Справа № 802/827/16-а
Суддя: Мультян Марина Бондівна
Дата ухвалення: 2016-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

17 червня 2016 р. Справа № 802/827/16-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Мультян М.Б.,

за участі секретаря судового засідання: Щербацької О.С.

представників сторін:

позивача: Шевченка В.В.

відповідача: Бабія Р.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: товариства з обмеженою відповідальністю "ТОП ЛЕВЕЛ"

до: Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області

про: визнання протиправним та скасування наказу

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулося товариство з обмеженою відповідальністю "ТОП ЛЕВЕЛ" (далі - ТОВ "ТОП ЛЕВЕЛ", позивач) з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області (далі - ГУ ДФС у Вінницькій області, відповідач), в якому просить суд визнати протиправним та скасувати наказ від 01 червня 2015 року № 313 "Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ "ТОП ЛЕВЕЛ" ()".

Позивач не згоден із зазначеним вище наказом, вважає його протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки, на його думку, контролюючим органом не дотримано вимог податкового законодавства при його винесенні

Так, представник ТОВ "ТОП ЛЕВЕЛ" зауважує, що документальна позапланова перевірка на підставі пп. 78.1.4 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України (далі - КАС України) може бути проведена за наявності двох взаємопов'язаних умов: недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків, та у випадку якщо платник не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначено виявлену недостовірність даних та відповідну декларацію протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що у направленому запиті не вказано конкретну підставу для його надіслання, а саме щодо виявлення недостовірності даних, що містяться у податкових деклараціях за 2015 рік, та не зазначено, що така недостовірність виявлена. Крім того, представник ТОВ "ТОП ЛЕВЕЛ" зазначає, що у запиті не зазначено ні перелік інформації, яка запитується, ні перелік документів, які пропонується надати ТОВ "ТОП ЛЕВЕЛ".

Також позивач стверджує, що ТОВ "ТОП ЛЕВЕЛ" не зобов'язане було надавати інформацію на такий запит, яку поряд із цим надало, оскільки останній не відповідає вимогам ст. 73 ПК України.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, та пояснення, надані у судовому засіданні, просив їх задовольнити.

Натомість, представник відповідача проти задоволення позову заперечував, посилаючись на обставини, що викладені у письмових запереченнях на адміністративний позов. Зокрема, зазначив, що ТОВ "ТОП ЛЕВЕЛ" не виконало умови пп. 78.1.4 п. 18.1 ст. 78 ПК України щодо надання пояснень та копій підтверджуючих документів (засвідчених підписом посадової особи платника податків та скріплених печаткою) щодо встановлених розбіжностей, у зв'язку з чим контролюючий орган скористався наділеним пп. 78.1.4 п. 78.1 ст. 78 ПК України правом на проведення перевірки.

Крім того, представник ГУ ДФС у Вінницькій області стверджував, що при прийнятті оскаржуваного наказу видержані всі норми чинного законодавства.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши адміністративну справу, суд встановив таке.

За результатами проведеного аналізу декларування акцизного податку з роздрібного продажу нафтопродуктів, зокрема в частині вартості реалізованих нафтопродуктів та скрапленого газу за 2015 рік, декларування ПДВ та виторгів, проведених через реєстратори розрахункових операцій встановлено розбіжності:

за звітний період 2015 рік ТОВ "ТОП ЛЕВЕЛ" згідно з даними декларацій з акцизного податку нараховано акцизного податку на суму 83854,00 грн.,

згідно з електронною базою показників звітності реєстраторів розрахункових операцій вартість реалізованих через роздрібну торгову мережу товарів становить 5275079,81 грн., таким чином, розрахункова сума акцизного податку складає 251194,27 грн. у зв'язку з чим виникає відхилення - 167340,27 грн.;

обсяг операцій, що оподатковується ПДВ за 2015 рік відповідно до декларацій з ПДВ складає 4412125,00 грн.

