Справа № 826/27589/15
Суддя: Кобилянський К.М.
Дата ухвалення: 2016-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

24 червня 2016 року № 826/27589/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Кобилянського К.М., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомприватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна»
до третя особа, Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, - що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: товариство з обмеженою відповідальністю «МТК Фортекс»
про визнання протиправним та скасування розпорядження, -
В С Т А Н О В И В:

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (надалі - позивач або ПрАТ «СК «ПЗУ Україна») звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (надалі - відповідач або Нацкомфінпослуг), у якій просить суд визнати протиправним та скасувати розпорядження від 01.12.2015 № 2941.

Позовні вимоги мотивовані тим, що на думку позивача, розпорядження Нацкомфінпослуг від 01.12.2015 № 2941, винесене на підставі акта про правопорушення, вчинені на ринку фінансових послуг № 830/13-15/13/6 від 13.11.2015, є протиправним та таким, що прийняте необґрунтовано без з'ясування всіх обставин справи. У зв'язку з цим, позивач вважає, що страховик не порушував вимог п. 3 ч. 1 ст. 20 та ч. 1 ст. 25 Закону України «Про страхування», а отже спірне рішення підлягає скасуванню.

В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги у повному обсязі.

Представники відповідача проти задоволення позову заперечували, підтримавши доводи, викладені у письмових запереченнях проти позову.

Представник третьої особи проти задоволення позову заперечував усно.

В судовому засіданні, суд у відповідності до ч. 4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України ухвалив розглядати справу у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані позивачем та відповідачем документи та матеріали, заслухавши пояснення представників сторін і третьої особи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, між ТОВ «МТК Фортекс» (страхувальник) та ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» (страховик) був укладений договір страхування відповідальності експедитора № 312.994046064.4048 від 13.11.2014 (далі - договір страхування). У відповідності до п. 1 і п. 3 розд. І «Предмет договору страхування та страхові ризики» цього договору ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» взято під страховий захист майнові інтереси ТОВ «МТК Фортекс», що пов'язані з наданням послуг по перевезенню та/або експедируванню вантажів.

Страхуванням можуть забезпечуватися такі ризики як: відповідальність за майно - настання відповідальності страхувальника за втрату, нестачу, ушкодження або псування майна під час доставки, та відповідальність перед третіми особами - настання відповідальності страхувальника за заподіяння збитку майном власності третіх осіб під час перевезення.

При цьому, згідно п. 1 розд. І зазначеного договору, для цілей цього договору під «майном» розуміється вантаж або вантажі, за які страхувальник несе відповідальність у зв'язку з наданням послуг по перевезенню, за виключенням контейнерів, платформи, вантажів, які знаходяться в розпорядженні страхувальника на інших підставах (у власності, оренді, лізингу та ін.).

Порядок відшкодування збитків визначений сторонами у розд. Х такого договору. Зокрема, страховик відшкодовує збитки страхувальника після фактичної оплати страхувальником або його представником претензій, отриманих від третіх осіб. Після одержання вимоги про відшкодування збитку страховик зобов'язаний: розслідувати обставини події і визначити розмір збитку; прийняти рішення і повідомити страхувальника про виплату страхового відшкодування, відмову або відтермінування виплати протягом 20 робочих днів після одержання всіх необхідних документі по страховій події; виплатити страхове відшкодування протягом 10 робочих днів після ухвалення рішення виплату. Виплата страхового відшкодування здійснюється в межах страхової суми (ліміту відповідальності), з вирахуванням франшизи, передбачено договором, та вартості непошкодженого майна, що залишилося після страхового випадку та придатне до подальшого використання чи реалізації.

Перелік документів, які додаються страхувальником до вимоги про відшкодування збитку, в залежності від характеру та обставин події, визначені у розд. ІХ договору страхування.

Одночасно, положеннями п. 1 розд. ІІІ «Обмеження страхування» договору страхування визначено, що страховик не відшкодовує збитки, які виникли в результаті певних обставин, в тому числі, за претензіям по крадіжці з будь-якого транспортного засобу, залишеного без нагляду на паркування в місці, що не є Безпечним місцем паркування (абз. «m» п. 1 розд. 3 такого договору).

