Справа № 815/2112/14
Суддя: Леонтович К.Г.
Дата ухвалення: 2016-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2016 року м. Київ К/800/41080/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі

суддів: Леонтович К.Г., Васильченко Н.В., Калашнікової О.В.,

розглянувши у попередньому розгляді касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 12 серпня 2014 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 27 серпня 2015 року у справі за позовом Одеської міської ради до Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області треті особи: ОСОБА_1, ОСОБА_2 про скасування реєстрації декларації, -

в с т а н о в и л а :

У квітні 2014 року Одеська міська рада звернулася в суд з позовом до Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області треті особи: ОСОБА_1, ОСОБА_2 про скасування реєстрації декларації від 23.08.2013 року № ОД 95 про готовність об'єкта, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, до експлуатації.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у зв'язку та на підставі виявлення факту подання ОСОБА_1 недостовірних даних, наведених у декларації про готовність об'єкта до експлуатації від 23.08.2013 року № ОД 95, а також враховуючи, що ІДАБК в Одеській області не було вжито відповідних заходів реагування, Одеська міська рада звернулась до суду із даним позовом про скасування реєстрації вказаної декларації в судовому порядку.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 12 серпня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 27 серпня 2015 року адміністративний позов задоволений.

Не погоджуючись з ухваленими по справі рішеннями ОСОБА_1 звернулася до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення судів першої і апеляційної інстанцій та закрити провадження у справі, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, матеріали касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що відсутні підстави для скасування судових рішень, а касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 23.08.2013 року ІДБК в Одеській області за № ОД 95 зареєстровано декларацію замовника - ОСОБА_1 про готовність об'єкта до експлуатації з реконструкції нежитлового приміщення під житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1, категорія складності - II у якій, також, зазначено, зокрема, інформація про: відповідальну особу 3 технічного нагляду: інженер технічного нагляду № 23/06 від 15.06.2006 року, Серія IT № 002877 (п. 3); генерального проектувальника (проектувальника): ПП «А-2», 65009, м. Одеса, вул.. Зоопаркова, 25, (п. 7); відповідальних осіб генерального проектувальника (проектувальника): головного архітектора (інженера) проекту, особи, що здійснює авторський нагляд: ГАП ОСОБА_3, договір № 162/13 від 16.05.2013 року, Серія АР № 000262 (п. 8); документ дозвільного характеру: дозвіл на виконання будівельних робіт від 25.06.2006 року № 317/06 (п. 10); документ, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, або договір суперфіцію: державний акт на право власності на земельну ділянку від 08.06.2004 року, серія НОМЕР_1, кадастровий номер НОМЕР_2 (п. 11).

На підставі письмового звернення КП „Одеська пересувна механізована колона № 8" від 19.12.2013 року вх. № 02.03-34/4335 та доданих до нього документів, Одеською міською радою з метою перевірки дотримання ОСОБА_1 чинного законодавства при будівництві (реконструкції) зазначеного вище об'єкта нерухомості було направлено до ІДАБК в Одеській області лист від 15.01.2014 року № 88.

Листом від 19.02.2014 року № 05/1-1763 ІДАБК в Одеській області у відповідь на лист від 15.01.2014 року № 88 щодо дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності по АДРЕСА_1, повідомила юридичний департамент Одеської міської ради про те, що під час виїзної перевірки встановлено, що: об'єкт зачинений, власник відсутній; ОСОБА_1 зазначила недостовірні дані у п.п. 3, 7, 8 декларації за № ОД 95, а саме: технічний нагляд ОСОБА_4 не здійснювала, ПП А-2 та ГАП ОСОБА_3 не розробляли проектну документацію, що підтверджують листи за вх. № 888, № 889 та № Б-138, чим ОСОБА_1 порушила ч. 10 ст. 39 Закону України „Про регулювання містобудівної діяльності".

До зазначеного листа відповідачем додані копії, зокрема, лист ОСОБА_3 від 27.01.2014 року вх. № Б-138, яким остання доводить до відома начальника ІДАБК в Одеській області, що авторський нагляд за реконструкцією нежитлового приміщення під житловий будинок по АДРЕСА_1 вона не проводила, громадянка ОСОБА_1 до неї та в проектну організацію ПП „А-2" не зверталася; лист ОСОБА_4 від 27.01.2014 року вх. № 888, яким остання повідомляє начальника ІДАБК в Одеській області, зокрема, що технічний нагляд за реконструкцією нежитлових приміщень під індивідуальний житловий будинок по АДРЕСА_1, замовник ОСОБА_1,не здійснювався та замовник до неї щодо проведення технічного нагляду не звертався; лист ПП „А-2" від 27.01.2014 року вх. № 889, яким останнє повідомляє начальника ІДАБК в Одеській області, що проектна документація для реконструкції нежитлових приміщень під індивідуальний житловий будинок по АДРЕСА_1 ними не виконувалася, замовник до цього підприємства не звертався.

