Справа № 826/19156/15
Суддя: Шелест С.Б.
Дата ухвалення: 2016-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

23 червня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуюча суддя : Шелест С.Б.

Судді: Глущенко Я.Б., Пилипенко О.Є.

При секретарі судового засідання: Кравченко Л.А.

За участі:

позивача: ОСОБА_2;

представника відповідача: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 27.04.16р. у справі №826/19156/15 за позовом ОСОБА_2 до Секретаріату Кабінету Міністрів України про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії

у с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання протиправними дій відповідача щодо ненадання копії стенограми засідання Кабінету Міністрів України від 05.11.14р. у відповідь на запит на інформацію ОСОБА_2 від 11.08.15р.; зобов'язання відповідача повторно розглянути запит на інформацію ОСОБА_2 від 11.08.15р. з урахуванням висновків суду; зобов'язання відповідача надати ОСОБА_2 копію стенограми засідання Кабінету Міністрів України від 05.11.14р.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 27.04.16р. у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною постановою, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просить суд скасувати постанову з мотивів порушення судом норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення про задоволення адміністративного позову.

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що судом першої інстанції безпідставно не взято до уваги те, що запитувана позивачем інформація, як-то стенограма засідання Кабінету Міністрів України від 05.11.14р., не є службовою інформацією у розумінні Закону України «Про доступ до публічної інформації». Позивачем також подані заперечення на ухвалу про відмову у задоволенні заяви про відвід колегії суддів, мотивовані тим, що справу розглянуто неповноважним судом - у складі колегії суддів, а не одноособово, як-то передбачено процесуальним законом.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача, представника відповідача, розглянувши матеріали справи та апеляційну скаргу позивача, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 11.08.15р. позивачем на електронну пошту Кабінету Міністрів України було направлено запит на отримання публічної інформації, у якому він просив, на підставі положень Закону України «Про доступ до публічної інформації», надати йому стенограму засідання Кабінету Міністрів України від 05.11.14р.

Листом Департаменту інформації та комунікації з громадськістю Секретаріату Кабінету Міністрів України від 17.08.15р. позивачу повідомлено, що відповідно до ст. 9 Закону України «Про доступ до публічної інформації» стенограми засідань Кабінету Міністрів є службовою інформацією та мають гриф «Для службового користування».

Також у листі було зазначено про те, що згідно ч. 9 ст. 46 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» та п. 2 параграфу 25 Регламенту Кабінету Міністрів України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів від 18.07.07р. № 950, стенограма засідання Уряду є внутрішнім робочим документом Кабінету Міністрів, що використовується для складання протоколу засідання. Стенограма засідання Кабінету Міністрів надається Верховній Раді України, Президенту України, членам Кабінету Міністрів України на їх запит.

Одночасно, відповідачем було направлено позивачу копію протоколу № 92 засідання Кабінету Міністрів від 05.11.14р.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що стенограма засідання Уряду є службовою інформацією, доступ до якої є обмеженим.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, інформації, що становить суспільний інтерес, визначає Закон України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.11р. № 2939-VI (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин; надалі - Закон № 2939-VI).

Відповідно до статті 1 Закону № 2939-VI, публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Частиною 2 вказаної статті передбачено, що обмеження доступу до інформації здійснюється відповідно до закону при дотриманні сукупності таких вимог: виключно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя; розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам; шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 6 Закону № 2939-VI, інформацією з обмеженим доступом є конфіденційна інформація; таємна інформація; службова інформація.

Обмеження доступу до інформації здійснюється відповідно до закону при дотриманні сукупності таких вимог:

1) виключно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя;

2) розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам;

3) шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні.

Частиною 4 цієї норми визначено, що інформація з обмеженим доступом має надаватися розпорядником інформації, якщо немає законних підстав для обмеження у доступі до такої інформації, які існували раніше.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 9 Закону № 2939-VI відповідно до вимог частини другої статті 6 цього Закону до службової може належати така інформація:

1) що міститься в документах суб'єктів владних повноважень, які становлять внутрівідомчу службову кореспонденцію, доповідні записки, рекомендації, якщо вони пов'язані з розробкою напряму діяльності установи або здійсненням контрольних, наглядових функцій органами державної влади, процесом прийняття рішень і передують публічному обговоренню та/або прийняттю рішень;

2) зібрана в процесі оперативно-розшукової, контррозвідувальної діяльності, у сфері оборони країни, яку не віднесено до державної таємниці.

Документам, що містять інформацію, яка становить службову інформацію, присвоюється гриф "для службового користування". Доступ до таких документів надається відповідно до частини другої статті 6 цього Закону.

Згідно ч.ч. 8, 9 ст. 46 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» від 27.02.14р. № 794-VII (надалі - Закон № 794-VII) засідання Кабінету Міністрів України стенографується, його рішення оформлюється протоколом, який є офіційним документом.

Стенограма засідання Кабінету Міністрів України є внутрішнім робочим документом Кабінету Міністрів України, що має конфіденційний характер і використовується для складення протоколу засідання. Стенограма засідання Кабінету Міністрів України надається Верховній Раді України, Президенту України, членам Кабінету Міністрів України на їх запит.

Пунктом 25 Регламенту Кабінету Міністрів України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів від 18.07.07р. № 950 передбачено, що Секретаріат Кабінету Міністрів здійснює стенографування засідання Кабінету Міністрів.

Стенограма засідання Кабінету Міністрів є внутрішнім робочим документом Кабінету Міністрів, що має конфіденційний характер, використовується лише для складення протоколу засідання і зберігається в установленому порядку разом з матеріалами засідання. Стенограма надається Верховній Раді, Президентові України, членам Кабінету Міністрів на їх запит.

Таким чином, з аналізу вказаних правових норм вбачається, що стенографування засідання Кабінету Міністрів відображає процес прийняття рішень Кабінетом Міністрів на його засіданнях, а саме: дослівно фіксує процес обговорення членами Уряду проектів актів Кабінету Міністрів. Водночас очевидним є також те, що обговорення посадовим складом Уряду проектів актів передує прийняттю відповідних рішень Кабінетом Міністрів України.

При цьому, зазначеними нормативно-правовими актами передбачено коло осіб, яким на відповідний запит надається стенограма засідання Уряду.

Виходячи з наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що стенограма засідання Кабінету Міністрів є документом, який пов'язаний із процесом прийняття рішень Урядом, а тому інформація, відображена у стенограмі, відноситься до службової.

Колегія суддів акцентує увагу на тому, що згідно з п.1.ч.1.ст.3 Закону № 2939-VI, право на доступ до публічної інформації гарантується: обов'язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом.

Виходячи з приписів наведеної вище ч.9 ст. 46 Закону № 794-VII, є законні підстави для обмеження у доступі до інформації, яка відображена у стенограмі засідання Уряду. Надання стенограми засідання іншим особам, крім тих, які визначені ч.9 ст. 46 Закону № 794-VII, не передбачено. Тому у позивача відсутнє право на одержання стенограми засідання Кабінету Міністрів України. Відтак, право позивача, на захист якого заявлено позов, не порушене.

Як зазначалось вище, офіційним документом, яким оформлюється рішення, прийняті на засіданні Кабінету Міністрів є протокол засідання, а не стенограма, яка використовується для складання протоколу (ч.9 ст. 46 Закону № 794-VII).

Водночас протокол № 92 засідання Уряду від 05.11.14р., який відображає порядок денний засідання Кабінету Міністрів України, був надісланий позивачу на його запит.

Апелянт, з покликанням на ч. 7 ст. 6 Закону 2939-VI зазначив, що обмеженому доступу підлягає інформація, а не документ. Якщо документ містить інформацію з обмеженим доступом, для ознайомлення надається інформація, доступ до якої необмежений.

