Справа № 2-а-4169/10/1570
Суддя: Ступакова І.Г.
Дата ухвалення: 2011-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2011 р.Справа № 2-а-4169/10/1570

Категорія:8.2.6Головуючий в 1 інстанції: Корой С.М.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого Ступакової І.Г.

суддів Бітова А.І.

ОСОБА_1

при секретарі Абилгазінової К.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційними скаргами представника Державної податкової інспекції у Приморському районі м.Одеси, прокуратури Приморського району м.Одеси на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 01 вересня 2010 року по справі за адміністративним позовом Приватного підприємства «Сі-Лайн»до Державної податкової інспекції у Приморському районі м.Одеси за участю прокуратури Приморського району м.Одеси про скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И Л А :

Приватне підприємство «Сі-Лайн»звернулося до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Приморському районі м.Одеси про скасування податкового повідомлення-рішення від 06.04.20010 року № /0 яким ПП «Сі-Лайн»визначено суму податкового зобов'язання з податку на прибуток у розмірі 889288 грн. та застосовані штрафні (фінансові) санкції по цьому податку у розмірі 300304 гривень.

В обґрунтування позову зазначалося, що ДПІ у Приморському районі м.Одеси на підставі акту № 4309/23-3/34444729 від 24.03.2010 року, складеного за результатами планової виїзної перевірки, прийняло податкове повідомлення-рішення від 06.04.2010 року № /0, яким визначено суму податкового зобов'язання ПП «Сі-Лайн»по податку на прибуток на суму 889288 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 300304,00 грн. Позивач вважає вказане податкове повідомлення-рішення незаконним та необгрунтованим.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 01 вересня 2010 року адміністративний позов Приватного підприємства «Сі-Лайн»задоволений. Скасовано податкове повідомлення - рішення Державної податкової інспекції у Приморському районі м.Одеси від 06.04.2010 року № /0, яким Приватному підприємству «Сі-Лайн»визначено суму податкового зобов'язання з податку на прибуток у розмірі 889 228 гривень та застосовані штрафні (фінансові) санкції по цьому податку у розмірі 300 304 гривень.

В апеляційних скаргах представника Державної податкової інспекції у Приморському районі м.Одеси, прокуратури Приморського району м.Одеси ставиться питання про скасування судового рішення, в звязку з тим, що воно постановлено з порушенням норм матеріального права.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційних скарг представника Державної податкової інспекції у Приморському районі м.Одеси, прокуратури Приморського району м.Одеси, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що з 26.02.2010 року по 19.03.2010 року посадовими особами державної податкової інспекції у Приморському районі м.Одеси була проведена позапланова виїзна перевірка ПП «Сі-Лайн»з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.10.2008 року по 30.09.2009 року, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2008 року по 30.09.2009 року, за результатами якої було складено акт від 24.03.2010 року № 4309/23-4/34444729.

За результатами перевірки відповідачем було встановлено та відображено в акті перевірки порушення ПП «Сі-Лайн»п. 1.32. ст. І, пп. 5.2.1. п. 5.2. ст. 5, пп. 7.3.1., 7.3.2., 7.3.4. п.7.3. ст.7. пп.11.2.3. п.І 1.2. ст.11 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», в результаті чого занижено податок на прибуток на суму 889288,00 грн.

В акті перевірки зазначено, що позивачем завищено суму валових витрат за перевіряємий період у сумі 3462097 грн., що є порушенням пп. 7.3.2., 7.3.3., 7.3.4. п. 7.3. ст.7 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», згідно з якими витрати, понесені платником податку в іноземній валюті протягом звітного періоду у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг), вартість яких відноситься до валових витрат такого платника податку, визначаються у сумі, що має дорівнювати балансовій вартості такої іноземної валюти, визначеної згідно з положеннями підпунктів 7.3.1., 7.3.4., 7.3.6. цієї статті, і не підлягають перерахуванню у зв'язку із зміною обмінного курсу гривні протягом такого звітного періоду.

Також в акті перевірки зазначено, що в результаті порушення п. 1.31 ст. 1, пп. 5.2.1. п. 5.2. ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»встановлено завищення задекларованих ПП «Сі-Лайн»сум у рядку 05.2 Декларації з податку на прибуток за 1 півріччя 2009 року від 04.08.2009р. «коригування валових витрат (самостійно виявлені помилки за результатами попередніх податкових періодів)»у сумі 95 057 грн., через включення у зазначений рядок декларації вартості послуг з організації транспортно-експедиційного обслуговування на суму 95 057 грн. без ПДВ по договору транспортно-експедиційного обслуговування від 01.02.2008 року № 01.02-01, укладеного з ТОВ «Сімакс Транспорт», та договору транспортно-експедиційного обслуговування від 15.04.2008 року № 01.15-04, укладеного з ПП «Скілд». Вартість послуг з організації транспортно-експедиційного обслуговування на суму 95 057 грн. без ПДВ ПП «Сі-Лайн»була безпідставно включена до складу валових витрат (рядок 04.1. декларації з податку на прибуток) в декларації з податку на прибуток за 1 півріччя 2008 року, за 3 кв. 2008 року, що пов'язано з непідтвердженням зв'язку здійснення витрат з господарською діяльністю, про що вказано в попередньому акті планової виїзної перевірки ПП «Сі-Лайн»за період з 20.06.2006р. по 30.09.2008р. (акт перевірки від 19.02.2009р. № 3131 /23-3/34444729).