Водночас, вказаним листом від 19.02.2014 року № 05/1-1763 ІДАБК в Одеській області повідомила юридичний департамент Одеської міської ради про неможливість станом на теперішній час вжиття заходів відповідного реагування згідно вимог чинного законодавства у зв'язку з відсутністю суб'єкта містобудування за вказаною адресою.

Крім того, листом Департаменту комунальної власності Одеської міської ради від 12.06.2014 року № 01-18/756-09-02, юридичний департамент Одеської міської ради повідомлено, що: за інформацією, наявною в Департаменті, рішенням сесії Одеської міської ради від 04.07.2001 року № 2640-ІІІ Акціонерному товариству закритого типу „Торгівельна фірма „Центр" було надано в оренду земельну ділянку площею 0,3593 га за адресою: АДРЕСА_1 для експлуатації та обслуговування кафе, станції автотехобслуговування та благоустрою прилеглої території; на підставі зазначеного рішення договір оренди між Одеською міською радою та АТЗТ „ТФ „Центр" не укладався; рішень щодо відведення гр. ОСОБА_1 земельної ділянки за зазначеною адресою Одеською міською радою не приймалося.

Суди першої і апеляційної інстанцій, задовольняючи позовні вимоги виходили з того, що в процесі розгляду справи підтверджений факт зазначення замовником ОСОБА_1 у поданій нею декларації про готовність об'єкта до експлуатації з реконструкції нежитлового приміщення під житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 категорія складності - ІІ недостовірних даних, що є підставою для її скасування.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками судів першої і апеляційної інстанцій виходячи з наступного.

Згідно вимог ч. 1 ст. 10 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні" сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

За приписами ч. 5 ст. 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від імені та в інтересах територіальних громад права суб'єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.

Відповідно до вимог п. 34 ст. 26 вказаного Закону до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад належить вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Згідно вимог ч.ч. 1, 3 ст. 83 Земельного кодексу України землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають: усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності; земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об'єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування.

Приписами ч.1 ст.41 Закону України „Про регулювання містобудівної діяльності" від 17.02.2011 року № 3038-VI визначено, що державний архітектурно-будівельний контроль - сукупність заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.

Відповідно до частини 2 статті 41 вказаного Закону, державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На виконання зазначених вимог статті 41 Закону України „Про регулювання містобудівної діяльності" від 17.02.2011 року № 3038-VI, Кабінет Міністрів України своєю постановою від 23.05.2011 року № 553 затвердив Порядок здійснення державного архітектурно-будівельного контролю.

Відповідно до пункту 5 вказаного Порядку, державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється за територіальним принципом (у межах областей) у порядку проведення планових та позапланових перевірок.

Пунктом 7 зазначеного Порядку передбачено, що позаплановою перевіркою вважається перевірка, яка не передбачена планом роботи інспекції.

Підставами для проведення позапланової перевірки є: виявлення факту самочинного будівництва об'єкта; звернення фізичних чи юридичних осіб про порушення суб'єктом містобудування вимог містобудівного законодавства.

Пунктами 16 та 17 вказаного Порядку передбачено, що за результатами державного архітектурно-будівельного контролю посадовою особою інспекції складається акт перевірки відповідно до вимог, установлених цим Порядком. У разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, крім акта перевірки, складається протокол разом з приписом усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил або приписом про зупинення підготовчих та будівельних робіт, які виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт (далі - припис).

Отже, враховуючи вказані вище норми чинного законодавства, колегія суддів зазначає, що у разі звернення фізичних чи юридичних осіб про порушення суб'єктом містобудування вимог містобудівного законодавства органом державного архітектурно-будівельного контролю повинна бути здійснена позапланова перевірка такого суб'єкта містобудування в зазначені вище терміни та, у разі виявлення порушень законодавства у сфері містобудівної діяльності, така перевірка завершується складанням акту, припису та протоколу.

Як встановлено судами попередніх інстанцій за результатами розгляду звернення позивача ВІД 15.01.2014 року № 88 вих., відповідачем було проведено перевірку дотримання ОСОБА_1 вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил, в ході якої встановлено, що: об'єкт зачинений, власник відсутній; ОСОБА_1 зазначила недостовірні дані у п.п. 3, 7, 8 декларації за № ОД 95, а саме: технічний нагляд ОСОБА_4 не здійснювала, ПП А-2 та ГАП ОСОБА_3 не розробляли проектну документацію, що підтверджують листи за вх. № 888, № 889 та № Б-138, чим ОСОБА_1 порушила ч. 10 ст. 39 Закону України „Про регулювання містобудівної діяльності".

Судами також встановлено, що за результатами розгляду матеріалів, складених 11.02.2014 року посадовою особою відповідача, за наслідками виходу на об'єкт будівництва: за адресою: АДРЕСА_1 з метою проведення зазначеної перевірки, відповідачем не було прийняте будь-яке рішення у відповідності до наведених вище норм чинного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 39 Закону України „Про регулювання містобудівної діяльності" (чинного та в редакції на момент реєстрації оскаржуваної декларації) передбачено, що прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, що належать до I-III категорій складності, та об'єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації.

При цьому, форма декларації про готовність об'єкта до експлуатації, порядок її подання і реєстрації визначаються Кабінетом Міністрів України (абз. 2 ч. 1 ст. 39 Закону України „Про регулювання містобудівної діяльності", у вказаній редакції).

На підставі зазначеної статті Закону України „Про регулювання містобудівної діяльності" постановою Кабінету Міністрів України № 461 від 13.04.2011 року був затверджений Порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, який і визначає процедуру прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів.

Згідно п. 17 вказаного Порядку (чинного та в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) реєстрація декларації здійснюється з дотриманням вимог Закону України „Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності". Декларація приймається в дозвільному центрі за місцезнаходженням об'єкта. Реєстрацію декларації здійснює Інспекція за місцезнаходженням об'єкта на безоплатній основі.

Відповідно до вимог п.18 цього ж Порядку замовник (його уповноважена особа) подає особисто або надсилає рекомендованим листом з описом вкладення до Інспекції два примірники декларації за формою згідно з додатком 1. У разі подання декларації до дозвільного центру він передає її Інспекції не пізніше наступного робочого дня. Один примірник декларації після проведення реєстрації повертається замовнику, а другий - залишається в Інспекції, яка її зареєструвала.

За змістом п.п. 20, 21 зазначеного Порядку інспекція перевіряє протягом десяти робочих днів з дати подання (надходження) до неї декларації повноту даних, зазначених у ній, та реєструє декларацію. У разі коли декларація подана чи оформлена з порушенням установлених вимог, Інспекція повертає її на доопрацювання з обґрунтуванням підстав повернення у строк, передбачений для її реєстрації. Після усунення недоліків, що стали підставою для повернення декларації на доопрацювання, замовник може повторно звернутися до Інспекції для реєстрації декларації.

Отже, як передбачено вказаним Порядком, Інспекція ДАБК при прийнятті рішення про реєстрацію декларації керується лише даними, що зазначені у декларації та наданих документах, проводить перевірку правильності заповнення декларації.

За змістом п. 19 вказаного Порядку та ч. 10 ст. 39 Закону України „Про регулювання містобудівної діяльності" саме замовник відповідно до закону несе відповідальність за повноту та достовірність даних, зазначених у поданій ним декларації, та за експлуатацію об'єкта без зареєстрованої декларації.

Тобто, виходячи із положень зазначених нормативних актів, Інспекція ДАБК в Одеській області при вирішенні питання про реєстрацію спірної декларації повинна була перевірити повноту даних, зазначених у декларації. Відповідальність же щодо повноти та достовірності даних, зазначених у цій декларації, покладається на замовника.

Так, за приписами п.4 ч.2 ст.2 Закону України „Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності" від 14.10.1994 року № 208/94-ВР (чинного та в редакції на момент реєстрації оскаржуваної декларації) передбачено, що суб'єкти містобудування, які є замовниками будівництва об'єктів, або ті, що виконують функції замовника і підрядника одночасно, несуть відповідальність у вигляді штрафу за виконання будівельних робіт без реєстрації декларації про початок виконання таких робіт, а також наведення недостовірних даних у зазначеній декларації, зокрема, на об'єктах II категорії складності - у розмірі тридцяти шести мінімальних заробітних плат.

Також, за приписами ч.2 ст.39-1 Закону України „Про регулювання містобудівної діяльності" у разі виявлення інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю факту подання недостовірних даних, наведених у надісланому повідомленні чи зареєстрованій декларації, які є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом, зокрема, якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту або будівельного паспорта, реєстрація такого повідомлення або декларації підлягає скасуванню інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Про скасування повідомлення або декларації замовник письмово повідомляється протягом трьох робочих днів з дня скасування.

Аналогічну норму містить і Порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 461 від 13.04.2011 року (п. 29), згідно якої у разі виявлення Інспекцією недостовірних даних (встановлення факту, що на дату реєстрації декларації інформація, яка зазначалася в ній, не відповідала дійсності, та/або виявлення розбіжностей між даними, зазначеними у декларації), наведених у зареєстрованій декларації, які є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом, зокрема, якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту або будівельного паспорта, реєстрація такої декларації підлягає скасуванню Інспекцією.

Інспекція скасовує реєстрацію декларації шляхом видачі відповідного наказу та виключає запис про її реєстрацію з єдиного реєстру протягом п'яти робочих днів з дня виявлення факту подання недостовірних даних, наведених у декларації, які є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом.

Інспекція скасовує реєстрацію декларації за рішенням суду про скасування реєстрації декларації, що набрало законної сили.

З наведеного вбачається, що підставою для скасування декларації про прийняття об'єкта до експлуатації, в тому числі, за рішенням суду, є внесення замовником будівництва у подану ним декларацію недостовірних даних, що дають підстави вважати об'єкт самочинним будівництвом, зокрема, якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту або будівельного паспорта.

Згідно вимог ч.ч. 1, 2, 3 ст. 29 Закону України „Про планування і забудову територій" від 20.04.2000 року № 1699-III (чинного та в редакції на момент початку спірного будівництва) дозвіл на виконання будівельних робіт - це документ, що засвідчує право забудовника та підрядника на виконання будівельних робіт, підключення об'єкта будівництва до інженерних мереж та споруд, видачу ордерів на проведення земляних робіт.

Дозвіл на виконання будівельних робіт надається інспекціями державного архітектурно-будівельного контролю, які ведуть реєстр наданих дозволів.

Дозвіл на виконання будівельних робіт надається на підставі: проектної документації; документа, що засвідчує право власності чи користування (в тому числі на умовах оренди) земельною ділянкою; угоди про право забудови земельної ділянки; рішення виконавчого органу відповідної ради або місцевої державної адміністрації про дозвіл на будівництво об'єкта містобудування; комплексного висновку державної інвестиційної експертизи; документа про призначення відповідальних виконавців робіт.

Також, за правилами ч.ч. 4, 9, 10 вказаного Закону, у зазначеній редакції, у разі здійснення реконструкції, реставрації, капітального ремонту об'єктів містобудування для отримання дозволу на виконання зазначених робіт додається копія документа, що посвідчує право власності на будинок чи споруду, або письмової згоди його власника на проведення зазначених робіт.

У разі, якщо право на будівництво об'єкта містобудування передано іншому замовнику або змінено будівельну організацію (підрядника), дозвіл на виконання будівельних робіт підлягає перереєстрації.

Здійснення будівельних робіт на об'єктах містобудування без дозволу на виконання будівельних робіт або його перереєстрації, а також здійснення не зазначених у дозволі будівельних робіт вважається самовільним будівництвом і тягне за собою відповідальність згідно з законодавством.

Крім того, згідно вимог ст. 9 Закону України „Про архітектурну діяльність" № 687-XIV від 20.05.1999 року (чинного та в редакції на момент початку спірного будівництва) будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об'єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил, місцевих правил забудови населених пунктів.

Архітектор - автор проекту або уповноважена ним особа бере участь у прийнятті в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта архітектури та підписує відповідний акт.

Без підпису архітектора - автора проекту або уповноваженої ним особи такий акт є недійсним.

Також, за правилами ст. 11 цього ж Закону, у вказаній редакції, під час будівництва об'єкта архітектури здійснюється авторський нагляд.

Авторський нагляд здійснюється архітектором - автором проекту об'єкта архітектури, іншими розробниками затвердженого проекту або уповноваженими ними особами. Авторський нагляд здійснюється відповідно до законодавства та договору із замовником.

Колегія суддів погоджується з висновком судів попередніх інстанцій, що оскільки ОСОБА_1 в декларації від 23.08.2013 року № ОД 95 про готовність об'єкта до експлуатації з реконструкції нежитлового приміщення під житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 наведені недостовірні дані, та, враховуючи, що фактично третьою особою здійснено реконструкцію об'єкта будівництва за вказаною адресою за відсутності проектної документації, без дозволу на проведення таких робіт, за відсутності авторського та технічного нагляду, а також документу, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, колегія суддів вважає, що суди першої та апеляційної інстанцій дійшли до вірного висновку щодо наявності підстав для скасування реєстрації оскаржуваної декларації про готовність цього об'єкта до експлуатації.

Враховуючи викладене, суди першої і апеляційної інстанцій дійшли до вірного висновку про підстав задоволення позовних вимог.

Згідно ч.3 ст.220-1 КАС України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до ст. 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Колегія суддів вважає, що доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З урахуванням викладеного, судами першої і апеляційної інстанцій винесені законні і обґрунтовані рішення, постановлені з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для їх скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 12 серпня 2014 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 27 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через 5 днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав передбачених ст.ст.237-239 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: