Справа № 2-а-1193/09/1420
Суддя: Домусчі С.Д.
Дата ухвалення: 2010-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2010 р.Справа № 2-а-1193/09/1420

Категорія:2.31.2Головуючий в 1 інстанції: Головко Л.І.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого: судді Домусчі С.Д.

суддів: Димерлія О.О., Єщенка О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту населення Очаківської районної державної адміністрації Миколаївської області на постанову Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 15 червня 2009 року в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення Очаківської районної державної адміністрації Миколаївської області про зобовязання виплатити щорічну грошову допомогу учаснику бойових дій, -

ВСТАНОВИВ:

15 квітня 2009 року ОСОБА_1, звернувшись до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області з позовом до управління праці та соціального захисту населення Очаківської районної державної адміністрації Миколаївської області, просив суд зобовязати відповідача здійснити виплату щорічної грошової допомоги до 05 травня за 2004-2008 роки, виходячи з розрахунку пяти мінімальних пенсії за віком, в сумі 8315 грн.

Постановою суду від 15 червня 2009 року позов задоволений повністю: зобовязано відповідача здійснити доплату позивачу в рахунок неодержаної ним щорічної разової грошової допомоги учасникам бойових дій, передбаченої ч. 5 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», 6950 грн., з яких 130 грн. за 2004 рік, 1410 грн. за 2005 рік, 1545 грн. за 2006 рік, 1770 грн. за 2007 рік, 2095 грн. за 2008 рік.

Не погоджуючись з судовим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, та просить скасувати постанову суду І інстанції та ухвалити нову, якою відмовити у задоволені позову ОСОБА_1

Апеляційну скаргу апелянт обґрунтовує тим, що при виплаті одноразової грошової допомоги ним були дотриманні норми чинного на той час законодавства, а при ухвалені постанови суд першої інстанції допустив порушення норм матеріального права.

Ухвалюючи постанову про задоволення адміністративного позову, суд першої інстанції встановив, що позивач є учасником бойових дій та, відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», має право отримувати щорічно до 5 травня разову грошову допомогу у розмірі пяти мінімальних пенсій за віком за 2004-2008 роки. Суд першої інстанції не взяв до уваги заперечення відповідача, посилаючись на те, що нормативно-правові акти, на підставі яких діяв відповідач, істотно звужували зміст та обсяг прав позивача. Також суд першої інстанції поновив позивачу строк звернення до суду.

Заслухавши суддю доповідача, розглянувши та обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга може бути задоволена частково.

Суд апеляційної інстанції встановив, що ОСОБА_1 є учасником бойових дій та, відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», має право отримувати щорічно до 5 травня разову грошову допомогу у розмірі пяти мінімальних пенсій за віком.

У 2004 році ст. 44 Закону України «Про Державний бюджет України на 2004 рік»була передбачена виплата щорічної разової допомоги учасникам бойових дій у розмірі 120 грн.

У 2005 році ст. 34 Закону України «Про Державний бюджет України на 2005 рік»була передбачена виплата щорічної разової допомоги учасникам бойових дій у розмірі 250 грн.

У 2006 році дія ч. 5 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» була зупинена на 2006 рік Законом України «Про Державний бюджет України на 2006 рік», а ст. 30 цього Закону передбачена виплата щорічної разової допомоги учасникам бойових дій у розмірі 250 грн.

У 2007 році дія ч. 5 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»була зупинена на 2007 рік законом України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», а ст. 29 цього Закону передбачена виплата щорічної разової допомоги учасникам бойових дій у розмірі 280 грн.

Підпунктом б п.п. 1 п. 20 розділу ІІ Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України»та постанови Кабінету Міністрів України № 183 від 12 березня 2008 року «Про розмірі разової грошової допомоги, що виплачується в 2008 році відповідно до Законів України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»та «Про жертви нацистських переслідувань»передбачена виплата щорічної разової допомоги учасникам бойових дій у розмірі 310 грн.

Сторонами не заперечується факт отримання позивачем щорічної грошової допомоги у 2004-2008 роках у зазначених вище розмірах.

Як вбачається ст. 34 Закону України «Про Державний бюджет України на 2005 рік», ст. 30 Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік»виплати учасниками бойових дій щорічної разової допомоги в розмірах, які передбачені Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»були обмежені.

Будь-яких рішень щодо неконституційності положень вказаних законів Конституційним Судом України не приймалося, отже вони є чинними та обов`язковими для виконання.

За таких обставин не можуть бути задоволені позовні вимоги за 2005, 2006 роки.

Положення ст. 44 Закону України «Про Державний бюджет України на 2004 рік», відповідно до якого була передбачена виплата щорічної разової допомоги учасникам бойових дій у розмірі 120 грн., втратило чинність, як таке, що визнане неконституційним на підставі Рішення Конституційного Суду N 20-рп/2004 від 01 грудня 2004 року.

Положення ст. 29 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», відповідно до якого була передбачена виплата щорічної разової допомоги учасникам бойових дій у розмірі 280 грн., втратило чинність, як таке, що визнано неконституційним, на підставі Рішення Конституційного Суду України № 6-рп/2007 від 09 липня 2007 року.

Положення п. 20 розділу ІІ Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України»втратило чинність, як таке, що визнано неконституційним, на підставі Рішення Конституційного Суду України № 10-рп/2007 від 22 травня 2008 року.

Згідно зі статтею 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Відповідно до частини другої статті 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Відповідно в період з 01 січня по 30 листопада 2004 року, з 01 січня по 08 липня 2007 року, з 01 січня по 21 травня 2008 року Закони України про Державний бюджет України на 2004, 2007, 2008 роки були чинними та підлягали виконанню, а органи, уповноважені на здійснення цих виплат, у цей час діяли на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Із дати прийняття рішень Конституційним Судом України особи мають право на виплату допомоги до 5 травня у розмірах, визначених законами «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Оскільки ст. 17 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»передбачено право осіб, які не отримали разової грошової допомоги до 5 травня, звернутися за нею та отримати її до 30 вересня відповідного року, в якому здійснюється виплата допомоги, то з приписів зазначених нормативних актів випливає, що право на отримання щорічної одноразової допомоги до 5 травня у розмірах, установлених Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», мають особи, які взагалі не отримали її з різних причин до 5 травня, у разі їх звернення за отриманням такої допомоги після поновлення дії норм цих законів у звязку з визнанням неконституційними змін до них, у строк до 30 вересня відповідного року.

Позивачем не заперечується, що відповідач виконав свої зобовязання перед ним до 05 травня відповідно 2004, 2007, 2008 років, виплативши йому щорічну разову грошову допомогу до 5 травня в розмірі, встановленому Законами України про Державний бюджет України на 2004, 2007, 2008 роки.

Таким чином, відсутні правові підстави для зобовязання відповідача виплатити позивачу суму разової щорічної грошової допомоги за 2004, 2007, 2008 роки.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції порушив норми матеріального права при вирішенні справи, у звязку з чим, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, це є підставою для часткового задоволення апеляційної скарги, скасування постанови суду та ухвалення нового судового рішення.

Керуючись ст. 195, п. 2 ч. 1 ст. 197, п. 3 ч. 1 ст. 198, п. 4 ч. 1 ст. 202, ч. 2 ст. 205, ст. 207, ч. 5 ст. 254 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту населення Очаківської районної державної адміністрації Миколаївської області задовольнити частково.

Постанову Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 15 червня 2009 року скасувати та ухвалити нову постанову.

Відмовити в задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення Очаківської районної державної адміністрації Миколаївської області про зобовязання виплатити щорічну грошову допомогу учаснику бойових дій.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України в порядку, протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: суддя /підпис/ ОСОБА_2

суддя /підпис/ ОСОБА_3

суддя /підпис/ ОСОБА_4