Справа № 182/508/16-а
Суддя: Кобеляцька-Шаховал І. О.
Дата ухвалення: 2016-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 182/508/16-а
Провадження № 2-а/0182/56/2016
П О С Т А Н О В А
Іменем України
24.06.2016 року м. Нікополь
Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді Кобеляцької Шаховал І.О.
за участю секретаря Скоробогатової А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Дніпропетровського обласного військового комісаріату Міністерства оборони України про встановлення статусу вдови ветерана військової служби Збройних Сил України Дніпропетровським обласним військовим комісаріатом Міністерства оборони України та зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Дніпропетровського обласного військового комісаріату Міністерства оборони України про встановлення статусу вдови ветерана військової служби Збройних Сил України Дніпропетровським обласним військовим комісаріатом Міністерства оборони України та зобовязання вчинити певні дії.
Свої вимоги мотивує тим, що вона є вдовою померлого інваліда Великої Вітчизняної війни І групи ОСОБА_2 , 1925 року народження (помер в 2001 році і похований в м.Кривій Ріг, Дніпропетровської області). Її вимогою до відповідача є встановлення їй статусу вдови Ветерана військової служби Збройних Сил України для отримання довідки Дніпропетровського обласного комісаріату про право на пільги як вдові Ветерана військової служби Збройних Сил України. Право на її отримання обгрунтовується наступним Законодавством України. Ст.5, 7 Р.ІІ. Закону України „Про статус ветеранів військової служби та їх соціальний захист від 21 грудня 2000 року N 2171-ІІІ має право на визнання ветераном військової служби в зв`язку з тим, що його інвалідність настала внаслідок поранення, яке було отримане під час Великої Вітчизняної війни. Стаття 5. Особи, які визнаються ветеранами військової служби. Ветеранами військової служби визнаються громадяни України, які бездоганно прослужили на військовій службі 25 і більше років у календарному обчисленні і звільнені в запас або у відставку, відповідно до законодавства України чи колишнього Союзу PCP, а також інваліди І та II груп, інвалідність яких настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби. Стаття 7. Реалізація права на пільги ветеранами військової служби та членами їх сімей. Вдови (вдівці) померлих (загиблих) ветеранів військової служби та члени їх сімей, які перебувають на їх утриманні, користуються пільгами, передбаченими пунктами 6-9 статті 6 цього Закону). Оскільки їй як вдові померлого інваліда Великої Вітчизняної війни 1 групи, відповідно до ст.5, 7 Р.ІІ. Закону України „Про статус ветеранів військової служби та їх соціальний захист від 21 грудня 2000 року встановлення статусу вдови Ветерана військової служби Збройних Сил України та з метою захисту її законних прав і можливість отримання довідки Дніпропетровського обласного комісаріату про право на пільги як вдові Ветерана військової служби Збройних Сил України лише на підставі рішення суду просить суд зобов`язати Дніпропетровський обласний військовий комісаріат Міністерства оборони України встановити їй статус вдови ветерана військової служби Збройних Сил на підставі ст.5, 7 Р.ІІ. Закону України „Про статус ветеранів військової служби та їх соціальний захист від 21 грудня 2000 року N 2171- III та зобов`язати Дніпропетровський обласний військовий комісаріат Міністерства оборони України видати їй довідку про право на пільги як вдові Ветерана військової служби Збройних Сил України.
В судове засідання позивачка не прибула. Надала заяву, в якій просить суд розглянути справу у її відсутність в звязку з похилим віком та поганим самопочуттям. Свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі і просила суд їх задовольнити.
