Справа № 2518/237/2012
Суддя: Сташків В. Б.
Дата ухвалення: 2012-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2518/237/2012
УХВАЛА

13 лютого 2012 року

Ріпкинський районний суд Чернігівської області у складі:
головуючого-суддіОСОБА_1,
при секретаріОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Ріпки заяву Управління Пенсійного фонду України в Ріпкинському районі Чернігівської області про перегляд за нововиявленими обставинами постанови судді Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 17 грудня 2010 року в адміністративній справі

за позовомОСОБА_3
доУправління Пенсійного фонду України в Ріпкинському районі Чернігівської області
провизнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 17 грудня 2010 року, яка залишена безміни ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 26 травня 2011 року, визнано протиправною протиправною бездіяльність управління Пенсійного фонду України в Ріпкинському районі Чернігівської області щодо відмови в проведенні перерахунку та виплати основної та додаткової пенсії ОСОБА_3 відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»та зобовязано відповідача здійснити перерахувати та виплатити ОСОБА_3 основну пенсію у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»та додаткову пенсію в розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розміру встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», за період з 26.05.2010 року по 26.11.2010 року, за виключенням виплачених сум за вказаний період.

В заяві Управління Пенсійного фонду України в Ріпкинському районі Чернігівської області просить Постанову судді Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 17 грудня 2010 р. скасувати, у звязку з нововиявленими обставинами, з посиланням на рішення Конституційного Суду України від 26 грудня 2011 року у справі № 20-рп/2011 (справа щодо відповідності Конституції України (конституційності) пункту 4 розділу VII „Прикінцеві положення Закону України „Про Державний бюджет України на 2011 рік), та від 25 січня 2012 року № 3-рп/2012 (справа щодо офіційного тлумачення положень статті 1, частин першої, другої, третьої статті 95, частини другої статті 96, пунктів 2, 3, 6 статті 116, частини другої статті 124, частини першої статті 129 Конституції України, пункту 5 частини першої статті 4 Бюджетного кодексу України, пункту 2 частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України в системному звязку з окремими положеннями Конституції України), та на п. 4 Прикінцеві положення до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік», з урахуванням змін внесених до нього Законом України від 14 червня 2011 року N 3491-VI, та на постанову Кабінету Міністрів України від 6 липня 2011 року № 745 «Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету». Вважають, що з прийняттям Конституційним Судом України рішення від 26.12.2011 р. № 20-рп/2011 виникли істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Ухвалою судді Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 13 лютого 2012 року заяву Управління Пенсійного Фонду України в Ріпкинському районі про скасування за нововиявленими обставинами постанови судді Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 17 грудня 2010 року в адміністративній справі за позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в Ріпкинському районі Чернігівської області, про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії залишено без задоволення

Згідно ч.ч. 1,2 ст. 166 КАС України, суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб'єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону. Про вжиті заходи суд повідомляється не пізніше одного місяця після надходження окремої ухвали. У разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними.

По даній справі встановлено, що вказана вище постанова судді Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 17 грудня 2010 року набрала законної сили 26 травня 2011 року.

За загальними правилом, відповідно до положень ст. 124 Конституції України, ст. 14 КАС України та ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, постанова суду, що набрала законної сили є обовязковою для виконання.

У справах «Brumarescu v. Romania», «Sovtransavto-Holding" v. Ukraine», «Ryabykh v. Russia», «Ponomaryov v. Ukraine»Європейський Суд з прав людини зазначив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata принципу остаточності рішень суду, який передбачає, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлене під сумнів, та що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обовязкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію. Сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру.

Проте, за приписами ч. 1 ст. 245 КАС України, постанова або ухвала суду, що набрала законної сили, може бути переглянута у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 245 КАС України, підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

За змістом зазначеної норми слідує, що істотними обставинами справи можуть бути такі, які можуть вплинути на рішення суду, яке набрало законної сили, а це передусім, ті, що взагалі не були предметом розгляду по даній адміністративній справі в адміністративному суді у звязку з тим, що вони не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою на час розгляду справи. Істотними для справи обставинами вважаються такі факти і події, які мають юридичне значення для взаємовідносин сторін, що звернулись до суду з метою розгляду спірної ситуації, тобто ці факти існували вже під час розгляду спірної ситуації в суді, але не були і не могли бути відомі ні особам, які беруть участь у справі, ні суду, який розглядав її та вирішував спір по суті.