З цього приводу, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно ст. 1 Закону України «Про інформацію», документ - матеріальний носій, що містить інформацію, основними функціями якого є її збереження та передавання у часі та просторі; інформація - будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Отже, інформація сама по собі є нематеріальним благом, яке не зводиться до матеріальних об'єктів, що також підтверджує віднесення її законодавцем до нематеріальних благ (Глава 15 Розділу III Цивільного кодексу України); інформація може бути як збережена на матеріальних носіях, так і не зберігатися на них, тобто існувати у нематеріалізованій формі; з моменту збереження інформації на матеріальному носії вона перетворюється в об'єкт матеріального світу - документ.

Наведене також випливає з визначення «публічна інформація», що міститься у ст. 1 Закону 2939-VI.

Отже, стенограма засідання Кабінету Міністрів є документом, який містить дослівний запис промов посадового складу Кабінету Міністрів при обговоренні ними проектів актів Уряду.

Таким чином, стенограма засідання Кабінету Міністрів не може бути надана частково, тобто у якійсь частині, оскільки запитувачу публічної інформації надається не інформація, а документ, який містить створену в процесі виконання суб'єктом владних повноважень своїх обов'язків інформацію.

Частиною першою статті 22 Закону № 2939-VI визначено, що розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках: 1) розпорядник інформації не володіє і не зобов'язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; 2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону; 3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов'язані з копіюванням або друком; 4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п'ятою статті 19 цього Закону.

З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Колегія суддів вважає безпідставними доводи апелянта про необґрунтованість відмови у задоволенні його заяви про відвід колегії суддів, з огляду на наступне.

Так, апелянт вважає, що суд за відсутності на те законних підстав (ч.1, 2 ст. 24 КАС України) розглянув справу колегією у складі трьох суддів, замість її розгляду одноособово. Таке порушення, на думку апелянта, є істотним порушенням судом норм процесуального права, наслідком якого є скасування оскаржуваної постанови.

Відповідно до п.13.3 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.13р. №7 «Про судове рішення в адміністративній справі» «порушення норм процесуального права є підставою для скасування рішення тільки у випадках, встановлених п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, а саме в разі, коли ці порушення призвели до неправильного вирішення справи, коли розгляд і вирішення справи було здійснено неповноважним судом або в ухваленні постанови брав участь суддя, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід суд апеляційної інстанції визнав обґрунтованою, коли постанова ухвалена чи підписана не тим суддею, який розглянув справу. Указані порушення норм процесуального права варто вважати істотними і такими, що тягнуть скасування судового рішення та ухвалення нового рішення».

Разом з тим, те, що суд першої інстанції розглянув справу колегією суддів у складі трьох суддів, не може бути розцінене як розгляд справи неповноважним судом, оскільки справа розглянута суддями, строк повноважень яких не закінчився; справа розглянута суддями одного суду; справа розглянута із дотриманням предметної та територіальної підсудності; постанова підписана тими суддями, які розглядали справу.

Поміж тим, відповідно до ч 2 ст.24 КАС України, адміністративні справи розглядаються і вирішуються в окружному адміністративному суді та у місцевому загальному суді як адміністративному суді колегією у складі трьох суддів також з ініціативи судді в разі їх особливої складності.

При цьому, при визначенні критеріїв особливої складності справи необхідно зауважити, що це суто оціночне поняття, тому визначення ступеня складності справи не може обмежуватися вичерпним переліком критеріїв і має визначатися судом самостійно, з урахуванням конкретних обставин справи.

Таким чином, доводи апелянта про те, що справу розглянуто неповноважним судом - безпідставні; такі доводи ніяк не впливають на правильність встановлених судом обставин у справі. За змістом ч. 2 ст. 200 КАС України, не може були скасовано правильне по суті рішення з одних лише формальних підстав.

Приймаючи до уваги те, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, висновки суду доводами апелянта не спростовані, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.195, 196, 200, 205, 206 КАС України, Київський апеляційний адміністративний суд

у х в а л и в:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 27.04.16р. у справі №826/19156/15 - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 27.04.16р. у справі №826/19156/15 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуюча суддя Шелест С.Б.

Судді : Глущенко Я.Б.

Пилипенко О.Є.

Повний текст ухвали складений: 29.06.16р

Головуючий суддя Шелест С.Б.

Судді: Глущенко Я.Б.

Пилипенко О.Є.