Представник відповідача в судове засідання не прибув, надав до суду заперечення на позовні вимоги, в яких позовні вимоги не визнав в повному обсязі, посилаючись на те, що, згідно статті 19 Конституції України, органи держаної влади діють в межах наданих повноважень та в спосіб, встановлений законом. Відповідно до пункту 1 Положення про військові комісаріати, затвердженого постановою Кабінетом Міністрів України № 389 від 08 червня 2013 року, військові комісаріати є місцевими органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військово служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації в особливий період людських транспортних ресурсів на відповідній території. Військові комісаріаті утворюються в Автономній Республіці Крим, областях, м.Києві, інших містах, районах, районах у містах. Пунктом 2 Положення про військові комісаріати визначено, що військові комісаріати у своїй діяльності керуються Конституцією та законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, наказами Міноборони, наказами і директивами Міністра оборони та наказами і директивами начальника Генерального штабу - Головнокомандувача Збройних Сил, іншими правовими актами, а також цим Положенням. До основних завдань військових комісаріатів належать - проведених призову громадян на військову службу у мирний і воєнний час, проведення добору кандидатів для прийняття на військову службу за контрактом, участь у доборі громадян для проходження служби у військовому резерві Збройних Сил, підготовка та проведення в особливий період мобілізації людських і транспортних ресурсів, забезпечення соціального і правового захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори до Збройних Сил, ветеранів війни та військової служби, пенсіонерів з числа військовослужбовців Збройних Сил та членів їх сімей, участь у військово-патріотичному вихованні громадян, здійснення заходів з підготовки та ведення територіальної оборони, інших заходів з питань оборони відповідно до законодавства. Також на обласні військові комісаріати покладені завдання, визначені пунктами 9,10 Положення про військові комісаріати. Відповідно до абзацу 17 пункту 10 Положення про військові комісаріати, облвійськкомати розглядають звернення військовослужбовців, працівників та членів їх сімей, а також громадян з питань, що належать до компетенції військових комісаріатів, а також ведуть прийом громадян, які звертаються із зазначених питань, видають необхідні довідки та інші документи. Так, 06 листопада 2015 року позивачка звернулась до відповідача з приводу надання довідки для отримання пільг як вдові інваліда ВВВ II групи ОСОБА_2 , 1926 року народженн, у відповідності до статті 5 Закону України „Про статус ветеранів військової служби та їх соціальний захист. 17 листопада 2015 року відповідачем в межах наданих повноважень та в строки, визначені законодавством, позивачу надано обґрунтовану відповідь за вих.№ 7/3745/8. Зокрема, у відповіді йшлось про те, що за обліковими даними чоловік позивачки на обліку у відповідача не перебував. Відомостей щодо наявності особової пенсійної справи, діючої або припиненої не виявлено. Крім цього, з документів, які надавались позивачкою до звернення, відсутні відомості про присвоєння статусу „ветерана військової служби відсутні. Також звертають увагу суду на аркуш 27 військового квитка. Як вбачається зі штампу, датованого 14.01.1974 року, чоловік позивачки перебував на обліку у Ленінському районному військовому комісаріаті м.Львів. Інших відміток або записів у військовому квитку не відображено. Отже, стверджувати, що чоловіку позивачки за життя було присвоєно статус „ветерана військової служби не можливо. По-друге, правове регулювання питань щодо соціального та правового захисту ветеранів військової служби, військовослужбовців, звільнених з військової служби громадян та членів їх сімей, визначає Закон України „Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист. Відповідно до вищевказаного закону, визначено порядок та підстави для набуття статусу „Ветеран військової служби, що визначені положеннями ст.5 Закону України „Про статус ветеранів військової служби та їх соціальний захист та „Порядком видачі посвідчення і вручення нагрудного знака „Ветеран військової служби, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 1999 pоку N 1601. У відповідності до положень ст.5 Закону України „Про статус ветеранів військової служби та їх соціальний захист, ветеранами військової служби визнаються громадяни України, які бездоганно прослужили на військовій службі 25 і більше років у календарному обчисленні і звільнені в запас або у відставку, відповідно до законодавства України чи колишнього Союзу PCP, а також інваліди І та II груп, інвалідність яких настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби. Згідно вимог вищезазначеного порядку (в редакції станом на час смерті чоловіка позивачки), посвідчення та нагрудні знаки „ветеран військової служби видаються (вручаються) особам, які набули статусу ветеранів військової служби, відповідно до Закону України „Про статус ветеранів військової служби та їх соціальний захист. Посвідчення „ветеран військової служби є документом, що підтверджує статус ветерана військової служби і його право на отримання відповідних пільг, згідно із Законом України „Про статус ветеранів військової служби та їх соціальний захист, іншими актами законодавства. Підставою для видачі посвідчення і вручення нагрудного знаку „ветеран військової служби є один з таких документів: наказ про звільнення з військової служби в запас або у відставку; довідка медико-соціальної експертної комісії про встановлення інвалідності І чи II групи, яка настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, пов`язаних з виконаним обов`язків військової служби; посвідчення про нагородження медаллю „ветеран Вооруженных Сил СССР. Посвідчення та нагрудний знак „Ветеран військової служби вручаються ветеранові військової служби або за його дорученням рідним чи іншим особам військовими комісаріатами та органами пенсійного забезпечення Держкомкордону, СБУ, МВС, Управління державної охорони за місцем проживання ветерана, за що одержувач посвідчення та нагрудного знаку розписується у відповідному обліковому документі. Бланки посвідчень є документами суворого обліку та звітності. Отже, аналізуючи вище зазначені положення, можна дійти висновку, що для отримання статусу ветерана військової служби особа повинна виконати вимоги постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 1999 року N 1601 та отримати у встановленому Законодавством України порядку посвідчення „Ветеран військової служби. Оскільки покійний чоловік позивачки не отримав вищезазначене посвідчення „Ветеран військової служби, то він не набув відповідного статусу „Ветеран військової служби, згідно вимог чинного на той час законодавства України, а позивачка не набула права користуватись пільгами, визначеними передбаченими для вдови „Ветеран військової служби. Крім того, звертає увагу суду на ту обставину, що позивачем не заявлено вимог про визнання дій відповідача протиправними. Постановою Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 року № 7 „Про судове рішення в адміністративній справі, пунктом 5 визначено, відповідно до частини другої статті 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять. При цьому слід враховувати, що в такому разі в мотивувальній частині рішення суд повинен навести відповідне обґрунтування. Водночас зазначає й про те, що суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень в і відповідність закріпленим статтею 2 КАС України критеріям, не може втручатись у дискредитацію (вільний розсуд) субєкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Вперш за все завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше це може призвести до порушення принципів розподілу влади. Враховуючи вищевказане вважають, що дії Дніпропетровського обласного військового комісаріату щодо відмови у наданні гр. ОСОБА_1 як вдові учасника бойових дій довідки про право на пільги, відповідно до положень ст.7 Закону України „Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист є законними та обґрунтованими. Тому просять суд в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Відповідно до ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру.