У справах «Pravednaya v. Russia», «Zheltyakov v. Ukraine»Європейський Суд з прав людини зазначив, що процедурою скасування остаточного судового рішення у звязку з нововиявленими обставинами передбачено наявність доказу, який раніше не міг бути відомий, однак міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування судового рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні, а також що цей доказ є вирішальним у справі. Зазначена процедура сама собою не суперечить принципу правової визначеності, поки використовується задля виправлення помилок, допущених під час здійснення правосуддя

На час прийняття Ріпкинським районним судом вказаної постанови, рішення від 26 грудня 2011 року у справі № 20-рп/2011 (справа щодо відповідності Конституції України (конституційності) пункту 4 розділу VII „Прикінцеві положення Закону України „Про Державний бюджет України на 2011 рік), від 25 січня 2012 року № 3-рп/2012 (справа щодо офіційного тлумачення положень статті 1, частин першої, другої, третьої статті 95, частини другої статті 96, пунктів 2, 3, 6 статті 116, частини другої статті 124, частини першої статті 129 Конституції України, пункту 5 частини першої статті 4 Бюджетного кодексу України, пункту 2 частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України в системному звязку з окремими положеннями Конституції України) Конституційним Судом України не були прийнятими та не той момент не існували.

Тобто, вказані в заявах обставини, є новими, тобто такими, що виникли після постановлення постанови суду.

За змістом п. 5 ч. 2 ст. 245 КАС України, підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є встановлення Конституційним Судом України неконституційності закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконано.

Конституційним Судом України в даних рішеннях не встановлена неконституційність жодного закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованих судом при вирішенні справи, а лише визнано таким, що відповідає Конституції України (є конституційним), пункт 4 розділу VII „Прикінцеві положення Закону України „Про Державний бюджет України на 2011 рік від 23 грудня 2010 року № 2857VІ з наступними змінами, та розяснено як треба розуміти положення статті 1, частин першої, третьої статті 95 Конституції України у системному звязку з положеннями статті 3, частини першої статті 17, частини третьої статті 22, статей 46, 48 Основного Закону України, як треба розуміти положення частини другої статті 96, пунктів 2, 3, 6 статті 116 Конституції України, як треба розуміти положення частини другої статті 95, частини другої статті 124, частини першої статті 129 Конституції України, пункту 5 частини першої статті 4 Бюджетного кодексу України та пункту 2 частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України в системному звязку з положеннями статті 6, частини другої статті 19, частини першої статті 117 Конституції України.

Отже, ухвалення Конституційним Судом України рішень від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011, та від 25 січня 2012 року № 3-рп/2012 не є нововиявленими обставинами як в розумінні п. 1 ч. 2 ст. 245 КАС України, так і в розумінні п. 5 ч. 2 ст. 245 КАС України.

Тому, суд не знайшов підстав для задоволення заяви.

Крім того, на початку лютого 2012 р. до Ріпкинського районного суду Чернігівської області масово почалися подавати заяви УПФУ в Ріпкинському районі про перегляд за нововиявленими обставинами постанов Ріпкинського районного суду Чернігівської області, які були переглянуті Київським ААС, та які набрали законної сили, про задоволення позовних вимог позивачів про захист їх пенсійних прав.

Оскільки процедура перегляду за нововиявленими обставинами не суперечить принципу правової визначеності, лише при умові поки використовується задля виправлення помилок, допущених під час здійснення правосуддя, в данному випадку таких помилок допущено не було, то вказане свідчить, що УПФУ в Ріпкинському районі звертаючись до суду з вказаними безпідставними заявами, намагається таким чином порушити принципи верховенства права, юридичної визначеності, та остаточності рішень суду, які були розкриті в цитованих вище Рішеннях Європейського суду з прав людини, та спровокувати, в разі їх задоволення, потік справ в Європейський суд з прав людини з приводу порушення державою Україною ст.. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод щодо скасування за нововиявленими обставинами, остаточних судових рішень.

З огляду на викладене, з метою не допущення подальшого масового звертання УПФУ в Ріпкинському районі до суду з безпідставними заявами про перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами, на вищеописане вище слід реагувати винесенням окремої ухвали, яку слід спрямувати прокуратурі Чернігівської області, Головному управлінню Пенсійного фонду України в Чернігівській області, та УПФУ в Ріпкинському районі.

Керуючись ст. 166 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И В :

Про вищевикладене слід довести прокурора Чернігівської області, начальників Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, та Управління Пенсійного фонду України в Ріпкинському районі для не допущення подальшого масового звертання УПФУ в Ріпкинському районі до суду з безпідставними заявами про перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами, а прокурору Чернігівської області, для перевірки правомірності дій начальника Управління Пенсійного фонду України в Ріпкинському районі щодо ініціювання безпідставних заяв про перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами.

Окрема ухвала може бути оскаржена особами, інтересів яких вона стосується до Київського апеляційного адміністративного суду через Ріпкинський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з дня отримання копії цієї постанови.

Головуючий В.Б.Сташків