Справа № 2-а-13117/08/1570
Суддя: Ступакова І.Г.
Дата ухвалення: 2010-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2010 р.Справа № 2-а-13117/08/1570

Категорія:2.11.11Головуючий в 1 інстанції: Корой С.М.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого Ступакової І.Г.

суддів Бітова А.І.

ОСОБА_1

при секретарі Конопляної М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою представника Відкритого акціонерного товариства «Українське Дунайське пароплавство»на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2010 року по справі за адміністративним позовом Відкритого акціонерного товариства «Українське Дунайське пароплавство»до ОСОБА_2 об'єднаної державної податкової інспекції про скасування рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій, -

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2008 року ВАТ «Українське Дунайське пароплавство»звернулося до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_2 об'єднаної державної податкової інспекції про скасування рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 29.08.2007 року № НОМЕР_1 в сумі 138721 грн. 13 коп.

В обґрунтування позову зазначалося, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення не відповідає нормам чинного законодавства та підлягає скасуванню, оскільки винесено відповідачем з порушенням строків, встановлених ст.250 Господарського кодексу України, якою встановлюються строки застосування адміністративно-господарських санкцій до суб'єктів господарювання.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2010 року в задоволенні адміністративного позову Відкритого акціонерного товариства «Українське Дунайське пароплавство»до ОСОБА_2 об'єднаної державної податкової інспекції про скасування рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 138721 грн. 13 коп. відмовлено.

В апеляційній скарзі представника Відкритого акціонерного товариства «Українське Дунайське пароплавство»ставиться питання про скасування судового рішення в звязку з тим, що воно постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги представника Відкритого акціонерного товариства «Українське Дунайське пароплавство», перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 ОДПІ була проведена планова виїзна перевірка ВАТ «Українське Дунайське пароплавство»з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2006 року по 31.12.2006 року, за результатами якої було складено акт перевірки від 18.06.2007 року №01012301/01125821.

Під час перевірки ОДПІ, зокрема, було встановлено та відображено в акті перевірки порушення п.4 ст.5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання та валютного контролю»від 19.02.1993 року № 15-93 в частині порушення умов ліцензій НБУ.

На підставі вищевказаного акту ОСОБА_2 ОДПІ було прийнято рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 27.06.2007 року № НОМЕР_1, яким застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій до ВАТ «Українське Дунайське пароплавство»у розмірі 139000,11 грн.

Не погодившись з рішенням позивач звернувся до ОСОБА_2 ОДПІ із скаргою, за результатами розгляду якої було прийнято рішення про розгляд первинної скарги від 13.08.2007 року "№ 4779/10/25, яким було скасовано визначене рішення у частині 278.98 грн. застосованої штрафної санкції, а в іншій частині зазначене рішення залишено без змін.

Позивачем була подана повторна скарга до Державної податкової адміністрації в Одеській області від 21.08.2007 року № ЮС-1004, за результатами розгляду якої Державною податковою адміністрацією в Одеській області було прийнято рішення від 23.10.2007 року № 26196/10-25-00007 про залишення без змін рішення від 27.06.2007 року № НОМЕР_1.

Позивачем було подано скаргу до Державної податкової адміністрації України від 30.10.2007 року № ЮС-1273, за результатами розгляду якої рішенням Державної податкової адміністрації України від 25.12.2007 року № 12877/6/25-0415 було залишено без змін оскаржуване рішення.

В акті перевірки встановлено, а позивачем не заперечувались наступні порушення:

- використання позивачем банківського рахунку № 1 у Austria Creditanstal AG»(Австрія) у період з 01.01.2006 року по 16.01.2006 року на загальну суму 1747,35 дол. США без наявності на-це індивідуальної ліцензії НБУ (строк дії попередньої ліцензії скінчився 31.12.2005 року);

- перерахування коштів по рахунку № 5 у банку Austria Creditanstal AG»(Австрія) для погашення відсотків за використання кредитної лінії в сумі 15291,63 Євро наявності на це індивідуальної ліцензії НБУ (індивідуальна ліцензія на розміщення валютних цінностей за межами України від 27.12.2005 року № 240 не передбачає списання коштів для погашення відсотків за використання кредитної лінії);

- перерахування коштів з рахунку № 4 у банку Bank Austria Creditanstal AG» (Австрія) для закупівлі ланцюга шкіряного з кроком, призначеного для приладу лінії очищення сталі та частини ланцюга для ГВСГ1 «Кілійського суднобулівельно-судноремонтного заводу»в сумі 4089.88 Євро (індивідуальна ліцензія на розміщення валютних цінностей за межами України від 27.12.2005 року № 240 не передбачає списання коштів для придбання обладнання для суднобудівельних робіт);

- перерахування коштів з рахунку № 20024919 в болгарських левах в «Об'єднана Българська Банка АД»(Русе, Болгарія) для закупівлі обладнання на суму 4309,79 болгарських левів (індивідуальна ліцензія на розміщення валютних цінностей за межами України від 27.12.2005 року № 236 по рахунку № 20024919 не передбачено списання коштів для придбання обладнання).

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції зазначив, що твердження позивача щодо винесення ОСОБА_2 об'єднаною державною податковою інспекцією рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 29.08.2007 року № НОМЕР_1 з порушенням термінів застосування адміністративно-господарських санкцій, не відповідає дійсності.

На думку колегії суддів, при вирішенні спірного питання та відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції не правильно застосував норми матеріального та процесуального права, виходячи з наступного.

Пунктом 1.2 статті 1 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" (№2181-III) визначено, що податкове зобовязання зобовязання платника податків сплатити до бюджетів або державних цільових фондів відповідну суму коштів у порядку та у строки, визначені цим Законом або іншими законами України.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України "Про систему оподаткування" під податком і збором (обовязковим платежем) до бюджетів та до державних цільових фондів слід розуміти обовязковий внесок до бюджету відповідного рівня або державного цільового фонду, здійснюваний платниками у порядку і на умовах, що визначаються законами України про оподаткування.

Статтями 14 і 15 Закону України "Про систему оподаткування" встановлено види та перелік податків і зборів (обовязкових платежів), що справляються на території України.

Отже, виходячи з наведених норм, податкове зобовязання стосується обовязку платника податків сплатити до бюджету відповідного рівня або державного цільового фонду податку, збору (обовязкового платежу), встановленого Законом України "Про систему оподаткування".

В свою чергу штрафна санкція, встановлена Декретом Кабінету Міністрів України №15-93 від 19.02.93. "Про систему валютного регулювання валютного контролю" є адміністративно-господарською санкцією, оскільки є заходом майнового характеру, який застосовується органом державної влади за порушення субєктом господарювання встановлених законодавчим актом правил здійснення господарської діяльності та спрямований на припинення правопорушення і ліквідації його наслідків, тобто підпадає під критерії визначення адміністративно-господарської санкції, встановлені статтею 238 Господарського кодексу України.

Відповідно до частини 2 статті 223 Господарського кодексу України строки застосування адміністративно-господарських санкцій до суб'єктів господарювання встановлюються цим Кодексом. Такі санкції можуть бути застосовані протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніш як через один рік з дня порушення цим суб'єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених статтею 250 Кодексу. Законом України Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті та Декретом Кабінету Міністрів України Про систему валютного регулювання і валютного контролю інших строків не встановлено.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що оспорюванні позивачем штрафні санкції не є податковим зобовязанням та вважає, що стягнення з позивача зазначеного штрафу, як застосування до субєкта господарювання адміністративно-господарської санкції, тобто притягнення до відповідальності за вчинене правопорушення в сфері господарської діяльності, можливе в межах строків, встановлених статтею 250 Господарського Кодексу України, тобто не пізніше шести місяців з дня виявлення порушення і не пізніше року з дня його вчинення.

Як вбачається з матеріалів справи, використання позивачем рахунку № 1 у Austria Creditanstal AG»сталося у період з 01.01.2006 року по 16.01.2006 року; перерахування коштів по рахунку № 5 у банку Austria Creditanstal AG»для погашення відсотків за використання кредитної лінії в сумі 15291,63 Євро відбулося 01.01.2006 року; перерахування коштів з рахунку № 4 у банку Bank Austria Creditanstal AG»для придбання обладнання відбулося 05.04.2006 року; перерахування коштів з рахунку № 20024919 в болгарських левах в «Об'єднана Българська Банка АД»для закупівлі обладнання відбулося 05.04.2006 року, а відповідно рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій до позивача ОСОБА_2 ОДПІ було прийнято 29.08.2007 року, тобто більше чім через шість місяців з дня виявлення порушення та чім через рік з дня вчинення позивачем порушень, а рішення від 27.06.2007 року прийняте більше чім через рік з дня вчинення позивачем порушень.

Отже, колегія суддів погоджується з доводами позивача (апелянта) про те, що приймаючи рішення від 29.08.2007 року № НОМЕР_1 про застосування штрафних (фінансових) санкцій, відповідач порушив встановлені статтею 250 Господарського кодексу України строки застосування адміністративно-господарської санкції, тому дане рішення підлягає скасуванню.

Враховуючи вище викладене, колегія судів вважає, що судом першої інстанції при розгляді справи порушено норми матеріального права та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, за таких обставин, судове рішення відповідно до вимог п.4 ч.1 ст. 202 КАС України, підлягає скасуванню з прийняттям по справі нової постанови про задоволення адміністративного позову.

Керуючись ст. 196, п.3 ч.1 ст. 198, п.4 ч.1 ст. 202, ст. 207, ч.5 ст. 254 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу представника Відкритого акціонерного товариства «Українське Дунайське пароплавство»задовольнити.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2010 року скасувати.

Прийняти по справі нову постанову, якою позовні вимоги Відкритого акціонерного товариства «Українське Дунайське пароплавство»задовольнити. Скасувати рішення ОСОБА_2 об'єднаної державної податкової інспекції від 29.08.2007 року № НОМЕР_1 про застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 138721 грн. 13 коп.

Постанова апеляційного суду набирає чинності негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Повний текст судового рішення виготовлений 15 грудня 2010 року.

Головуючий:

Судді: