Справа № 671/992/15-а
Суддя: Конюшко К.В.
Дата ухвалення: 2016-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2016 року м. Київ К/800/39865/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Конюшка К.В.

суддів: Гончар Л.Я., Зайця В.С.

розглянувши в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Волочиського районного суду Хмельницької області від 10 червня 2015 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 18 серпня 2015 року

у справі № 671/992/15-а

за позовом ОСОБА_2

до управління Пенсійного фонду України у Волочиському районі Хмельницької області

про визнання відмови неправомірною та зобов'язання вчинити дії

В С Т А Н О В И В :

У червні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до Волочиського районного суду Хмельницької області з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України у Волочиському районі Хмельницької області (далі - УПФУ) про визнання нечинною відмови у виплаті пенсії по інвалідності ІІІ групи загального захворювання.

Постановою Волочиського районного суду Хмельницької області від 10.06.2015, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 18.08.2015, у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись зі вказаними рішеннями судів попередніх інстанцій, ОСОБА_2 оскаржила їх у касаційному порядку.

У касаційній скарзі касатор просить скасувати вказані судові акти з мотивів порушення названими судами норм матеріального права та прийняти нове рішення про задоволення позову.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження, установленому пунктом першим частини першої статті 222 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з частиною другою статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи і правильність застосування судами норм процесуального та матеріального права, судова колегія дійшла висновку про те, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Як установлено судами попередніх інстанцій, ОСОБА_2 перебуває на обліку в УПФУ з 31.08.2011 та отримувала пенсію по інвалідності ІІІ групи відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», що підтверджується довідкою МСЕК серії АВ №03250535, виданою 01.10.2014.

На даний час позивач працює в органах державної служби на посаді, що дає право на призначення пенсії у порядку та умовах, передбачених Законом України «Про державну службу».

У зв'язку з припиненням виплати пенсії з 01.04.2015, ОСОБА_2 звернулась до УПФУ із заявою про відновлення виплати пенсії по інвалідності ІІІ групи загального захворювання з 01.04.2015.

Листом від 29.05.2015 №17/к-10 УПФУ роз'яснило позивачу про відсутність правових підстав для відновлення виплати пенсії.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що відповідач, відмовляючи позивачу у відновленні виплати пенсії по інвалідності ІІІ групи загального захворювання з 01.04.2015 року, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством України, зокрема, Законом України від 02.03.2015 № 213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення».

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з таким обґрунтованим висновком судів попередніх інстанцій з огляду на таке.

Пенсійне забезпечення державних службовців регулюється статтею 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723-XII «Про державну службу».

Законом України від 02.03.2015 № 213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» внесені зміни до Закону України «Про державну службу», та у зв'язку із чим, стаття 37 Закону України від 16.12.1993 №3723-XII «Про державну службу» визначає, що тимчасово, у період з 01.04.2015 по 31.12.2015: особам, на яких поширюється дія цього Закону (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії/щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених цим Законом, Законами України «Про статус народного депутата України», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цієї статті, не виплачуються; у період роботи на інших посадах/роботах пенсія, призначена особам відповідно до цієї статті (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), розмір якої перевищує 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, виплачується в розмірі 85 відсотків призначеного розміру, але не менше 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Пунктом 2 Прикінцевих положень Закону України від 02.03.2015 № 213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» передбачено, що порядок виплати пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) працюючим пенсіонерам, встановлений цим Законом, поширюється на пенсіонерів (отримувачів щомісячного довічного грошового утримання) незалежно від часу призначення пенсії.

Виходячи з наведених законодавчих норм, враховуючи, що позивач працює на посаді, на яку розповсюджується дія Закону України «Про державну службу», колегія суддів вважає обґрунтованими висновки суду апеляційної інстанції, що відповідно до Закон України від 02.03.2015 № 213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» та Закону України від 24.12.2015 № 911-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» в з 01.04.2015 виплата пенсії позивачу не здійснюється, тому відповідач, припинивши з 01.04.2015 виплату пенсії позивачу, діяв відповідно до вимог діючого законодавства.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з обґрунтованими висновками судів попередніх інстанцій, що УПФУ з урахуванням приписів Закону України від 02.03.2015 № 213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» правомірно не здійснювало позивачу виплату пенсії з 01.04.2015.

Зважаючи на викладене, доводи касаційної скарги спростовуються вище переліченими нормами права та установленими обставинами справи, у зв'язку з чим відсутні підстави для її задоволення та скасування рішень судів попередніх інстанцій.

Відповідно до частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 210 - 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Волочиського районного суду Хмельницької області від 10 червня 2015 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 18 серпня 2015 року в цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України у строк та у порядку, визначеними статтями 237- 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий

(підпис)

К.В. Конюшко

Судді

(підпис)

Л.Я. Гончар

(підпис)

В.С. Заяць

Згідно з оригіналом помічник судді М.Р. Мергель