Запитом від 13.04.2016 за № 699/10/02-32-14-05 ГУ ДФС у Вінницькій області просило ТОВ "ТОП ЛЕВЕЛ" надати пояснення то копії підтверджуючих документів (засвідчені підписом посадової особи платника податків та скріплені печаткою) щодо встановлених розбіжностей.

У відповідь на зазначений запит позивач направив лист від 20.04.2016 за № 60, додавши копію декларації з ПДВ за грудень 2016 року з додатками на 9 арк.

01.06.2016 ГУ ДФС у Вінницькій області керуючись ст. 20, пп. 78.1.4 п. 78.1 ст. 78, п. 82.2 ст. 82 ПК України прийняло наказ "Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ "ТОП ЛЕВЕЛ" ()".

На підставі зазначеного наказу 01.06.2016 виписані направлення №№ 420, 421, 422, 429, 430 на здійснення перевірки.

Позивач, ознайомившись з метою та підставами проведення позапланової виїзної документальної перевірки (наказом ГУ ДФС у Вінницькій області від 01.06.2016 № 313, направленнями на перевірку) відмовився допустити представників ГУ ДФС у Вінницькій області до перевірки, про що зазначив у повідомленні від 02.06.2016 за № 82.

Зазначене повідомлення додане до акта від 02.06.2016 про відмову у допуску до проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ "ТОП ЛЕВЕЛ", що складений головними державними ревізорами-інспекторами сектору перевірок ризикових платників та моніторингу ризикових операцій управління аудиту ДФС у Вінницькій області.

Рішенням ГУ ДФС у Вінницькій області від 07.06.2016 застосовано умовний адміністративний арешт майна платника податків ТОВ "ТОП ЛЕВЕЛ".

Наведені обставини стали підставою для звернення ТОВ "ТОП ЛЕВЕЛ" до суду з цим адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, які були досліджені в процесі розгляду адміністративної справи, суд керувався такими положеннями матеріального законодавства.

Приписи п. 75.1 ст. 75 ПК України визначають, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно з пп. 75.1.1 п. 75.1 ст.75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з обставин, визначених цим Кодексом.

Особливості призначення документальних позапланових перевірок визначено статтею 78 ПК України.

Пунктом 78.1 ПК України визначено обставини, за наявності яких здійснюється документальна позапланова перевірка.

За приписами п. 78.4 ст. 78 ПК України про проведення документальної позапланової перевірки керівник органу державної податкової служби приймає рішення, яке оформлюється наказом. Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено під розписку копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.

Обставиною, на наявність якої посилається відповідач як на підставу проведення документальної позапланової перевірки, стало невиконання позивачем умов пп. 78.1.4 п. 78.1. ст.78 ПК України щодо надання пояснень та копій підтверджуючих документів (засвідчених підписом посадової особи платника податків та скріплених печаткою) щодо встановлених розбіжностей.

Так, відповідно до пп. 78.1.4 п. 78.1. ст. 78 ПК України документальна позапланова перевірка проводиться, зокрема, у випадку, якщо виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначено виявлену недостовірність даних та відповідну декларацію протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту.

Таким чином, передумовою для проведення перевірки на підставі пп. 78.1.4 п. 78.1 ст. 78 ПК України є дії контролюючих органів щодо витребування у платника податків пояснень та їх документального підтвердження щодо обставин, що свідчать про недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків.

Порядок отримання податкової інформації органами державної податкової служби регулюється нормами ст. 73 ПК України.

Так, згідно з п. 73.3 ПК України контролюючі органи мають право звернутися до платників податків та інших суб'єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження.

Такий запит підписується керівником (заступником керівника) контролюючого органу і повинен містити:

1) підстави для надіслання запиту відповідно до цього пункту, із зазначенням інформації, яка це підтверджує;

2) перелік інформації, яка запитується, та перелік документів, які пропонується надати;

3) печатку контролюючого органу.

Письмовий запит про подання інформації надсилається платнику податків або іншим суб'єктам інформаційних відносин за наявності хоча б однієї з таких підстав:

1) за результатами аналізу податкової інформації, отриманої в установленому законом порядку, виявлено факти, які свідчать про порушення платником податків податкового, валютного законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи;

2) для визначення рівня звичайних цін на товари (роботи, послуги) під час проведення перевірок та в інших випадках, передбачених статтею 39 цього Кодексу;

3) виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків;

4) щодо платника податків подано скаргу про ненадання таким платником податків:

податкової накладної покупцю або про допущення продавцем товарів/послуг помилок при зазначенні обов'язкових реквізитів податкової накладної, передбачених пунктом 201.1 статті 201 цього Кодексу, та/або порушення продавцем/покупцем граничних термінів реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної та/або розрахунку коригування;

акцизної накладної покупцю або про порушення порядку заповнення та/або порядку реєстрації акцизної накладної;

5) у разі проведення зустрічної звірки;

6) в інших випадках, визначених цим Кодексом.

Запит вважається врученим, якщо його надіслано поштою листом з повідомленням про вручення за податковою адресою або надано під розписку платнику податків або іншому суб'єкту інформаційних відносин або його посадовій особі.

Відповідно до абз. 3 п. 73.3 ст.73 ПК України платники податків та інші суб'єкти інформаційних відносин зобов'язані подавати інформацію, визначену у запиті контролюючого органу, та її документальне підтвердження протягом одного місяця з дня, що настає за днем надходження запиту (якщо інше не передбачено цим Кодексом). У разі коли запит складено з порушенням вимог, викладених в абзацах першому та другому цього пункту, платник податків звільняється від обов'язку надавати відповідь на такий запит.

Таким чином, законодавством визначені певні вимоги до змісту інформаційного запиту контролюючих органів та підстав для його направлення. При цьому, закріплено право платника податків на відмову від надання відповіді на запит, складений з порушенням вимог Податкового кодексу.

У запиті від 13.04.2016 № 699/10/02-32-14-05, направленому позивачу, контролюючий орган зазначає, що за результатами проведеного аналізу декларування акцизного податку з роздрібного продажу нафтопродуктів, зокрема в частині вартості реалізованих нафтопродуктів та скрапленого газу за 2015 рік, декларування ПДВ та виторгів, проведених через реєстратори розрахункових операцій встановлено розбіжності:

за звітний період 2015 рік ТОВ "ТОП ЛЕВЕЛ" згідно з даними декларацій з акцизного податку нараховано акцизного податку на суму 83854,00 грн.,

згідно з електронною базою показників звітності реєстраторів розрахункових операцій вартість реалізованих через роздрібну торгову мережу товарів становить 5275079,81 грн., таким чином, розрахункова сума акцизного податку складає 251194,27 грн. у зв'язку з чим виникає відхилення - 167340,27 грн.;

обсяг операцій, що оподатковується ПДВ за 2015 рік відповідно до декларацій з ПДВ складає 4412125,00 грн.

Надаючи оцінку направленому запиту від 13.04.2016 № 699/10/02-32-14-05, суд встановив, що у своєму запиті контролюючий орган вказує, яку саме недостовірність даних виявлено відповідачем, як того вимагає пп. 3 п. 73.3 ст. 73 ПК України.

Переліком інформації, яка запитувалась, є пояснення в частині вартості реалізованих нафтопродуктів та скрапленого газу за 2015 рік, декларування ПДВ та виторгів, проведених через реєстратори розрахункових операцій, за результатами якого встановлено розбіжності, переліком документів є копії підтверджуючих документів у частині вартості реалізованих нафтопродуктів та скрапленого газу за 2015 рік, декларування ПДВ та виторгів, проведених через реєстратори розрахункових операцій, за результатами якого встановлено розбіжності.

Таким чином, запит від 13.04.2016 № 699/10/02-32-14-05 містить визначені п. 73.3 ПК України підстави для надіслання запиту відповідно до цього пункту, із зазначенням інформації, яка це підтверджує; перелік інформації, яка запитується, та перелік документів, які пропонується надати.

Крім того, такий запит підписаний заступником керівника контролюючого органу, скріплений печаткою контролюючого органу.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що запит відповідача, скерований позивачу для отримання від нього пояснень і документів відповідає зазначеним вище приписам податкового законодавства та може вважатися тим запитом, наявність якого є обов'язковою при призначенні документальних позапланових перевірок.

При цьому необхідно зазначити, що виходячи із норм пп. 78.1.4 п. 78.1 ст. 78 ПК України у контролюючого органу існує право на оцінку пояснень і їх документального підтвердження. Якщо такі пояснення необґрунтовані або документально не підтверджені перевірка може бути призначена.

Тобто, у випадку коли наданими платником податків поясненнями та їх документальним підтвердженням не усунуті сумніви контролюючого органу про порушення вимог податкового законодавства, у контролюючого органу відсутній інший механізм для перевірки фактів порушень, аніж призначити перевірку у відповідності із пп. 78.1.4. п. 78.1 ст. 78 ПК України.

У наданій відповіді на запит позивач зазначив, що розбіжності в декларуванні ТОВ "ТОП ЛЕВЕЛ" акцизного податку та ПДВ за звітний період 2015 року виникли у зв'язку з тим, що контролюючим органом не враховані операції з роздрібної торгівлі паливом через мережу АЗС суб'єктам господарювання для їх подальшого комерційного використання у відповідності до пп. 14.1.212 п. 14.1 ст. 14 ПК України.

Крім того, позивач зазначив, що перелік суб'єктів господарювання, які придбали паливо на АЗС ТОВ "ТОП ЛЕВЕЛ", для подальшого використання у комерційній діяльності, і звернулися до підприємства з вимогою про видачу податкової накладної з ПДВ, наведений у додатку до декларації з ПДВ за грудень 2015 року, що була подана підприємством в електронному вигляді, прийнята і зареєстрована контролюючим органом. До вказаних пояснень долучена копія декларації з ПДВ за грудень 2015 року з додатками на 9 арк.

Однак, з указаного листа слідує, що пояснення в частині вартості реалізованих нафтопродуктів та скрапленого газу за 2015 рік, декларування ПДВ та виторгів, проведених через реєстратори розрахункових операцій, за результатами якого встановлено розбіжності, з переліком підтверджуючих документів ТОВ "ТОП ЛЕВЕЛ" не надало.

Таким чином, суд погоджується з твердженням контролюючого органу, що позивач не виконав умови щодо надання пояснень та копій підтверджуючих документів (засвідчених підписом посадової особи платника податків та скріплених печаткою) щодо виявленої недостовірності, тому доводи контролюючого органу про порушення платником податків вимог податкового законодавства не могли вважатися спростованими.

За таких умов у контролюючого органу відсутні інші засоби для перевірки фактів порушень, окрім призначення перевірки.

Згідно з ч. 1 ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1 статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з частиною 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини.

Так, у пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі "Компанія "Вєстберга таксі Актіеболаг" та Вуліч проти Швеції" Суд визначив, що "...адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління".

Під час розгляду справи відповідач не довів, що оскаржуваний наказ є такими, що прийняті на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та чинним законодавством України.

З огляду на те, що під час судового процесу підтверджено наявності умов, що передують прийняттю оскаржуваного наказу про проведення перевірки, суд вважає, що відсутні підстави для його скасування.

Відтак, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб'єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх рішень та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні адміністративного позову.

Понесені позивачем витрати зі сплати судового збору відповідно до статті 94 КАС України у зв'язку із відмовою в задоволенні позову відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Мультян Марина Бондівна