Справа № 813/7937/14
Суддя: Гудим Любомир Ярославович
Дата ухвалення: 2016-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2016 р. Справа № 876/8608/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Гудима Л.Я.,

суддів: Пліша М.А., Святецького В.В.,

за участю секретаря судового засідання: Кудєрової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 28 липня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області про визнання протиправним наказу, поновлення на службі в органах внутрішніх справ та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2014 року позивач - ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, в якому просив визнати протиправним наказ від 27.01.2014 року №29 о/с, зобов»язати поновити його на службі в органах внутрішніх справ та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що у січні 2007 року був прийнятий до органів внутрішніх справ та на час звільнення працював на посаді оперуповноваженого карного розшуку Шевченківського районного відділу Львівського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області. За оскаржуваним наказом №29 о/с від 27.01.2014 року позивача було звільнено з органів внутрішніх справ в запас Збройних сил України за п.п. «є» п.64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (за порушення дисципліни) з 30.01.2014 року.

При цьому, він посилається на те, що його затримання за підозрою у вчиненні злочину не може бути беззаперечним доказом професійної непридатності, дискредитації органів внутрішніх справ або порушення ним дисципліни, позаяк його вина не була ще доведена в суді. Також позивач зазначає, що при його звільненні було порушено встановлену процедуру, не було належно досліджено підстави для звільнення й не було ознайомлено позивача з мотивами звільнення й навіть із наказом про звільнення у повному обсязі. Окрім цього, позивач звертає увагу на суперечність між висновками службових розслідувань, які проводилися щодо нього, й вважає висновок розслідування, за яким його було рекомендовано звільнити з посади, упередженим і необ»єктивним. Більш того, позивач акцентує увагу на позитивні характеристики, які надавалися йому під час служби в органах внутрішніх справ, факти нагороджень і заохочень, успішне проходження ним атестації тощо, що на його переконання робить неможливим звільнення з підстав, викладених в оспорюваному наказі.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 28 липня 2015 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржив її в апеляційному порядку, який, покликаючись на неповне з»ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що судом помилково встановлено, що висновок службового розслідування від 26.12.2013 року та наказ про накладення дисциплінарного стягнення не оскаржувались, не скасовані та є чинними по цей час.

У зв»язку з цим, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що факт чинності наказу про накладення дисциплінарного стягнення, який призначений для виконання накладеного дисциплінарного стягнення унеможливлює визнання протиправним і скасування наказу по особовому складу про виконання такого стягнення. Також судом помилково встановлено, що оспорюваний наказ від 27.01.2014 року №29 о/с самостійно не накладає на позивача дисциплінарне стягнення, а прийнятий для виконання вже накладеного стягнення шляхом звільнення з ОВС на підставі наказу від 31.12.2013 року №2613.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржувану постанову суду першої інстанції без змін.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, наказом по особовому складу від 27.01.2014 року №29о/с капітана міліції ОСОБА_1, оперуповноваженого сектору карного розшуку Шевченківського районного відділу ЛМУ ГУМВС, звільнено з органів внутрішніх справ в запас Збройних сил України за п.п. «є» п. 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (за порушення дисципліни), підставою видання якого був наказ ГУМВС від 31.12.2013 року №2613.

31.12.2013 року т.в.о. начальника Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області наказом від 31.12.2013 року №2613 притягнуто до дисциплінарної відповідальності ряд працівників Шевченківського районного відділу ЛМУ ГУМВС. Зокрема, за п. 1 наказової частини даного наказу, за грубі порушення Дисциплінарного статуту ОВС України, Законів України «Про міліцію», «Про оперативно-розшукову діяльність», наказів МВС України від 19.11.2012 року №1050 та від 22.10.2012 року №940 на оперуповноваженого сектору карного розшуку Шевченківського районного відділу ЛМУ ГУМВС України у Львівській області ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення шляхом звільнення з органів внутрішніх справ.

Підставою для видання наказу від 31.12.2013 року №2613 було службове розслідування, котре проведене відповідно до наказу ГУМВС №2516 від 12.12.2013 року.

За результатами службового розслідування складено висновок від 26.12.2013 року, який затверджений начальником ГУМВС України у Львівській області 27.12.2013 року.

Як видно з матеріалів службового розслідування, капітан міліції ОСОБА_1 спільно з іншими працівниками органів внутрішніх справ допустив грубі порушення нормативних документів, які регламентують порядок служби в органах внутрішніх справ, та інших положень чинного законодавства України. Зазначене полягало у незаконному вилученні в третьої особи автомобіля, особистих документів цієї особи, незаконному доставленні її до районного відділу міліції, її особистого обшуку, нескладанні документів за фактом проведених працівниками міліції процесуальних дій, невжитті заходів у зв»язку з виявленням фактів можливого порушення законодавства, протиправному вимаганні в третьої особи грошових коштів тощо. На підставі такого службового розслідування було рекомендовано накласти на позивача дисциплінарне стягнення - звільнення з органів внутрішніх справ.

Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуваний наказ №29о/с від 27.01.2014 року був прийнятий відповідачем правомірно, в межах чинного законодавства, тому підстав для визнання його протиправним чи скасування немає. А відтак, відсутні й підстави для поновлення позивача на службі в органах внутрішніх справ за раніше займаною посадою.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, вважаючи, що він відповідає нормам матеріального права та фактичним обставинам справи.