Також, згідно з п. 4 розд. ХХІІ «Інструкція для водіїв» договору страхування, передбачено застереження під час перевезення щодо можливості не залишати транспортний засіб без нагляду, а під час тривалої стоянки (більше 30 хвилин) залишати транспортний засіб лише на спеціально обладнаній стоянці для автомобільних перевізників («TIR Parking»), на стоянці, що охороняється або території дорожніх постів міліції (поліції).

Підстави для відтермінування виплати страхових виплат і страхового відшкодування окремо в договорі не визначені.

За умовами п. 1 розд. ХІ «Відмова у виплаті страхового відшкодування» договору страхування передбачено, що страховик може повністю або частково відмовити у виплаті страхового відшкодування у певних визначених випадках, зокрема, у випадку невиконання (недотримання) страхувальником умов договору страхування (абз. «h» п. 1 розд. ХІ цього договору).

Між тим, попередньо ТОВ «МТК Фортекс» уклало договір № 191 від 03.11.2014 з замовником транспортно-експедиційних послуг - ТОВ «Баядера-Імпорт», у відповідності до якого ТОВ «МТК Фортекс» в якості експедитора за замовленням ТОВ «Баядера-Імпорт» здійснює організацію отримання та доставку в тому числі автомобільним транспортом вантажів у визначений пункту призначення.

На виконання договору № 191 від 03.11.2014 ТОВ «МТК Фортекс» залучило на договірних засадах третю особу - перевізника ПП «Пастораль» (угода № 50/09-П на транспортно-експедиційне обслуговування та перевезення вантажів автомобільним транспортом у міжнародному та міжміському сполученні від 03.03.2009).

Впродовж дії описаного вище договору страхування, 28.01.2015 ТОВ «МТК Фортекс» звернулась до страховика із заявою про настання страхового випадку, а саме: 25.01.2015, під час перевезення вантажу по маршруту Рига-Київ в с. Липини Луцького району сталася крадіжка алкогольних напоїв з автомобіля «Volvo», державний реєстрацій номер НОМЕР_1, водій ОСОБА_1

Вважаючи вказану подію страховим випадком, ТОВ «МТК Фортекс» звернулося до страховика із заявою про настання збитку (вх. № 537-31 від 28.01.2015) та іншими підтверджуючими документами про виплату страхового відшкодування у розмірі 2 000 000 грн.

За результатами розгляду вказаної заяви страхувальника, ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» було прийнято рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування, що оформлено листом № 3106-31 від 07.05.2015. Обгрунтовуючи вказану відмову, страховик посилався на те, що страхувальник недотримався умов договору страхування, що полягає у невиконання ним рекомендацій, наведених у п. 4 розд. ХХІІ «Інструкція для водія» цього договору, та залишенні транспортного засобу без нагляду на паркуванні в місці, що не є безпечним місцем паркування в розумінні даного договору (тобто, не на спеціально обладнаній стоянці для автомобільних перевізників, не на стоянці, що охороняється, або території дорожніх постів міліції (поліції)). Зі змісту листа № 3106-31 від 07.05.2015 вбачається, що такі висновки позивача ґрунтувалися на даних листа фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 від 03.04.2015, в якому останній повідомляє наступне: «Щодо крадіжки, яка мала місце 25.01,2015 року з причепу автомобіля НОМЕР_2, що належить ПП «Пастораль» товарно-матеріальних цінностей повідомляю, що ні ОСОБА_3 ні його працівник (водій вказаного вище авто) мені чи охороннику, товарно-матеріальні цінності, які знаходилися в причепі вказаного вище автомобіля на відповідальне збереження не передавали, так як це не передбачено умовами Договору № 7 від 01 січня 2015 року».

При цьому, обставини щодо надання страхувальником повного пакету документів, що підтверджують настання страхової події, за переліком визначеним в розд. ІХ договору страхування, позивач в тексті свого листа не заперечував.

Вважаючи таку відмову у виплаті страхового відшкодування протиправною, 01.07.2015 ТОВ «МТК Фортекс» звернулось до відповідача із скаргою на дії ПрАТ «СК «ПЗУ» щодо виплати страхового відшкодування за договором добровільного страхування експедитора та вимагало зобов'язати страховика виконати умови договору страхування і Закону України «Про страхування», шляхом виплати страхового відшкодування, а також передбаченої договором пені за несвоєчасну виплату, а також застосувати до страховика відповідні заходи впливу за порушення законодавства у сфері страхування.

Листом від 19.08.2015 № 1332/13 ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» повідомило Нацкомфінпослуг про відкликання прийнятого раніше рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування ТОВ «МТК Фортекс» та продовження розгляду справи.

В жовтні 2015 року відповідач надіслав на адресу позивача вимогу щодо надання інформації та документів (вих. № 6840/13-8 від 19.10.2015), в тексті якої з посиланням на п. 12 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та пп. 41 п. 4 Положення про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, затвердженою Указом Президента України від 23.11.2011 № 1070, зобов'язував ПрАТ «СК «ПЗУ» впродовж 5-ти календарних днів з дня отримання цієї вимоги розглянути по суті звернення ТОВ «МТК Фортекс» та надати на адресу Нацкомфінпослуг письмові пояснення стосовно результатів розгляду звернення заявника з вичерпним пактом документів за справою.

Своїм листом від 26.10.2015 № 1683/13 ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» додатково повідомило Нацкомфінпослуг про неможливість розгляду звернення страхувальника до розгляду Господарським судом м Києва справи № 910/13803 за позовом ПрАТ «СК «К'ю Бі І Україна» до ТОВ «МТК Фортекс», ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» та ПП «Пастораль» про стягнення коштів в сумі 3 248 500 грн. На думку страховика, в межах даної господарської справи вирішуються питання про розмір матеріального збитку завданого страхувальнику (вартість викраденого товару) та з чиєї вини відбулася крадіжка, а тому відповідно питання щодо настання відповідальності ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» за договором страхування досі не з'ясовано.

13.11.2015, за результатами розгляду звернення страхувальника (ТОВ «МТК Фортекс») та наданих страховиком документів і пояснень (разом з листами від 13.07.2015 № 1064/13, від 23.07.2015 № 1136/13 та від 26.10.2015 № 1683/13), відповідач склав акт № 830/13-15/13/6 про правопорушення, вчинені ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» на ринку фінансових послуг. За висновками цього акта від 13.112013 Нацкомфінпослуг встановила порушення позивачем вимог законодавства у сфері фінансових послуг, а саме: п. 2.15 розд. 2 Ліцензійних умов провадження страхової діяльності, затверджених розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 28.08.2003 № 40 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 15.09.2003 за № 805/8126 щодо недотримання обов'язків страховика, визначених статтею 20 Закону України «Про страхування»; п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування» щодо невиконання обов'язку страховика при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк та несплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені) за несвоєчасне здійснення страхового відшкодування; п. 2.16 розд. 2 Ліцензійних умов провадження страхової діяльності, затверджених розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 28.08.2003 № 40 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 15.09.2003 за № 805/8126 (зі змінами та доповненнями) щодо нездійснення страховиком страхової виплати у порядку та на умовах визначених статтею 25 Закону України «Про страхування»; ч. 1 ст. 25 Закону України «Про страхування» щодо нездійснення страхової виплати або виплати страхового відшкодування згідно з договором страхування.

В тексті цього акта були зафіксовані, зокрема, наступні обставини: ТОВ «МТК Фортекс» (експедитор) укладено з ТОВ «Баядера-Імпорт» (замовник) договір від 03.11.2014 № 191. Відповідно до пп. 1.1 п. 1 договору від 03.11.2014 № 191: «Экспедитор, в соответствии с заказом заказчика, в котором указываются сроки и объем логистических услуг, организует получение и доставку (автомобильным, железнодорожным или морским транспортом) указанных заказчиком товаров в указанное заказчиком место назначения». Згідно з пп. 2.3 п. 2 договору від 03.11.2014 № 191 «для организации поставок товаров экспедитор заключает договора с третьими лицами от своего имени. В этом случае экспедитор берет на себя всю ответственность за действия третьих лиц, а также их последствия, соблюдая указанное в п. 1.2 настоящего договору».

