Справа № 22-а-4463/08
Суддя: Милосердний М.М.
Дата ухвалення: 2010-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2010 р.Справа № 22-а-4463/08

Категорія:3.2Головуючий в 1 інстанції: Тимошенко І.В.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Милосердного М.М.

суддів Бітова А.І. та Ступакової І.Г.,

при секретарі Харченко К.В..,

за участю: позивача - ОСОБА_1, представника Головного управління Міністерства внутрішніх справ України ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційними скаргами Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області та ОСОБА_1 на постанову Болградського районного суду Одеської області від 02 листопада 2007 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області, начальника управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області ОСОБА_3, Державного казначейства України про визнання наказів противоправними, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2005 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України (далі ГУ МВС) України в Одеській області, начальника управління Міністерства внутрішніх справ (далі УМВС) України в Одеській області ОСОБА_3, Державного казначейства України (далі ДКУ), в якому просив визнати протиправними і скасувати п.1 наказу начальника УМВС України в Одеській області ОСОБА_3 № 1022 від 08 грудня 2005 року, про застосування до нього дисциплінарного стягнення у вигляді пониження в займаній посаді, а також наказ начальника ГУ МВС України в Одеській області ОСОБА_4 № 361 о/с від 18 серпня 2006 року, яким він звільнений з посади першого заступника начальника - начальника кримінальної міліції Ізмаїльського МВ ГУ МВС України в Одеській області з зарахуванням у розпорядження ГУ МВС; поновити його на роботі на зазначеній посаді; стягнути з ГУ МВС України в Одеській області на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 18 серпня 2006 року по день прийняття судом постанови; різницю в заробітку у період непрацездатності з 01 січня 2006 по 15 серпня 2006 року в сумі 6 265,50 грн.; а також відшкодування моральної шкоди у сумі 50 000 грн. та понесені ним судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог зазначалося, що позивач 28 липня 2005 року був призначений на посаду першого заступника начальника - начальника кримінальної міліції Ізмаїльського МВ УМВС України в Одеській області. Наказом начальника УМВС України в Одеській області ОСОБА_3 № 1022 від 08 грудня 2005 року до нього було застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді пониження в займаній посаді. Цей наказ він вважає протиправним, оскільки дисциплінарне стягнення до нього застосовано безпідставно, свої службові обов'язки він виконував сумлінно. Крім того, це дисциплінарне стягнення накладено на нього з порушенням порядку застосування дисциплінарних стягнень, а саме від нього не були відібрані будь-які пояснення, не проводилося службове розслідування щодо підстав застосування стягнення. Наказом начальника ГУ МВС України в Одеській області ОСОБА_4 від 18 серпня 2006 року № 361 о/с його звільнено з посади першого заступника начальника - начальника кримінальної міліції Ізмаїльського МВ ГУ МВС України в Одеській області з зарахуванням у розпорядження ГУ МВС. Цей наказ він також вважає протиправним, оскільки у період з 01 січня 2006 року по день видання наказу - 18 серпня 2006 року був непрацездатним, знаходився на лікарняному. Крім того, будь-яка інша посада йому відповідачем запропонована не була. За цей час йому була виплачена заробітна плата з розрахунку 783 грн. щомісячно замість 1 618,40 грн., тому відповідач повинен сплатити йому різницю в заробітку за цей період. А також, відповідач повинен сплатити йому середній заробіток за час вимушеного прогулу з 18 серпня 2006 року по 24 квітня 2007 року, тобто по день його призначення на посаду заступника начальника відділу - начальника міліції громадської безпеки ЛВ на станції Ізмаїл. Протиправними діями відповідача - ГУМВС України в Одеській області йому заподіяна моральна шкода, яка проявилася у душевних стражданнях через безпідставне застосування до нього дисциплінарного стягнення і безпідставне звільнення з займаної посади, приниженні його честі, гідності, ділової репутації, що призвело до погіршення стану його здоров'я. Заподіяну йому моральну шкоду він оцінює в 50 000 грн.