Порядок проходження публічної служби в органах внутрішніх справ регулюється Законом України «Про міліцію» (далі - Закон), Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України, затвердженим Законом України №3460-IV від 22.02.2006 року (далі - Статут), та Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів УРСР №144 від 29.07.1991 року.

Як встановлено статтею 25 Закону працівник міліції у межах повноважень, наданих цим Законом та іншими законодавчими актами, самостійно приймає рішення і несе за свої протиправні дії або бездіяльність дисциплінарну чи кримінальну відповідальність. А службова особа міліції, яка порушила вимоги закону або неналежно виконує свої обов»язки, несе відповідальність у встановленому порядку.

Відповідно до статті 1 Статуту службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Згідно зі статтею 2 Статуту Дисциплінарний проступок це невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Статтею 5 Статуту передбачено, що за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Згідно ст.14 Дисциплінарного статуту, з метою з»ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

У відповідності до п. 8.1 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС України №230 від 12.03.2013 року (далі - Інструкція), підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Згідно з п.8.7 цієї ж Інструкції, висновок службового розслідування затверджується начальником, який призначив службове розслідування, або вищим прямим начальником та відповідно до п.5.3 службове розслідування цим днем вважається завершеним.

Згідно з п. 8.3 Інструкції в описовій частині висновку службового розслідування викладаються, зокрема, встановлені при проведенні службового розслідування відомості про обставини, за яких особа (особи) РНС (особи рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України) скоїла (и) дисциплінарний проступок або які стали підставою для призначення службового розслідування, а також те, чи мали вони місце взагалі, вимоги законодавства або посадові обов»язки, які було порушено, наявність вини особи (осіб) РНС, обставини, що пом»якшують чи обтяжують ступінь відповідальності, а також ставлення до скоєного та ін.

Як передбачено п. 5.4 Інструкції особа РНС, стосовно якої проводилось службове розслідування, має право оскаржити рішення щодо накладення на нього дисциплінарного стягнення у порядку, визначеному законодавством України.

Пунктом 6.3.6 Інструкції встановлено, що особа РНС, стосовно якої проводиться службове розслідування, має право оскаржувати рішення, прийняте за результатами службового розслідування, у строки і в порядку, що визначені законодавством України.

Також і нормами Статуту передбачено можливість оскарження дисциплінарних стягнень, зокрема, ст. 20 якого визначено, що особа рядового або начальницького складу має право усно чи письмово послідовно звернутися зі скаргою щодо накладення на неї дисциплінарного стягнення до старшого прямого начальника - аж до міністра внутрішніх справ України або до суду.

Статтею 7 Статуту встановлено, що службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов»язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров»я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу; дотримуватися норм професійної та службової етики; берегти державну таємницю; у службовій діяльності бути чесною, об»єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об»єднань та інших юридичних осіб; стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов»язані зі службою; постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють; берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку.

У разі виявлення порушень законодавства, зловживань чи інших правопорушень у службовій діяльності особа рядового або начальницького складу повинна вжити заходів щодо припинення цих порушень та доповісти про це безпосередньому або старшому прямому начальникові.

Як видно з матеріалів справи, наказ від 31.12.2013 року №2613 винесений на підставі службового розслідування, яке проведено відповідно до наказу ГУМВС №2516 від 12.12.2013 року, яким встановлено грубі порушення Дисциплінарного статуту ОВС України, Законів України «Про міліцію», «Про оперативно-розшукову діяльність», наказів МВС України від 19.11.2012 року №1050 та від 22.10.2012 року №940 оперуповноваженим СКР Шевченківського РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області капітаном міліції ОСОБА_1, що проявились у перевищенні влади та службових повноважень, порушенні прав та свобод громадянина, недотриманні норм професійної та службової етики, формуванні негативної думки громадськості про корумпованість працівників органів внутрішніх справ, завданні істотної шкоди державним інтересам, самовільному залишенні території обслуговування з питань, що не належать до службових, невжитті заходів щодо припинення правопорушення та повідомлення про нього в найближчий підрозділ міліції, дискредитації звання працівника органів внутрішніх справ.

Вказаним службовим розслідуванням вина позивача в грубому порушенні службової дисципліни доведена повністю.

Так само слід зазначити, що саме наказом ГУМВС України У Львівській області від 31.12.2013 року №2613 оперуповноваженого сектору карного розшуку Шевченківського районного відділу ЛМУ ГУМВС України у Львівській області ОСОБА_1 звільнено з органів внутрішніх справ.

Пунктом 8 ч. 1 ст. 12 Статуту визначено, що на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни може накладатися такий вид дисциплінарного стягнення як звільнення з органів внутрішніх справ.

А тому, колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що оскаржений наказ від 27.01.2014 року №29о/с самостійно не накладає на позивача дисциплінарне стягнення, а прийнятий для виконання вже накладеного за наказом №2613 від 31.12.2013 року дисциплінарне стягнення про звільнення з органів внутрішніх справ, що є обов»язковим у силу приписів ст. 18 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України.

Аналізуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про безпідставність та необґрунтованість заявленого позову, а тому в задоволенні такого слід відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування постанови колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на неї слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 28 липня 2015 року у справі №813/7937/14- без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя : Л.Я. Гудим

Судді: М.А. Пліш

В.В. Святецький

Повний текст ухвали виготовлено та підписано 23.06.2016 року.