ТОВ «МТК Фортекс» укладено з ПП «Пастораль» угоду на транспортно-експедиційне обслуговування та перевезення вантажів автомобільним транспортом у міжнародному та міжміському сполученні від 03.03.2009 № 50/09-П.

25.01.2015 настала подія, що може бути згодом кваліфікована як страхова, а саме викрадення алкогольних напоїв з напівпричепу, державний реєстрацій номер НОМЕР_3 автомобіля «Volvo», державний реєстрацій номер НОМЕР_1.

28.01.2015 ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» отримано заяву про настання збитку від ТОВ «МТК Фортекс»

Згідно з довідкою Луцького районного відділу управління МВС України у Волинській області від 24.02.2015 № 1520, 26.01.2015 розпочато досудове розслідування кримінального провадження № 0000040 за ч.5 ст.185 КК України, про те, що в період з 14.00 год. 23.01.2015 по 13.00 год. 25.01.2015, невідома особа, шляхом пошкодження пломбувального троса проникла в напівпричіп державний реєстрацій номер НОМЕР_3 автомобіля «Volvo», державний реєстрацій номер НОМЕР_1, який знаходився на автостоянці в с. Липини по вул. Колгоспна, 6, з якого викрала алкогольні напої.

ТОВ «МТК Фортекс» отримано від ТОВ «Баядера-Імпорт» претензію про відшкодування збитків на суму 724 404,80 грн. від 19.03.2015 № 93. Відповідно до зазначеної претензії, оскільки 19.03.2015 частина збитків, завданих від крадіжки товару, була відшкодована ТОВ «Баядера-Імпорт» страховою компанією «К'ю Бі І Україна» в розмірі 3 248 500,00 грн., претензійні вимоги ТОВ «Баядера- Імпорт» до ТОВ «МТК Фортекс» про відшкодування збитків, завданих нестачею товару, зменшуються та становлять 724 401,80 грн.

Не погоджуючись з висновками, викладеними в акті від 13.11.2015 відповідача, ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» 26.11.2015 подало до Нацкомфінпослуг свої заперечення від 26.11.2015 № 1895/13. В тексті своїх письмових заперечень товариство посилалося на ту обставину, що згідно матеріалів судової справи № 910/13803/15, ТОВ «МТК Фортекс» намагається довести, що подія, яка мала місце 25.01.2015 сталося з вини перевізника - ПП «Пастораль». Як наслідок, враховуючи те, що ТОВ «МТК Фортекс» не визнає своєї вини, то у страховика не виникає обов'язку здійснити страхове відшкодуванню за договором страхування експедитора.

01.12.2015 Нацкомфінпослуг, розглянувши справу про порушення законів та інших нормативно-правових актів, що регулюють діяльність з надання фінансових послуг, провадження у якій розпочато актом про правопорушення від 13.11.2015 № 830/13-15/13/6, прийняла розпорядження № 2941 від 01.12.2015 «Про застосування заходу впливу до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна».

Пунктом 1 розпорядження відповідач постановив приписати позивачу усунути порушення законодавства про фінансові послуги та повідомити Нацкомфінпослуг про усунення порушень з наданням підтверджуючих документів у термін включно до 22.12.2015.

В обґрунтування підстав для винесення розпорядження та застосування до позивача заходів впливу, відповідач вказав на порушення ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» вимог п. 2.15 розд. 2 Ліцензійних умов провадження страхової діяльності, затверджених розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 28.08.2003 № 40 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 15.09.2003 за № 805/8126 щодо недотримання обов'язків страховика, визначених статтею 20 Закону України «Про страхування»; п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування» щодо невиконання обов'язку страховика при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк та несплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені) за несвоєчасне здійснення страхового відшкодування; п. 2.16 розд. 2 Ліцензійних умов провадження страхової діяльності, затверджених розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 28.08.2003 № 40 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 15.09.2003 за № 805/8126 (зі змінами та доповненнями) щодо нездійснення страховиком страхової виплати у порядку та на умовах визначених статтею 25 Закону України «Про страхування»; ч. 1 ст. 25 Закону України «Про страхування» щодо нездійснення страхової виплати або виплати страхового відшкодування згідно з договором страхування.