Представник відповідача ГУ МВС України в Одеській області позов не визнав, посилаючись на те, що дисциплінарне стягнення у вигляді пониження в займаній посаді застосоване до позивача наказом начальника УМВС України в Одеській області № 1022 від 08 грудня 2005 року в зв'язку з незабезпеченням позивачем активізації роботи підпорядкованого йому підрозділу по розкриттю злочинів, зниженням за період його роботи на вказаній посаді показників розкриття злочинності; підстав для визнання цього наказу протиправним не має. Крім того, цей наказ не звернутий до виконання в зв'язку з тим, що позивач з 10 грудня 2005 року і по 18 серпня 2006 року весь час знаходився на лікарняному. Вважає, що підстав для визнання протиправним наказу начальника ГУ МВС України в Одеській області № 361 о/с від 18 серпня 2006 року також не має. Цим наказом позивач був звільнений з займаної посади з зарахуванням у розпорядження ГУ МВС на підставі наказу МВС України № 565 від 05 червня 2006 року в зв'язку з реорганізацією УМВС в ГУ МВС України в Одеській області. Поновити позивача на посаді першого заступника начальника - начальника кримінальної міліції Ізмаїльського МВ ГУ МВС неможливо, оскільки Ізмаїльський МВ УМВС реорганізовано в Ізмаїльський МВ ГУ МВС України в Одеській області з обслуговування міста Ізмаїл та Ізмаїльського району; посади, на якій раніше працював позивач фактично не існує. Вимоги позивача щодо виплати різниці в заробітку за період з 01 січня 2006 року по 18 серпня 2006 року також не визнав, посилаючись на те, що заробітна плата позивачу нараховувалася та виплачувалася Ізмаїльський МВ ГУ МВС, з яких причин виникла різниця в заробітку позивача йому не відомо. Вимоги позивача про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди вважає безпідставними. В задоволенні позову просив відмовити.

Постановою Болградського районного суду Одеської області від 02 листопада 2007 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Суд визнав протиправними: п.1 наказу начальника УМВС України в Одеській області № 1022 від 08 грудня 2005 року про застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді пониження в займаній посаді; наказ начальника ГУ МВС України в Одеській області № 361 о/с від 18 серпня 2006 року про звільнення з посади першого заступника начальника відділу - начальника кримінальної міліції Ізмаїльського МВ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_1, із зарахуванням у розпорядження ГУ МВС.

Стягнуто з ГУ МВС України в Одеській області на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу 12373,80 грн. з нарахуванням та утриманням із нарахованої судом суми прибуткового податку і сум обов'язкових платежів, в тому числі страхових внесків, 3 000 грн. на відшкодування моральної шкоди та 773,74 грн. судових витрат.

У задоволенні решти вимог відмовено.

Не погоджуючись з постановою Болградського районного суду Одеської області, ГУ МВС України в Одеській області та ОСОБА_1 подали апеляційні скарги, в яких зазначено, що висновки суду не відповідають обставинам справи, а вказана постанова прийнята з порушенням норм матеріального права, тому підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги ГУ МВС України в Одеській області та ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що наказом начальника УМВС України в Одеській області № 335 о/с від 28 липня 2005 року ОСОБА_1 був призначений на посаду першого заступника начальника - начальника кримінальної міліцій Ізмаїльського МВ УМВС України в Одеській області. Наказом начальника УМВС України в Одеській області № 1022 від 08 грудня 2005 року п.1 він був понижений в займаній посаді за серйозні прорахунки в оперативно - службовій діяльності підпорядкованого підрозділу, незабезпечення активізації роботи по встановленню осіб, які вчинили злочини загальнокримінальної спрямованості, в першу чергу тяжкі та особливо тяжкі. Зазначені висновки були здійсненні на підставі рішення колегії УМВД в Одеської області.

Наказом начальника ГУМВС України в Одеській області № 361 о/с від 18 серпня 2006 року позивача звільнено з посади першого заступника начальника відділу - начальника кримінальної міліції Ізмаїльського МВ ГУМВС України в Одеській області із зарахуванням у розпорядження ГУМВС.

Вирішуючи спірне питання та частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з протиправності оскаржених наказів.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.

Особливості проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України, їх права і обов'язки встановлені Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ Української РСР, яке затверджене постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року № 114 (далі Положення).

Відповідно до п.37 Положення зниження в спеціальному званні осіб молодшого, середнього і старшого начальницького складу провадиться в порядку, визначеному Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України.

Пункт 26 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ Української РСР, затвердженого Указом Президії Верховної Ради Української РСР від 29 липня 1991 року № 1368-XII (чинний на час виникнення спірних правовідносин) передбачає, що дисциплінарне стягнення повинно відповідати тяжкості вчиненого проступку і ступеню провини. При визначенні виду і міри покарання беруться до уваги: характер проступку, його наслідки, обставини, за яких його було вчинено, попередня поведінка винного, його ставлення до служби, стаж служби і рівень кваліфікації. Перед накладанням стягнення, що оголошується в наказі, від винного береться пояснення (письмове чи усне).

Оскільки, при накладенні на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення в наказі №1022 від 08 грудня 2005 року не взято до уваги характер проступку, його наслідки, обставини, за яких його було вчинено, попередню поведінку винного, його ставлення до служби, стаж служби і рівень кваліфікації, нетривалий час зайняття посади та не зазначено в чому виразилися "серйозні прорахунки в оперативно - службовій діяльності підпорядкованого підрозділу, незабезпечення активізації роботи по встановленню осіб, які вчинили злочини загальнокримінальної спрямованості, в першу чергу тяжкі та особливо тяжкі", тому колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про визнання наказу № 1022 від 08 грудня 2005 року протиправним.

Також, колегія суддів погоджується з висновком районного суду про протиправність наказу начальника ГУМВС України в Одеській області № 361 о/с від 18 серпня 2006 року, яким позивача звільнено з посади першого заступника начальника відділу - начальника кримінальної міліції Ізмаїльського МВ ГУМВС України в Одеській області із зарахуванням у розпорядження ГУМВС, виходячи з наступного.

Відповідно до п.п."в" п.40 Положення при здійсненні організаційно - штатних заходів особи начальницького складу можуть зараховуватися в розпорядження органу внутрішніх справ на строк не більше 15 діб.

У виняткових випадках, пов'язаних з особливими обставинами, перебування в розпорядженні органу внутрішніх справ понад 15 діб, але не більше двох місяців, допускається з дозволу Міністра внутрішніх справ України.

Однак, як вбачається з матеріалів справи наказ про звільнення було видано 18 серпня 2006 року, а призначено позивача на посаду наказом лише 24 квітня 2007 року.

Пунктом 24 Положення передбачено, що у разі незаконного звільнення або переведення на іншу роботу особи рядового , начальницького складу органів внутрішніх справ, орган , який розглядає трудовий спір, одночасно вирішує питання про виплату цій особі середнього заробітку за час вимушеного прогулу, але не більш як за один рік.

Таким чином, колегія суддів вважає, що вимоги позивача про поновлення його на посаді першого заступника начальника - начальника кримінальної міліції Ізмаїльського МВ ГУМВС України в Одеській області не підлягають задоволенню, оскільки в січні 2007 року Ізмаїльський МВ УМВС України в Одеській області та Ізмаїльський РВ УМВС України в Одеській області реорганізовані. Посади першого заступника начальника - начальника Ізмаїльського МВ УМВС України в Одеській області, на якій працював позивач, на теперішній час не існує, у в утвореному Ізмаїльський МВ УМВС України в Одеській області з обслуговування міста Ізмаїл і Ізмаїльського району позивач посаду першого заступника начальника - начальника кримінальної міліції ОСОБА_1 ніколи не займав.

Крім того, суд першої інстанції вірно та обґрунтовано дійшов висновку про стягнення з ГУ МВС України в Одеській області на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу у сумі 12 373,80 грн., відшкодування моральної шкоди 3000грн. та судові витрати 773,74 грн.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при розгляді справи не було допущено порушень норм матеріального та процесуального права, і доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду, а тому підстав для скасування постанови не має.

Однак, суд першої інстанції, при розгляді справи, вирішив не всі позовні вимоги, а саме визнавши неправомірними п.1 наказу начальника УМВС України № 1022 від 08 грудня 2005 року та наказ начальника ГУ МВС України в Одеській області № 361 о/с від 18 серпня 2006 року не скасував їх, колегія суддів надходить висновку, що також підлягали задоволенню вимоги про скасування наказів, оскільки зазначені вимоги обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню, а за таких обставин постанова суду, відповідно до положення ч.2 ст.201 КАС України підлягає зміні.

Враховуючи викладене, та керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 201, 205, 207, ч.5 ст. 254 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційні скарги Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області та ОСОБА_1 задовольнити частково

Постанову Болградського районного суду Одеської області від 02 листопада 2007 року змінити, виклавши резолютивну частину рішення в такій редакції: визнати протиправними та скасувати:

- п.1 наказу начальника УМВС України в Одеській області № 1022 від 08 грудня 2005 року про застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді пониження в займаній посаді;

- наказ начальника ГУ МВС України в Одеській області № 361 о/с від 18 серпня 2006 року про звільнення з посади першого заступника начальника відділу - начальника кримінальної міліції Ізмаїльського МВ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_1, із зарахуванням у розпорядження ГУ МВС.

В іншій частині постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає чинності негайно після її оголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий:

Судді: