Справа № 161/9213/15-а,2-а/161/553/15
Суддя: Старунський Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2016-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2016 р. Справа № 876/12122/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Старунського Д.М.,

суддів Багрія В.М., Рибачука А.І.,

за участю секретаря судового засідання Лемцьо І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Волинської митниці ДФС України про скасування постанови про порушення митних правил,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 17.06.2015 року звернувся в суд з адміністративним позовом до Волинської митниці ДФС України, в якому просив визнати нечинною та скасувати постанову Волинської митниці ДФС України в справі про порушення митних правил №0581/20502/2015 від 27 травня 2015 року, якою визнано громадянина України ОСОБА_1 винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 2 ст. 470 Митного кодексу України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних доходів громадян в сумі 3400 грн.

Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 листопада 2015 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким адміністративний позов задовольнити.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що вивезти автомобіль за межі території України у встановлені строки він не міг, оскільки 30.04.2015 р. автомобіль зламався. Вказана обставина підтверджується відповідними документами, виданими дилером «Рено» ТзОВ «Луцьк-Експо», а саме заказ наряд на ремонт, рахунок, акт виконаних робіт, чек про оплату за виконані ремонтні роботи. Апелянт зазначає, що більше документів про проведенні ремонту немає, оскільки це вичерпний пакет документів передбачений законом, який суд першої інстанції не взяв до уваги.

Особи, які беруть участь в справі, в судове засідання не з'явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до ч.1 ст.41, ч.4 ст.196 КАС України суд розглядає справу за їхньої відсутності без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та матеріалами справи підтверджується, що 11.05.2015 р. головним державним інспектором ВМО № 4 м/п «Ягодин» Волинської митниці ДФС Галян Л.Д. відносно громадянина України ОСОБА_1 складено протокол про порушення митних правил № 0581/20502/2015, які мають ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 470 Митного кодексу України, а саме: перевищення встановленого ст. 95 Митного кодексу України строку транзитного перевезення автомобіля марки «Renault» р.н. НОМЕР_1, країна реєстрації Республіка Польща, більше ніж на десять діб (а.с. 18-19).

27 травня 2015 року постановою № 0581/20502/2015 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 470 Митного кодексу України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн. (а.с. 3-5).

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності прийнята правомірно, відповідач діяв на підставі, у спосіб та в межах повноважень встановлених чинним законодавством України, факт перевищення ОСОБА_1 встановленого ст. 95 МК України строку доставки автомобіля марки марки «Renault» р.н. НОМЕР_1 (Реєстрації республіки Польща), до митного органу призначення підтверджується матеріалами справи та не спростований позивачем належними доказами.

Колегія суддів вважає, що наведені висновки суду першої інстанції є правильними, оскільки вони ґрунтуються на фактичних обставинах справи та відповідають приписам чинного законодавства, з огляду на наступне.

Статтею 95 МК України встановлено строк транзитних перевезень для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

Особливості тимчасового ввезення громадянами транспортних засобів особистого користування з метою транзиту через митну територію України передбачено ст. 381 МК України.

Статтею 470 МК України встановлена відповідальність за порушення строків доставки товарів, транспортних засобів, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів.

Частина 3 статті 470 МК України передбачає, що перевищення встановленого ст. 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 1 ст. 491 МК України однією з підстав для порушення справи про порушення митних правил є, зокрема, безпосереднє виявлення посадовими особами органу доходів і зборів порушення митних правил.

Згідно з ч. 1 ст. 494 МК України кожний випадок виявлення порушення митних правил уповноважена посадова особа органу доходів і зборів, яка виявила таке порушення, невідкладно складає протокол за формою, установленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Як видно з матеріалів справи, 22 квітня 2015 року громадянин України ОСОБА_1 через митний пост «Угринів» Львівської митниці ДФС ввіз автомобіль марки «Renault» р.н. НОМЕР_1 (Реєстрації республіки Польща).

Термін вивезення (транзиту) вищевказаного автомобіля з митної території закінчувався 02 травня 2015 року, про виконання цього обов'язку позивач був обізнаний.

Вказаний автомобіль під керуванням ОСОБА_1 заїхав у зону митного контролю митного поста "Ягодин" Волинської митниці ДФС для виїзду з України в Польщу 11 травня 2015 року, тобто понад встановлений ст. 95 МК України строк, і цю обставину не оспорює сам позивач.