Свої висновки відповідач обґрунтував тим, що автомобіль «Volvo», державний реєстрацій номер НОМЕР_1, з напівпричіпом, державний реєстрацій номер НОМЕР_3 знаходився на стоянці, що охороняється, що підтверджується договором про надання послуг від 01.01.2015 № 7, укладеним між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (виконавець) та ПП «Пастораль» (замовник), а саме - п. 1.4 даного договору, відповідно до якого виконавець надає замовнику місце під стоянку з забезпеченням охорони за адресою с Липини, вул. Колгоспна, 6, транспортних засобів замовника згідно додатку 1. У зв'язку з цим, на переконання Нацкомфінпослуг, 07.07.2015 ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» прийнято невмотивоване рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування чим порушено вимоги законодавства у сфері фінансових послуг.

На переконання відповідача, ТОВ «МТК Фортекс» надало ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» всі документи, визначені розділом IX договору страхування, що підтверджують настання страхової події. Однак, всупереч положенням пп. b) п. 2 розд. X договору страхування страховик не виконав свої обов'язки щодо прийняти рішення і повідомлення страхувальника про виплату страхового відшкодування протягом 20 робочих днів після одержання всіх необхідних документів по страховій події.

При цьому, посилання страховика на процесуальні документи (ухвали Господарського суду м. Києва) і матеріали справи № 910/13803/15, були відхилені з тих підстав, що господарським судом в межах вказаної справи вирішується питання щодо відшкодування страховику (ПрАТ «СК «К'ю Бі І Україна»), який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат, до особи, відповідальної за заподіяний збиток, водночас сплата ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» на користь ТОВ «МТК Фортекс» за договором страхування суми страхового відшкодування у сумі 724 401,80 грн. не стосується зазначеного судового процесу.

Не погоджуючись з правомірністю розпорядження відповідача від 01.12.2015 № 2941 та вважаючи, його таким, що порушує права та законні інтереси ПрАТ «СК «ПЗУ Україна», позивач звернувся із цим позовом до суду.

12.05.2016 в судовому засіданні представник позивача повідомив суду в усному порядку про повторне прийняття ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» рішення про відмову ТОВ «МТК Фортекс» у виплаті страхового відшкодування за описаним вище випадком.

Оцінивши за правилами ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Закон України від 12.07.2001 № 2664-ІІІ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»(далі - Закон № 2664-ІІІ, в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) встановлює загальні правові засади у сфері надання фінансових послуг, здійснення регулятивних та наглядових функцій за діяльністю з надання фінансових послуг.

Відповідно до статті 4 Закону № 2664-ІІІ послуги у сфері страхування вважаються фінансовими.

У відповідності до ст. 21 Закону № 2664-ІІІ державне регулювання ринків фінансових послуг здійснюється, в тому числі, і спеціально уповноваженим органом виконавчої влади у сфері регулювання ринків фінансових послуг - національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг.

Згідно Положенню про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, затвердженого Указом Президента України від 23.11.2011 № 1070/2011, Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг є державним колегіальним органом, підпорядкованим Президенту України, підзвітним Верховній Раді України.

За приписами п. 3 наведеного Положення, основними завданнями Комісії, в тому числі є здійснення в межах своїх повноважень державного регулювання та нагляду за наданням фінансових послуг і дотриманням законодавства у відповідній сфері; захист прав споживачів фінансових послуг шляхом застосування у межах своїх повноважень заходів впливу з метою запобігання і припинення порушень законодавства на ринку фінансових послуг;

Відповідно до п.п. 36, 39, 41 п. 4 Положення комісія, в тому числі проводить у межах своїх повноважень самостійно або разом з іншими уповноваженими органами виїзні та безвиїзні перевірки діяльності фінансових установ; встановлює згідно із законом порядок та умови застосування заходів впливу; приймає та надсилає фінансовим установам і саморегулівним організаціям обов'язкові до виконання розпорядження (приписи) щодо усунення порушень законодавства про фінансові послуги, вимагає надання необхідної інформації та документів.

