання таких доказів.

Згідно з частиною четвертою статті 105 КАС України адміністративний позов може містити вимоги про: 1) скасування або визнання нечинним рішення відповідача - суб'єкта владних повноважень повністю чи окремих його положень; 2) зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії; 3) зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень утриматися від вчинення певних дій; 4) стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, завданої його незаконним рішенням, дією або бездіяльністю; 5) виконання зупиненої чи невчиненої дії; 6) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень; 7) примусове відчуження земельної ділянки, інших об'єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності.

Апелянт обґрунтовуючи свою незгоду із вказаною апеляційною скаргою вказує, що ним було виконано вимоги ухвали від 18 квітня 2016 року про залишення позовної заяви без руху в частині уточнення назви відповідача та зазначає, що долучені до заяви матеріали не є додатками до позовної заяви, а лише доказами в адміністративній справі щодо правомірності вимог. Наголошує, що вимоги суду щодо необхідності уточнення позовної заяви та підтвердження правомірності своїх вимог є предметом розгляду справи по суті і не можуть досліджуватися під час відкриття провадження у справі.

Згідно зі статтею 8 Конституції України, звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод у статті 6 гарантує право на справедливий судовий розгляд. Згідно з її положеннями, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно з частиною першою статті 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

У рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 13 січня 2000 року та у рішенні по справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року, Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Крім того, згідно з частиною другою статті 110 КАС України суд до судового розгляду адміністративної справи вживає заходи для всебічного та об'єктивного розгляду і вирішення справи в одному судовому засіданні протягом розумного строку. З цією метою суд може: 1) прийняти рішення про витребування документів та інших матеріалів; навести необхідні довідки; провести огляд письмових та речових доказів на місці, якщо їх не можна доставити до суду; призначити експертизу, вирішити питання про необхідність залучення свідків, спеціаліста, перекладача; 2) прийняти рішення про обов'язковість особистої участі осіб, які беруть участь у справі, у судовому засіданні, про залучення третіх осіб до справи; 3) викликати на судовий розгляд адміністративної справи свідків, експертів, спеціалістів, перекладачів; 4) прийняти рішення про проведення попереднього судового засідання.

Відповідно до статті 111 КАС України попереднє судове засідання проводиться з метою з'ясування можливості врегулювання спору до судового розгляду справи або забезпечення всебічного та об'єктивного вирішення справи протягом розумного строку.

Попереднє судове засідання проводиться суддею, який здійснює підготовку справи до судового розгляду, за участю сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Для врегулювання спору суд з'ясовує, чи не відмовляється позивач від адміністративного позову, чи не визнає відповідач адміністративний позов, і роз'яснює сторонам можливості щодо примирення.

Якщо спір не врегульовано у порядку, визначеному частиною третьою цієї статті, суд: 1) уточнює позовні вимоги та заперечення відповідача проти адміністративного позову; 2) з'ясовує питання про склад осіб, які братимуть участь у справі; 3) визначає факти, які необхідно встановити для вирішення спору і які з них визнаються сторонами, а які належить доказувати; 4) з'ясовує, якими доказами сторони можуть обґрунтовувати свої доводи чи заперечення, та встановлює строки для їх надання; 5) вчиняє інші дії, необхідні для підготовки справи до судового розгляду.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції, залишаючи позовну заяву без руху з підстав не конкретизації які саме дії та рішення відповідача позивач оскаржує у межах даного позовного провадження, з урахуванням подальшого уточнення щодо помилки в назві, не врахував положення статей 110, 111 КАС України в частині, що такі недоліки позовної заяви, зокрема, можуть бути з'ясовані судом під час підготовки справи до судового розгляду та попереднього судового засідання.

Крім того, частини четверта та п'ята статті 105 КАС України містять формулювання позовних вимог, що може використати позивач, звертаючись до суду про захист прав, свобод чи інтересів, які він вважає порушеними. Перелік позовних вимог не є вичерпним.

Натомість стаття 162 КАС України визначає, які рішення суд може прийняти, вирішуючи такі вимоги.

Зокрема, пунктом 1 та абзацом другим частини другої статті 162 КАС України встановлено, що у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення.

Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Як вимагають положення пункту 1 частини другої статті 162 КАС України, вирішуючи справу, суд повинен визначитися щодо правомірності чи неправомірності оскаржуваного акта, дії чи бездіяльності та встановити правові наслідки протиправності акта. Такими наслідками згідно з вказаним положенням є скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень. При цьому вимога про визнання рішення протиправним може бути окремим способом захисту порушеного права.

Такий висновок зроблено, в тому числі, в Аналізі практики застосування адміністративними судами окремих положень Закону України від 8 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» у редакції Закону України від 22 травня 2015 року № 484-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору», затвердженому постановою Пленуму Вищого адміністративного суду України від 05.02.2016 №2.

Наведене дає підстави для висновку, що не викладення вимоги про відновлення порушеного права не може бути визнано недоліком адміністративного позову, а відповідно і підставою для залишення його без руху.

Щодо ненадання позивачем документальних свідоцтв на підтвердження власних доводів про відсутність в його діях порушень вимог податкового законодавства та законодавства з питань сплати єдиного внеску, що суд першої інстанції визнав як недолік позовної заяви, слід зазначити, що оцінка доказам у справі надається судом під час вирішення спору по суті, зокрема за змістом статті 161 КАС України під час прийняття постанови суд вирішує чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.

Натомість, вимоги частини другої статті 106 КАС України надають позивачу право надати докази на підтвердження обставин якими обґрунтовуються позовні вимоги, проте не вказує що це є обов'язком останнього на стадії подачі позовної заяви.

При цьому згідно з частиною другою статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За таких умов долучені до заяви на усунення недоліків матеріали, не є доданими до позовної заявами, а лише можуть підтвердити протиправність оскаржуваних рішень і повинні бути визнані судом як достатні документальні свідоцтва на підтвердження власних доводів про відсутність діях порушень вимог податкового законодавства та законодавства з питань сплати єдиного внеску.

Також, судом першої інстанції під час вирішення питання про залишення позовної заяви без руху не враховано положення частини першої статті 51 КАС України щодо прав позивача, зокрема, в будь-який час до закінчення судового розгляду збільшити або зменшити розмір позовних вимог, до початку судового розгляду справи по суті змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви, а тому невірно залишено без руху позовну заяву позивача, тим самим порушивши право особи на судовий захист, гарантоване статтею 55 Конституції України та статтею 6 КАС України.

Поряд з цим, враховуючи, що відповідно до приписів статті 204 КАС України суд апеляційної інстанції при направленні справи для продовження розгляду не наділений повноваженням визначати склад суду, вимоги позивача в частині направлення справи до суду першої інстанції для розгляду справи у новому складі задоволенню не підлягають.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було допущено порушення норм процесуального права. В зв'язку з цим, суд апеляційної інстанції вважає необхідним апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 - задовольнити, ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 18 травня 2016 року - скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 18 травня 2016 року - скасувати, а справу за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Переяслав-Хмельницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправними та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) та податкових повідомлень-рішень - направити до Київського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає, як така, що не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Головуючий суддя О.Є.Пилипенко

Судді Я.Б. Глущенко

С.Б. Шелест

Головуючий суддя Пилипенко О.Є.

Судді: Глущенко Я.Б.

Шелест С.Б.