Справа № 366/1624/16-а
Суддя: Слободян Н. П.
Дата ухвалення: 2016-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа № 366/1624/16-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2016 року суддя Іванківського районного суду Київської області Слободян Н.П., розглянувши у скороченому провадженні в с.м.т. Іванків адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Іванківському районі Київської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, в якому просить визнати дії управління Пенсійного фонду України в Іванківському районі Київської області щодо відмови у відновленні виплати раніше призначеної пенсії за віком, відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» протиправними та зобов'язати відповідача відновити їй виплату раніше призначеної пенсії з 07 грудня 2015 року.

Позивачка мотивує свій позов тим, що вона є працюючим пенсіонером, перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Іванківському районі, де одержувала пенсію, яка їй була призначена відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

З 01 квітня 2015 року, відповідач припинив виплату їй пенсії у зв'язку з прийняттям Закону України від 02.03.2015р. №213-УІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», як пенсіонеру, що працює на посаді яка дає право на призначення пенсії, на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу».

У березні 2016 року позивач звернулася до відповідача з проханням відновити виплату їй пенсії, однак їй було відмовлено, оскільки з 1 квітня 2015 року пенсії в порядку та на умовах Закону України «Про державну службу» не призначаються відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення».

Позивач вважає, що відмова відповідача щодо поновлення виплати їй пенсії є неправомірною та такою, що порушує її законні права на пенсійне забезпечення з наступних підстав.

Дійсно, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213-УІІІ (далі-Закон №213-УІІІ), який набрав чинності 01 квітня 2015 року, в ряд законодавчих актів України, в тому числі і в ст.47 Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» були внесені зміни наступного змісту, а саме: «Тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, особам, яким пенсія призначена відповідно до цього Закону (крім інвалідів 1 та ІІ групи, інвалідів війни 3 групи та учасників бойових дій, на осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються. Після звільнення з роботи виплата пенсій відповідно до цього Закону оновлюється».

Разом з тим, відповідно до пункту 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», у разі неприйняття до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до Законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника консультанта народного депутата України.

Крім того, позивач зазначає, що вказаний в пункті 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону №213 щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах до 01 червня 2015 року прийнятий не був, у зв'язку з чим з вказаної дати втратили чинність,зокрема, норми Закону України «Про державну службу» щодо пенсійного забезпечення і, відповідно,пенсії за цим Законом не призначаються.

Таким чином, з 01 червня 2015 року посада, на якій працює позивач, не дає права на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу», у зв'язку з чим, підстави для невиплати їй пенсії, призначеної відповідно до загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» відпали, і з 1 червня 2015 року перешкоди для виплати їй пенсії, яка призначена на підставі зазначеного нормативно-правового акту, відсутні.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка посилається на практику по аналогічних справах, які викладено в ухвалі Київського апеляційного адміністративного суду від 25.01.2016 року, у справі №372/4246/15-а, постанові Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19.08.2015 року у справі №202/4641/15-а та ухвалі Вищого адміністративного суду України від 26.08. 2015 року у справі № К/800/38456/15, які висловили аналогічні позиції.

Дана справа підлягає розгляду у скороченому провадженні.

Відповідач позов не визнав. В письмових запереченнях, поданих на адресу суду, послався на те, що позивачка є працюючим пенсіонером. З 1 квітня 2015 року такій категорії пенсіонерів припинено виплату пенсій. З 01.04.2015 року набрав чинності Закон України від 02.03.2015 р. №213-УІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», зокрема до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», Закону України «Про державну службу».

Відповідно до ст.47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», визначено, що тимчасово у період з 01.04.2015 року по 31.12. 2015 року, особам (крім інвалідів 1 та 2 групи,інвалідів війни 3 групи, учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється чинність пункту 1 ст.10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів» призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачується.

Пенсійне забезпечення державних службовців регулюється ст.37 Закону України «Про державну службу від 16.12.1993 року.

П.2 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», передбачено, що порядок виплати пенсії (щомісячного грошового довічного утримання) працюючим пенсіонерам, встановлений цим Законом, та поширюється на пенсіонерів незалежно від часу призначення пенсії.

Одночасно, Законом України від 29.12.2015 р. №911-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», внесено зміни до ст.47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», визначено, що тимчасово у період з 01.01.2016 року по 31.12. 2016 року, особам(крім інвалідів 1 та 2 групи,інвалідів війни 3 групи, учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється чинність пункту 1 ст.10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів» призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачується.

Також відповідач звертає увагу суду на те, що позивач звернувся з заявою про відновлення пенсії 22.03. 2016 року, а не 07.12.2015 року, як вказує у позовній заяві, а тому, вважає, що позивач пропустив строк звернення до суду, так як позов може бути подано в межах позовної давності, передбаченої ст.99 КАС України.

Крім того, відповідач посилається на постанову Вищого адміністративного суду України №К/800/51159/15 від 28.01.2016 року з аналогічної справи, в якій дії УПФУ про відмову у відновленні виплати пенсії визнано правомірними.

Вивчивши матеріали справи, суд встановив, що позивачка дійсно перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Іванківському районі Київської області, де отримувала пенсію відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Станом на 01 квітня 2015 року позивачка ОСОБА_1 працювала на посаді консультанта Іванківського районного суду Київської області, що належить до державної служби.

З листа начальника управління Пенсійного фонду України в Іванківському районі ОСОБА_2 від 29.03.2016 року слідує, що з 01.04.2015 року позивачці призупинено виплату пенсії на підставі Закону України №213 від 02.03.2015 року «Про внесення змін до законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», з урахуванням того, що позивач працює на посаді державного службовця і підстав для поновлення виплати пенсії немає.

З 01.04. 2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213-УІІІ від 02.03.2015 року (далі - Закон №213-УІІІ від 02.03. 2015р.), п.п.2 п.12 розділу 1 якого внесено зміни до загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», згідно яких: тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, у період роботи особи (крім інвалідів і та ІІ групи,інвалідів війни ІІІ групи та учасників бойових дій, на яких поширюється дія пункту і 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни,гарантії їх соціального захисту») на посадах, які дають право на призначення пенсії або довічного грошового утримання у порядку та на умовах,передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії,призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються.

У період роботи на інших посадах/роботах, пенсія, призначена особі відповідно до цієї статті(крім інвалідів І,ІІ груп,інвалідів війни ІІІ групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється пункт І статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни,гарантії їх соціального захисту»), розмір якої перевищує 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановлених для осіб, які втратили працездатність, виплачується в розмірі 85% призначеного розміру, але не менше 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого доля осіб,які втратили працездатність.

Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

Відповідач вважає, оскільки позивач працює на посаді, яка дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу»,то в період з 1 квітня по 31 грудня 2015 року пенсія, призначена згідно даного Закону, йому виплачуватися не повинна.

Станом на 01 квітня 2015 року позивач працювала на посаді, яка давала право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу»,у зв'язку з чим з 01 квітня 2015 року відповідачем було правомірно виплату пенсії позивачці зупинено.

Разом з тим, відповідно до пункту 5, розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення»,у разі неприйняття до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій,у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до Законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України»», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника консультанта народного депутата України.

Вказані положення, що викладені в пункті 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах до 01 червня 2015 року прийнятий не був, у зв'язку з чим з вказаної дати втратили чинність, зокрема, норми Закону України «Про державну службу» щодо пенсійного забезпечення і, відповідно, пенсії за цим Законом не призначаються.

Отже, 01 червня 2015 року особам, які підпадають під дію Закону України «Про державну службу», пенсія призначається відповідно до загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Таким чином, з 01 червня 2015 року посада, на якій працює позивачка, не передбачає права на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу» у зв'язку з чим, передбачені загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» підстави для невиплати позивачці пенсії, призначеної відповідно до цього Закону, відпали з 01 червня 2015 року перешкоди для виплати позивачці вказаної пенсії відсутні.

Відповідач посилається на вимоги ст. 99 КАС України щодо пропуску позивачем строку позовної давності.

Позивач просить задовольнити її вимоги за період з 07 грудня 2015 року.

Вказана позовна заява до суду надійшла 07.06. 2016 року.

Статтею 99 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Враховуючи, те, що позивачка звернулась до відповідача із заявою про відновлення пенсії 07 грудня 2015 року, позовна заява до суду надійшла 07 червня 2016 року та вимоги ст.99 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає, що позивачем не пропущений строк позовної давності, а позовні вимоги підлягають задоволенню в межах строків, передбачених ст.99 КАС України.

Ухвалюючи дане рішення, суд приймає до уваги позицію Київського апеляційного адміністративного суду від 25.01.2016 року у справі №372/4246/15-а; позицію Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19.08.2015 року у справі №202/4641/15-а; позицію Вищого адміністративного суду України від 26.08. 2015 року у справі №К/800/38456/15, на які посилається позивачка, а також Вищого адміністративного суду України від 28.01. 2016 року у справі №К/800/51159/15, на яку посилається відповідач, проте, вважає,що в останній справі позовні вимоги дещо відрізняються від вимог позивачки в часі.

Відповідно до абз.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (в редакції Закону України від 24.12.2015 року №911-УІІІ): «тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року:особам (крім інвалідів і та ІІ групи, інвалідів війни ІІІ групи та учасників бойових дій, на яких поширюється дія пункту і1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів» призначені пенсії/довічне грошове утримання не виплачуються.

Разом з тим, у період роботи на інших посадах/роботах, пенсія,призначена особі відповідно до цієї статті (крім інвалідів І,ІІ груп, інвалідів війни ІІІ групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється пункт І статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни,гарантії їх соціального захисту»), розмір якої перевищує 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановлених для осіб, які втратили працездатність, виплачується в розмірі 85% призначеного розміру, але не менше 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність».

Крім того, зі ст.47 Закону України «Про загальнодержавне пенсійне страхування» в редакції від 24.12.2015 року слідує, що з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, якщо особа продовжує працювати на посаді, яка підпадає під дію Законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру» та «Про судоустрій і статус суддів», пенсія не виплачується.

Позивачка працює на посаді, яка підпадає під дію Закону України «Про державну службу», а тому в частині вимог за період з 1-го січня 2016 року слід відмовити.

З огляду на викладене, позовні вимоги ОСОБА_1 слід задовольнити частково,за період з 07 грудня 2015 року по 31 грудня 2015 року.

В решті позовних вимог - відмовити.

Судові витрати стягнути з Державного бюджету України на користь позивача в сумі 551 гривня 20 копійок.

Керуючись ст.ст. 79, 122, 161-163, 183-2 КАС України, ст.4 Закону України «Про судовий збір», суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Іванківському районі Київської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати дії управління пенсійного фонду України в Іванківському районі Київської області щодо відмови ОСОБА_1 у відновленні виплати раніше призначеної пенсії відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 07 грудня 2015 року по 31 грудня 2015 року,-неправомірними.

Зобов'язати відповідача управління Пенсійного фонду України в Іванківському районі Київської області відновити ОСОБА_1 виплату раніше призначеної пенсії, відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», - з 07 грудня 2015 року по 31 грудня 2015 року.

В решті позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 551 гривня 20 копійок.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Іванківський районний суд на протязі 10 днів,з моменту отримання копії постанови.

Постанова набирає чинності після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання апеляції, після прийняття рішення Київським апеляційним адміністративним судом.

Суддя: підпис