Справа № 826/2802/16
Суддя: Мазур А.С.
Дата ухвалення: 2016-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

826/2802/16

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

23 червня 2016 року № 826/2802/16

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Мазур А.С., розглянувши в скороченому провадженні адміністративну справу

за позовом

Управління Пенсійного фонду України в Солом' янському районі

м. Києва

до

Орендного підприємства «Науково-дослідний інститут будівельного

виробництва»

про

стягнення заборгованості у розмірі 153 837,50 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Управління Пенсійного фонду України в Солом'янському районі м. Києва звернулось з позовом до Орендного підприємства «Науково-дослідний інститут будівельного виробництва» про стягнення заборгованості у розмірі 153 837,50 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що у відповідача утворилась заборгованість у зазначеному розмірі з відшкодування сум фактичних витрат на виплату наукових пенсій, яка відповідачем у встановлені законодавством строки погашена не була.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.03.2016 відкрито скорочене провадження у справі та встановлено відповідачу строк для подання заперечень проти позову та необхідних документів або заяви про визнання позову.

Відповідач у визначений судом строк заперечення на позовну заяву не надав, заяву про визнання позову також суду не надіслав. Відповідач ухвалу суду про відкриття провадження у справі отримав 22.04.2016 що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Відповідно до частини 4 статті 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглядається в порядку скороченого провадження без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі, на підставі наявних у справі доказів.

Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, з’ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини є достатніми для розгляду справи в порядку скороченого провадження та прийняття рішення по справі, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі з огляду на наступне.

Орендне підприємство «Науково-дослідний інститут будівельного виробництва» перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Солом’янському районі міста Києва як платник єдиного внеску.

Як зазначає позивач, Орендне підприємство «Науково-дослідний інститут будівельного виробництва» має заборгованість перед Пенсійним фондом України по відшкодуванню різниці фактичних витрат на виплату пенсій, призначених відповідно до Закону України “Про наукову та науково-технічну діяльність” і сумою пенсій, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів, за період з серпня 2015 року по грудень 2015 року у розмірі 153 837,50 грн.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов’язкове державне соціальне страхування, цього Закону, закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відмінні від загальнообов’язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Частина перша статті 24 Закону України “Про науку і науково-технічну діяльність” встановлює, що держава встановлює для наукових (науково-педагогічних) працівників, які мають необхідний стаж наукової роботи, пенсії на рівні, що забезпечує престижність наукової праці та стимулює систематичне оновлення наукових кадрів.

Згідно з частиною другою статті 24 Закону України “Про науку і науково-технічну діяльність” пенсія науковому (науково-педагогічному) працівнику призначається за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування”.

Відповідно до частини дев’ятої статті 24 Закону України “Про науку і науково-технічну діяльність” різниця між сумою пенсії, призначеної за цим Законом, та сумою пенсії, обчисленої відповідно до інших законодавчих актів, на яку має право науковий працівник, фінансується:

для наукових (науково-педагогічних) працівників державних бюджетних наукових установ, організацій та вищих навчальних закладів - за рахунок коштів державного бюджету;

для наукових (науково-педагогічних) працівників інших державних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів - за рахунок коштів цих підприємств, установ, організацій та закладів, а також коштів державного бюджету в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. При цьому за рахунок коштів державного бюджету науковим (науково-педагогічним) працівникам оплачується з розрахунку на одну особу 50 відсотків різниці пенсії, призначеної за цим Законом;

для наукових (науково-педагогічних) працівників недержавних наукових установ, організацій та вищих навчальних закладів - за рахунок коштів цих установ, організацій та закладів.

Механізм фінансування різниці між сумою пенсії, призначеної науковим (науково-педагогічним) працівникам державних небюджетних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів III - IV рівнів акредитації згідно із Законом України “Про наукову і науково-технічну діяльність”, та сумою пенсії, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів, на яку мають право зазначені особи (далі - різниця у розмірі пенсії) визначає відповідний Порядок, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 24 березня 2004 року №372 (далі по тексту - Порядок).

Відповідно до пункту 2 Порядку за рахунок коштів державного бюджету фінансується 50 відсотків різниці у розмірі пенсії наукових (науково-педагогічних) працівників державних небюджетних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів III - IV рівнів акредитації у розрахунку на одну особу. Інша частина фінансується за рахунок коштів цих підприємств, установ, організацій та закладів.