Таким чином, Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг є суб'єктом владних повноважень, та здійснює в даних правовідносинах надані їй наведеними нормативно-правовими актами повноваження.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про страхування» від 07.03.1996 № 85/96-ВР (далі - Закон № 85/96-ВР, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Частиною 1 ст. 6 зазначеного Закону передбачено, що добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства.

Згідно до ч. 2 і 16 ст. 9 Закону № 85/96-ВР страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку, а страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

Статтею 979 Цивільного кодексу України визначено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно ч. 1 ст. 16 Закону № 85/96-ВР договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Договори страхування укладаються відповідно до правил страхування.

Отже, договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик зобов'язується у разі настання страхового випадку здійснити виплату грошової суми (в даному випадку відповідно до умов договору - страхове відшкодування), яка виплачується відповідно до умов договору; при цьому договір страхування повинен відповідати умовам правил страхування.

Як на підставу відмови у виплаті страхового відшкодування позивач посилається на невиконання умов договору страхування, а саме, не дотримання положень п. 4 розд. ХХІІ «Інструкції для водіїв» договору страхування, відповідно до якого в ході перевезення вантажів під час тривалої стоянки (більше 30 хвилин) рекомендується залишати транспортний засіб лише на спеціально обладнаній стоянці для автомобільних перевізників («TIR Parking»), на стоянці, що охороняється або території дорожніх постів міліції (поліції), які відповідають визначенню «безпечне місце паркування» згідно п. 1 розд. 1 цього договору.

Проте, актом № 830/13-15/13/6 від 13.11.2015 встановлено порушення позивачем вимог ст. 20, 25 Закону України «Про страхування» щодо невиконання страховиком обов'язку, при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк та несплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені) за несвоєчасне здійснення страхового відшкодування.

В силу норм п. 2 і 3 ч. 1 ст. 20 зазначеного Закону страховик, зокрема, зобов'язаний: протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати або страхового відшкодування страхувальнику; при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом.

Умовами договору страхування можуть бути передбачені також інші обов'язки страховика (ч. 2 ст. 20 цього Закону).

Згідно ч. ст. 25 Закону здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

У відповідності до ст. 26 № 85/96-ВР підставою для відмови страховика у здійсненні страхових виплат або страхового відшкодування є:

- навмисні дії страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, спрямовані на настання страхового випадку. Зазначена норма не поширюється на дії, пов'язані з виконанням ними громадянського чи службового обов'язку, в стані необхідної оборони (без перевищення її меж) або захисту майна, життя, здоров'я, честі, гідності та ділової репутації. Кваліфікація дій страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, встановлюється відповідно до чинного законодавства України;

- вчинення страхувальником - фізичною особою або іншою особою, на користь якої укладено договір страхування, умисного злочину, що призвів до страхового випадку;

- подання страхувальником свідомо неправдивих відомостей про предмет договору страхування або про факт настання страхового випадку;

- отримання страхувальником повного відшкодування збитків за майновим страхуванням від особи, винної у їх заподіянні;

- несвоєчасне повідомлення страхувальником про настання страхового випадку без поважних на це причин або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків;

- інші випадки, передбачені законом.

Умовами договору страхування можуть бути передбачені інші підстави для відмови у здійсненні страхових виплат, якщо це не суперечить закону.

Рішення про відмову у страховій виплаті приймається страховиком у строк не більший передбаченого правилами страхування та повідомляється страхувальнику в письмовій формі з обґрунтуванням причин відмови.

Відмову страховика у страховій виплаті може бути оскаржено страхувальником у судовому порядку.

Негативний фінансовий стан страховика не є підставою для відмови у виплаті страхових сум (їх частин) або страхового відшкодування страхувальнику.

За результатами дослідження наявних у справі матеріалів, суд встановив, що автомобіль марки «Volvo», державний реєстрацій номер НОМЕР_1, з напівпричепом державний реєстрацій номер НОМЕР_3, на якому ТОВ «МТК Фортекс» здійснювалося перевезення вантажу ТОВ «Баядера-Імпорт» із залученням перевізника ПП «Пастораль», в період настання випадку крадіжки, перебував на стоянці за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору про надання послуг № 7 від 01.01.2015. За умовами даного договору про надання послуг, фізична особа-підприємець ОСОБА_2 (як виконавець) надає ПП «Пастораль» (замовнику) такі послуги: проводить передрейсовий медичний огляд водіїв замовника згідно додатку № 1, здійснює контроль технічного стану при виїзді в рейс транспортних засобів замовника згідно додатку 1, проводить технічний ремонт та технічне обслуговування транспортних засобів замовника, та надає місце під стоянку з забезпеченням охорони за адресою: АДРЕСА_1 транспортних засобів замовника згідно додатку 1.

Відповідно до наявної в матеріалах справи копії додатку 1 до договору № 7 від 01.01.2015, фізична особа-підприємець ОСОБА_2 надає послуги по проведенню передрейсового медичного огляду водіїв та здійснює перевірку технічного стану автотранспортних засобів ПП «Пастораль» за наведеним переліком, в тому числі стосовно автомобіля з держ. номером НОМЕР_1 та напівпричіпу з держ. номером НОМЕР_3.

За даними з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, фізична особа-підприємець ОСОБА_2 (ідентифікаційний код 8) здійснює такий вид господарської діяльності за КВЕД як допоміжне обслуговування наземного транспорту (52.21). Даний клас КВЕД включає в себе послуги паркувальних майданчиків, платних автостоянок або гаражів.

Діяльність та правила зберігання автомобілів на автостоянках регламентується постановою Кабінету Міністрів України від 22.01.1996 № 115 «Про затвердження Правил зберігання транспортних засобів на автостоянках. Дані Правила регулюють правовідносини з організації та порядок надання послуг щодо зберігання транспортних засобів (автомобілів, автобусів, мотоциклів, моторолерів, мотоколясок, мопедів, причепів), що належать громадянам, а також транзитних транспортних засобів, що здійснюють міжнародні та міжміські перевезення, і поширюються на всі автостоянки (крім автостоянок - гаражних кооперативів), що охороняються, незалежно від форм власності, які є суб'єктами господарської діяльності, чи належать цим суб'єктам (надалі - автостоянки).

Відповідно до п. 8 Правил на території автостоянки забороняється знаходитися стороннім особам. Відповідальність за охорону транспортних засобів та майна, що тимчасово або постійно знаходиться на території автостоянки, за додержання санітарних і пожежних правил, інших вимог несуть працівники автостоянки.

Таким чином, враховуючи вищенаведене та зміст договору страхування, суд вважає, що перебування транспортного засобу перевізника ПП «Пастораль» з вантажем на території приватної стоянки з забезпеченням охорони за договором № 7 від 01.01.2015 з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 відповідає визначенню «безпечне місце паркування», що тлумачиться як «стоянка з охороною», згідно цього договору страхування.

З огляду на зазначене, суд погоджується з висновками відповідача про безпідставність відмови позивача у виплаті страхового відшкодування ТОВ «МТК Фортекс» з наведених підстав, та приходить до висновку про наявність порушень норм законодавства про фінансові послуги з боку позивача, а саме: п. 3 ч. 1 ст. 20 та п. 1 ст. 25 Закону України «Про страхування», п. 2.15 і п. 2.16 розділу 2 Ліцензійних умов провадження страхової діяльності, затверджених розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 28.08.2003 № 40, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 15.09.2003 за № 805/8126 (зі змінами та доповненнями), щодо невиконання зобов'язань страховиком дотримуватись обов'язків, визначених статтею 20 Закону України «Про страхування» та щодо нездійснення страховиком страхової виплати у порядку та на умовах визначених ст. 25 Закону України «Про страхування», з підстав.