Таким чином, факт перевищення ОСОБА_1 встановленого ст.95 МК України строку доставки транспортного засобу марки «Renault» р.н. НОМЕР_1 (Реєстрації республіки Польща) до митного органу призначення підтверджується матеріалами справи та не спростований позивачем.

Колегія суддів не бере до уваги покликання апелянта на неможливість у зв'язку з поломкою та ремонтом автомобіля дотриматись строку транзитного перевезення автомобіля, а також його покликання на повідомлення митного органу про таку поломку та представлення документів на підтвердження таких обставин, виходячи з таких підстав.

Відповідно до ст.ст. 95, 192 МК України до строку перебування транзитних товарів на митній території України не включається час дії аварії чи обставин непереборної дії.

Згідно з ч. 1 ст. 460 МК України вчинення порушень митних правил, передбачених ст. 470 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

Пункт 3 розділу VIII Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, затвердженого наказом Мінфіну від 31 травня 2012 №657 та зареєстрованого в Мін'юсті 02 жовтня 2012 року за N 1669/21981 передбачає, що залежно від характеру аварії чи обставин непереборної сили документи, що підтверджують їх наявність і тривалість дії, можуть видаватися державними органами, місцевими органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, іншими спеціально вповноваженими на це державними органами, а також уповноваженими на це підприємствами, установами та організаціями відповідно до їх компетенції.

Відповідно до п. 5 розділу VIII вказаного Порядку, якщо факт аварії чи дії обставин непереборної сили має місце на митній території України, особа, відповідальна за виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи щодо товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем (власник товару або уповноважена ним особа, перевізник чи особа, відповідальна за дотримання митного режиму), повинна звернутись до митного органу, в зоні діяльності якого перебувають ці товари, транспортні засоби, із письмовою заявою, яка повинна містити відомості, що надають можливість ідентифікувати товари, транспортні засоби як такі, що перебувають під митним контролем, а також інформацію про час, місце, обставини та наслідки аварії чи дії обставин непереборної сили.

Право засвідчувати форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), за зверненням суб'єктів господарської діяльності та фізичних осіб та видачі сертифікатів щодо форс-мажорних обставин передбачено Законом України «Про торгово-промислові палати» і надано Торгово-промисловій палаті України та уповноваженими нею регіональним торгово- промисловим палатам як єдиним органам із засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) в Україні.

Судом апеляційної інстанції не здобуто жодних доказів на підтвердження того, що позивач повідомив митний орган про обставини аварії чи про наявність обставин непереборної сили та місцезнаходження автомобіля.

Судом встановлено, що позивач мав реальну можливість повідомити у встановленому законом порядку( у письмовому виді) Волинську митницю ДФС про наявність обставин, що перешкоджають своєчасному вивезенню автомобіля за межі України, оскільки як видно з наряду - замовлення № Лу-К-1876030, виданого ТзОВ «Луцьк-Експо», то автомобіль позивача заїхав для ремонту 30.04.2015 року, а узгодженим часом ремонту є 09.05.2015 року,

Зокрема, акт виконаних робіт від 09 травня 2015 року не містить інформації про неможливість пересування автомобіля, а наявна інформація наголошує лише про те, що документи видані в зв'язку з ремонтом транспортного засобу. Жодних доказів того, що ремонту зазначений вище транспортний засіб потребував у результаті аварії або дії обставин непереборної сили, подані документи не містять, не містять причинно - наслідкового зв'язку ремонту та аварії.

Таким чином, зазначені документи не дають можливості встановити факт обставин непереборної сили чи аварії та не можуть бути належними та допустимими доказами у справі.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності прийнята правомірно, факт порушення позивачем митних правил доведено, а відтак ухвалене судове рішення є обгрунтоване.

Доводи апеляційної скарги є безпідставними та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову - без змін, якщо визнає що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів переконана, що суд першої інстанції, вирішуючи даний спір, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив законне і обґрунтоване рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому така задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 41 ч. 1, 160, 195, 196, 198 п. 1, 200, 205 ч.1 п.1, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 листопада 2015 року у справі №161/9213/15-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

На ухвалу може бути подано касаційну скаргу безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили.

Головуючий суддя Д.М. Старунський

Судді В.М. Багрій

А.І. Рибачук

Ухвала у повному обсязі складена 29.06.2016 року.