Згідно з п.1 „Положення про військові комісаріати, затвердженого постановою Кабінетом Міністрів України № 389 від 08.06.2013 року, військові комісаріати є місцевими органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військовоъ служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації в особливий період людських транспортних ресурсів на відповідній території.
Відповідно до п.10 „Положення про військові комісаріати, облвійськкомати розглядають звернення військовослужбовців, працівників та членів їх сімей, а також громадян з питань, що належать до компетенції військових комісаріатів.
Як вбачається з матеріалів справи, 06.11.2015 року позивачка звернулась до відповідача з приводу надання довідки для отримання пільг як вдові інваліда ВВВ II групи ОСОБА_2 , 1926 року народження, у відповідності до статті 5 Закону України „Про статус ветеранів військової служби та їх соціальний захист (а.с.5). 17.11.2015 року відповідачем позивачу надано відповідь за вих.№ 7/3745/8, в якій, зокрема, йшлось про те, що за обліковими даними ОСОБА_2 на обліку у відповідача не перебував. Відомостей щодо наявності особової пенсійної справи, діючої або припиненої не виявлено. Крім цього, з документів, які надавались позивачкою до звернення, відсутні відомості про присвоєння статусу „ветерана військової служби. Зі штампу, датованого 14.01.1974 року, вбачається, що ОСОБА_2 перебував на обліку у Ленінському районному військовому комісаріаті м.Львів. Інших відміток або записів у військовому квитку не відображено (а.с.6). Тому підстав для задоволення заяви позивачки т.в.о. військового комісара Дніпропетровського обласного військового комісаріату ОСОБА_3 не вбачав.
Згідно до ст.5 Закону України „Про статус ветеранів військової служби та їх соціальний захист, ветеранами військової служби визнаються громадяни України, які бездоганно прослужили на військовій службі 25 і більше років у календарному обчисленні і звільнені в запас або у відставку, відповідно до законодавства України чи колишнього Союзу PCP, а також інваліди І та II груп, інвалідність яких настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби. Згідно вимог вищезазначеного порядку (в редакції станом на час смерті ОСОБА_2 ), посвідчення та нагрудні знаки „ветеран військової служби видаються (вручаються) особам, які набули статусу ветеранів військової служби, відповідно до Закону України „Про статус ветеранів військової служби та їх соціальний захист. Посвідчення „ветеран військової служби є документом, що підтверджує статус ветерана військової служби і його право на отримання відповідних пільг, згідно із Законом України „Про статус ветеранів військової служби та їх соціальний захист, іншими актами законодавства. Підставою для видачі посвідчення і вручення нагрудного знаку „ветеран військової служби є один з таких документів:
-наказ про звільнення з військової служби в запас або у відставку;
-довідка медико-соціальної експертної комісії про встановлення інвалідності І чи II групи, яка настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, пов`язаних з виконаним обов`язків військової служби;
-посвідчення про нагородження медаллю „ветеран Вооруженных Сил СССР.
Посвідчення та нагрудний знак „Ветеран військової служби вручаються ветеранові військової служби або за його дорученням рідним чи іншим особам військовими комісаріатами та органами пенсійного забезпечення Держкомкордону, СБУ, МВС, Управління державної охорони за місцем проживання ветерана, за що одержувач посвідчення та нагрудного знаку розписується у відповідному обліковому документі. Бланки посвідчень є документами суворого обліку та звітності.
Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_2 не отримав вищезазначене посвідчення „Ветеран військової служби та не набув відповідного статусу „Ветеран військової служби, згідно вимог чинного на той час законодавства України.
Відповідно до Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 року № 7 „Про судове рішення в адміністративній справі, суд розглядає

адміністративні справи не інакше як за позовною заявою і не може виходити за межі позовних вимог.

Оскільки позивачкою не доведено набуття її чоловіком ОСОБА_2 статусу ветерана військової служби, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .
Відповідно до ст.94 КАС України, з позивача на користь держави необхідно стягнути судові витрати в сумі 551 грн. 20 коп.
На підставі викладеного, керуючись ст.6, 11, 69-71, 94, 159-163, 183-2 КАС України, -
П О С Т А Н О В И В:
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного адміністративного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: І. О. Кобеляцька-Шаховал