Як визначає пункт 5 Порядку, розмір витрат на фінансування різниці у розмірі пенсії за рахунок коштів державних небюджетних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів III - IV рівнів акредитації визначається у розрахунку на рік органами Пенсійного фонду до 20 січня поточного року та протягом 10 днів з дня призначення пенсії відповідно до Закону України “Про наукову і науково-технічну діяльність”, про що відповідному підприємству, установі, організації або закладу відразу надсилається повідомлення за зразком, що додається.

Зазначені підприємства, установи, організації та заклади самостійно визначають суму, що підлягає до сплати у розрахунку на місяць, та щомісяця до 25 числа перераховують органу Пенсійного фонду за своїм місцезнаходженням відповідні кошти для фінансування різниці у розмірі пенсії, призначеної у минулому та поточному роках.

Відповідно до пункту 8 Порядку у разі порушення строку сплати коштів, які спрямовуються на фінансування різниці у розмірі пенсії, органи Пенсійного фонду стягують відповідні суми у порядку, визначеному законодавством.

Пункт 9 Порядку передбачає, що різниця у розмірі пенсій наукових (науково-педагогічних) працівників недержавних наукових установ, організацій та вищих навчальних закладів III - IV рівнів акредитації фінансується за рахунок коштів цих установ, організацій та закладів згідно з пунктами 3 - 8 цього Порядку.

Наведене вказує, що вищі навчальні заклади, працівникам яких призначено пенсію на підставі норм Закону України “Про науку і науково-технічну діяльність”, зобов’язані фінансувати різницю між сумою пенсії, призначеної за цим Законом, та сумою пенсії, обчисленої відповідно до інших законодавчих актів, на яку має право науковий працівник, шляхом перерахування коштів на рахунок органу Пенсійного фонду України.

З метою фінансування різниці у розмірі пенсії УПФУ надіслало Орендному підприємству «Науково-дослідний інститут будівельного виробництва» повідомлення про відшкодування наукової пенсії, однак виплати на відшкодування різниці на фінансування пенсій підприємством не сплачені, що підтверджується карткою особового рахунку.

Як зазначає позивач та не заперечується відповідачем, Орендне підприємство «Науково-дослідний інститут будівельного виробництва» не відшкодувало різницю між сумами пенсії за серпень-грудень 2015 року, всього у розмірі 153 837,50 грн.

Враховуючи, що суму відшкодуванню витрат на фінансування різниці між сумою пенсії, призначеної відповідно до Закону України “Про наукову і науково-технічну діяльність”, і сумою пенсій, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів, у розмірі 153 837,50 грн. відповідач у встановлений законодавством строк не сплатив, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення вказаної суми у судовому порядку.

Відповідно до частини першої статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Таким чином, позовні вимоги УПФУ є обґрунтованими та підтверджуються необхідними доказами, а тому підлягають задоволенню.

Разом з тим, ухвалою суду від 12.03.2016 позивачу відстрочено сплату судового збору у сумі 2 307,56 грн. до ухвалення судового рішення у справі.

Таким чином, судовий збір з Управління Пенсійного фонду України в Солом'янському районі м. Києва у розмірі 2307,56 грн. підлягає стягненню до спеціального фонду Державного бюджету.

При цьому суд зауважує, що платiжними реквiзитами для перерахування судового збору в гривнях при зверненні з позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва є наступні реквізити:

Отримувач коштів УДКСУ у Печерському р-ні м. Києва;

Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 38004897;

Банк отримувача ГУ ДКСУ у м. Києві;

Код банку отримувача (МФО) 820019;

Код класифікації доходів бюджету 22030101;

Призначення платежу *;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків – фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний орган Міністерства доходів і зборів України і має відповідну відмітку у паспорті); Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Окружний адміністративний суд міста Києва (назва суду, де розглядається справа).

На підставі вищенаведених норм законодавства та керуючись вимогами частини 4 статті 33, статтями 2, 7-9, 94, 158-163, 1832 та 256 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов Управління Пенсійного фонду України в Солом’янському районі міста Києва задовольнити повністю.

3. Стягнути з Управління Пенсійного фонду України в Солом'янському районі м. Києва (код ЄДРПОУ 26063727) судовий збір в сумі 2 307,56 грн. (дві тисячі триста сім гривень 56 коп.).

Постанова підлягає негайному виконанню.

Постанова може бути оскаржена за правилами, встановленими ч. 8 ст. 183-2, ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова набирає законної сили в порядку, встановленим статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя А.С. Мазур