Справа № 415/1668/16-а
Суддя: Арабей Тетяна Георгіївна
Дата ухвалення: 2016-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Фастовець В.М.
Суддя-доповідач - Арабей Т. Г.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2016 року справа №415/1668/16-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі суддів:Арабей Т.Г., Геращенка І.В., Сіваченка І.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Лисичанського міського суду Луганської області від29 квітня 2016 року № 415/1668/16-а за позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинення певних дій,-

ВСТАНОВИВ:

13 квітня 2016 року ОСОБА_4звернувся доЛисичанського міського суду Луганської області з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області про визнання дій управління щодо встановлення індивідуального коефіцієнта заробітку К1=1,78098 на користь позивача протиправними; зобов'язання відповідача здійснити перерахунок та виплату призначеної пенсії позивачу з індивідуальним коефіцієнтом заробітку К=2,25214 (а.с.2-6).

Ухвалою Лисичанського міського суду Луганської області від 29 квітня 2016 року позов ОСОБА_4 за період до 12 жовтня 2014 року залишено без розгляду у зв'язку з пропуском строку звернення до суду (а.с. 40).

Постановою Лисичанського міського суду Луганської області від 29 квітня 2016 року відмовлено у задоволені позову ОСОБА_4(а.с. 41).

Не погодившись з таким судовим рішенням, ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу і постанову суду від 29 квітня 2016 року та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначає, що Пенсійним фондом неправомірно встановлено індивідуальний коефіцієнт К=1,78098. Крім того, апелянт зазначив, що судом першої інстанції неправомірно винесено два процесуальних документа (ухвала і постанова), відтак, вони підлягають скасуванню. Вважає, що суд, при ухваленні постанови по даній справі, порушив його права, розглянувши її у порядку скороченого провадження (а.с.46-48).

Ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 15 червня 2016 року апеляційну скаргу позивача на ухвалу суду першої інстанції від 29 квітня 2016 року про залишення частини позовних вимог без розгляду повернуто апелянту у зв'язку з несплатою судового збору за її подання у розмірі 1 378,00 грн.(а.с. 68).

Частиною 8 ст. 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що апеляційні скарги у справах, передбачених пунктами 1, 2 частини першої цієї статті, розглядаються апеляційними судами в порядку письмового провадження.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне залишити без задоволення вимоги, викладені в апеляційній скарзі, апостанову суду першої інстанції залишити без змін, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, щоОСОБА_4 неодноразово звертався до пенсійного органу із заявами про змінення коефіцієнту, перерахунок пенсії тощо, вважаючи, що його пенсія менша ніж повинна бути.

12 лютого 2016 року звернувся до Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області про змінення коефіцієнту з 1,52480 на 2,25214 (а.с. 15).

19 лютого 2016 року відповідач надав ОСОБА_4 відповідь № 20/Л-7 в якій зазначив, що правові підстави для скасування перерахунків пенсії, які були здійсненні у 2006-му та 2009-му роках відповідно до норм ч. 4 ст. 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» відсутні (а.с. 16).

24 лютого 2016 року позивач знову звернувся до пенсійного органу із заявою, в якій зазначив, що він не просить перерахувати пенсію, а тільки змінити коефіцієнт з 1,52480 на 2,2514 (а.с. 17).

02 березня 2016 року пенсійний орган надав заявнику відповідь № 34/Л-7 в якій вказує, що зміна коефіцієнта напряму впливає на перерахунок самої пенсії, оскільки є його складовою. При цьому, вимоги ст. 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не поширюються на пенсіонерів, яким призначено пенсію за вислугу років на умовах, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення» та які не досягли віку, встановленого статтею 26 цього Закону. Відтак, перерахунок пенсії, який вимагає позивач, законодавством України не передбачено (а.с. 18-19).

У квітні 2016 року позивач звернувся до Лисичанського міського суду Луганської області з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області про визнання дій управління щодо встановлення індивідуального коефіцієнта заробітку К=1,78098 протиправними та зобов'язання управління здійснити перерахунок та виплату призначеної йому пенсії з індивідуальним коефіцієнтом заробітку К=2,25214.