При цьому, суд не визнає нормативно та документально обґрунтованими посилання позивача на факт перебування в провадженні Господарського суду м. Києва справи № 910/13803/15 за позовом ПрАТ «СК «К'ю Бі І Україна» до ТОВ «МТК Фортекс», ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» та ПП «Пастораль» про стягнення грошових коштів як підставу для відмови у здійсненні страхового відшкодування (між тим, станом на день прийняття судового рішення у даній справі згідно даних Єдиного державного реєстру судових рішень справа № 910/13803/15 Господарським судом м. Києва по суті не вирішена) оскільки вказана обставина у відповідності до ст. 26 Закону України «Про страхування» та положень розд. ХІ договору страхування не являється підставою для відмови у виплаті у страхового відшкодування та не спростовує факт пред'явлення замовником транспортно-експедиційних послуг претензій до експедитора (страхувальника), що відповідає предмету страхування за договором страхування.

Стосовно зауважень позивача щодо того, що Нацкомісія не наділена повноваженнями самостійно надавати оцінку правомірності діям страховика по відмові у виплаті страхового відшкодування, то суд зазначає наступне.

Повноваження Нацкомфінпослуг визначені Законом України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та іншими законами, а також Положенням про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг.

Так, відповідно до ст. 19 Закону № 2664-ІІІ одним із завдань державного регулювання ринків фінансових послуг в Україні є забезпечення рівних можливостей для доступу до ринків фінансових послуг та захисту прав їх учасників.

Згідно з ст. 28 Закону № 2664-ІІІ Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, у межах своєї компетенції у разі порушення законодавства про фінансові послуги, нормативно-правових актів Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, застосовує заходи впливу та накладає адміністративні стягнення.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 40 вищезазначеного Закону передбачено, що Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, може зобов'язати порушника вжити заходів для усунення порушення та/або вжити заходів для усунення причин, що сприяли вчиненню порушення.

З даними нормами закону кореспондуються положення п. 5 ч. 3 Положенням про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, де передбачено, що основним завданням Нацкомфінпослуг є: захист прав споживачів фінансових послуг шляхом застосування у межах своїх повноважень заходів впливу з метою запобігання і припинення порушень законодавства на ринку фінансових послуг.

Положеннями ч.1 ст. 39 вищезазначеного Закону передбачено, що передумовою застосування заходів впливу є встановлення обставин, які свідчать про допущення учасником ринку порушення законів та інших нормативно-правових актів, що регулюють діяльність з надання фінансових послуг.

Відповідно до п.п. 1.6, 1.7 Положення про застосування Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, заходів впливу за порушення законодавства про фінансові послуги, затвердженого розпорядженням Нацкомфінпослуг від 20.11.2012 № 2319, Нацкомфінпослуг, уповноважені та посадові особи Нацкомфінпослуг в межах своїх повноважень зобов'язані всебічно, повно та об'єктивно дослідити обставини справи про правопорушення, а також своєчасно прийняти рішення за справою про правопорушення та застосувати передбачені законодавством заходи впливу. Рішення у справі про правопорушення повинно бути законним та обґрунтованим.

Наявні матеріали справи свідчать, що Нацкомфінпослуг було розглянуто скаргу ТОВ МТК Фортекс» (скаржника) та за результатами розгляду застосовано у межах своїх повноважень заходи впливу шляхом прийняття оспорюваного розпорядження від 01.12.2015 № 2941.

Факт прийняття іншого рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування, в тому числі на інших підставах, ніж було зазначено у листі від 07.07.2015 № 3106-31, позивач в суді документально не підтвердив.

Таким чином, враховуючи те, що в даному випадку відмова позивача у виплаті страхового відшкодування суперечить умовам договору добровільного страхування майна, а також вимогам Закону «Про страхування», суд дійшов висновку про правомірність вказаного розпорядження відповідача про застосування до ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» заходів впливу.

В силу норми ч. 2 ст. 19 Конституції України, встановлено, що посадові особи контролюючих органів зобов'язані дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами.

Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, а також усні та письмові доводи представників сторін стосовно заявлених позовних вимог, суд дійшов до висновку відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ПрАТ «СК «ПЗУ Україна».

Керуючись положеннями статей 2, 7, 69-71, 94, 160-163, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позову приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена за правилами, встановленими в ст. ст. 185 - 187 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно.

Суддя К.М. Кобилянський