Приймаючи спірну постанову та відмовляючи у задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач вже звертався із цим питанням до суду першої інстанції та воно вирішено постановою суду першої інстанції від 14 березня 2014 року.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

По даній справі межі розгляду обмежені періодом виплати пенсії починаючи з 13 жовтня 2014 року,оскільки ухвалою суду до зазначеного періоду позовні вимоги залишені без розгляду та не оскаржені.

Як встановлено з матеріалів справи, позивач неодноразово звертався до відповідача та до суду з різними заявами щодо неправильного визначення коефіцієнту заробітної плати за рахунок скасування попередніх перерахунків пенсій, починаючи с часу першого його призначення, що вже було предметом розгляду судових органів.

Постановою Лисичанського міського суду Луганської області по справі № 415/675/14-а від 14 березня 2014 року у задоволені позову про відмовлено у повному обсязі.

В зазначеній справі ОСОБА_4 звертався до суду з позовними вимогам до Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області про визнання неправомірними дії щодо перерахування пенсії на підставі його заяви від 19.06.2006 року, просив виключити дану заяву з пенсійної справи, зобов'язати нарахувати та сплачувати пенсію зі застосуванням коефіцієнту заробітної плати в розмірі 2,03873( який судом визнано помилковим, оскільки фактично складав К=2,25214), починаючи з березня 2014 року.

При розгляді справи судом першоїінстанції встановлено, що індивідуальний коефіцієнт заробітку у розмірі 2,25214 позивачу було встановлено при перерахунку пенсії в 2004 році, який було неодноразово змінено за його заявами у зв'язку з продовженням роботи , а саме: у 2006 році (встановлено новий коефіцієнт 1,78098)та 2009 році( встановлено коефіцієнт 1,52480) (а.с. 36-37).

Ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 17 квітня 2014 року по справі № 415/675/14-а апеляційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Лисичанського міського суду Луганської області від 14 березня 2014 року залишено без задоволення, а постанова - без змін (а.с. 38-39).

Отже в даній справі позивач просить змінити коефіцієнт заробітку встановлений при перерахунку пенсії в 2006 році-1,78098 на коефіцієнт, який був в 2004 році-2,25214, тобто позовні вимоги охоплюються періодом 2004 - 2006 роки , який вже був предметом судового дослідження та прийняття рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Постанова Лисичанського міського суду Луганської області по справі № 415/675/14-а від 14 березня 2014 року набрала законної сили 17 квітня 2014 року, а тому обставини,які вже встановив суд відповідно до застосування спірних коефіцієнтів в зазначені періоди в подальшому при розгляді інших справне доводяться .

Оскільки предмети позовів в даній справі та справі № 415/675/14-а є різними, а періоди обрахування пенсії незмінені, суд апеляційної інстанції погоджується з рішенням суду першої інстанції, який дійшов до правильного висновку щодо відмови в задоволені позовних вимог з огляду на те, що починаючи з 2009 року та до наступного часу відповідачем коефіцієнт заробітку 1,52480 незмінений та не скасований.

Суд апеляційної інстанції не приймає доводи апелянта з підстав неправомірності розгляду справи в порядку скороченого провадження, оскільки такий порядок розгляду встановлено ст. 183-2 КАС України та визначається особисто судом з урахуванням обставин справи та достатності повідомлених позивачем обставин.

Відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування рішення є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції було допущено неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Приймаючи викладене до уваги суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та ухвалено постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 72, 183-2, 184, 195,198, 200, 205, 206, 254Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Лисичанського міського суду Луганської області від 29 квітня 2016 року № 415/1668/16-а- залишити без задоволення.

Постанову Лисичанського міського суду Луганської області від 29 квітня 2016 року № 415/1668/16-а- залишити без змін.

Ухвала апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді Т.Г.Арабей

І.В. Геращенко

І.В. Сіваченко