Не погодившись із висновками вищезазначеного акта перевірки, ПП «Сі-Лайн»звернулося до ДПІ у Приморському районі м.Одеси із запереченнями від 25.03.2010 року № 021, за результатами розгляду яких відповідачем надано відповідь від 31.03.2010 року № 7/23-4/34444729, відповідно до якої висновки акта щодо встановлених порушень залишені без змін.

На підставі акта перевірки Державною податковою інспекцією у Приморському районі м.Одеси прийнято податкове повідомлення-рішення від 06.04.2010 року № /0, яким визначено податкове зобов'язання ПП «Сі-Лайн»по податку на прибуток на загальну суму 1189592,00 грн., в тому числі 889288 грн. за основним платежем та 300304 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про задоволення адміністративного позову та вважає, що при вирішенні спірного питання, суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального та процесуального права, виходячи з наступного.

Згідно ст. 3 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»об'єктом оподаткування є прибуток, який визначається шляхом зменшення суми скоригованого валового доходу звітного періоду, визначеного згідно з пунктом 4.3 цього Закону на: суму валових витрат платника податку, визначених статтею 5 цього Закону; суму амортизаційних відрахувань, нарахованих згідно із статтями 8 і 9 цього Закону.

Відповідно до вимог п. 4.1 ст. 4 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»валовий дохід це загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі, виключній (морській) економічній зоні, так і за їх межами.

Пунктом 5.1 ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»встановлено, що валові витрати виробництва та обігу це сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем укладались зовнішньоекономічні контракти від 09.06.2008 року № TGL-SL-02 з фірмою «TOSCANA GROUP LIMITED»(ОСОБА_2)) на поставку товару (т. І а.с. 189-193), від 28.09.2008 року № 178/30/28 з фірмою «ELECTRUM LIMITED»(Кітай) про купівлю-продаж товару (т. 1 а.с. 194-198).

На виконання зазначених контрактів контрагентами позивача поставлялись товари, про що свідчать відповідні вантажні митні декларації (т. 1 а.с. 208 -т. 2 а.с. 75). Згідно з відмітками банку на вказаних вантажних митних деклараціях позивачем купувалась іноземна валюта (долари США) пізніше, ніж поставлявся сам товар. Згідно виписки по валютному рахунку позивача № 1840, відкритому у Морському транспортному банку, в яких відображені суми гривень, сплачені за придбання іноземної валюти з метою погашення платежів по вказаним зовнішньоекономічним контрактам, а також факт сплати зазначених сум поставщикам.

Колегія суддів вважає обґрунтованими висновки суду першої інстанції про правомірність проведення позивачем коригування валових витрат виходячи з наступного.

Підпунктом 11.2.3 п.11.2 ст. 11 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»встановлено, що датою збільшення валових витрат платника податку при здійсненні ним операцій з нерезидентами є дата оприбуткування платником податку товарів (а при їх імпорті також робіт (послуг), супутніх чи допоміжних такому імпорту товарів), а для робіт (послуг), дата їх фактичного отримання від таких осіб, незалежно від наявності їх оплати (у тому числі часткової або авансової).

Пп.7.3.2 п. 7.3 ст.7 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»встановлено, що витрати, понесені (нараховані) платником податку в іноземній валюті протягом звітного періоду у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг), вартість яких відноситься до валових витрат такого платника податку, визначаються у сумі, що має дорівнювати балансовій вартості такої іноземної валюти, визначеної згідно із положеннями підпунктів 7.3.1, 7.3.4, 7.3.6 цієї статті, і вони не підлягають перерахуванню у зв'язку із зміною обмінного курсу гривні протягом такого звітного періоду.

Тобто, витрати, понесені платником у зв'язку з придбанням товарів та послуг, вартість яких відноситься до складу валових витрат, визначаються в сумі балансової вартості іноземної валюти.

Відповідно до пп. 7.3.4 п. 7.3 ст. 7 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», у разі купівлі іноземної валюти за гривні валові витрати або валові доходи платника податку не змінюються. Сума гривень, сплачена платником податку у зв'язку з такою купівлею (без урахування комісійних або вартості інших послуг осіб, що здійснюють конверсійні (обмінні) операції за дорученням платника податку), вважається балансовою вартістю такої іноземної валюти.

Приписи п.п. 7.3.6 п. 7.3 ст. 7 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»встановлюють, що платник податку самостійно обирає метод оцінки балансової вартості іноземної валюти за середньозваженою вартістю або ідентифікованою вартістю. Зміна методу оцінки балансової вартості іноземної валюти протягом податкового року для цілей податкового обліку не дозволяється.

Враховуючи вище наведені норми та те, що як встановлено обставинами справи при імпорті товарів першою подією було отримання товару, а датою збільшення валових витрат є дата оприбуткування товарів, датою збільшення валових витрат платника податку при здійсненні ним операцій з особами, які є нерезидентами, визначити розмір валових витрат по розрахунку з ним є неможливим, так як балансова вартість валюти стане відома тільки після проведення фактичного розрахунку, у звязку з чим обґрунтованими є висновки суду першої інстанції відносно того, що позивачем правомірно проведено коригування валових витрат після проведення оплати нерезиденту, тобто доведення валових витрат до рівня справжньої балансової вартості валюти.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає обґрунтованим та відповідаючим нормам Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»висновок суду першої інстанції про правильність формування позивачем валових витрат при імпортних операціях, виходячи з балансової вартості іноземної валюти.

Абзацом четвертим п.п. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» встановлено, що не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

У листі Державної податкової адміністрації України від 08.04.2008р. №3146/6/15-016 зазначено, що частиною другою та третьою статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні»передбачається, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, що фіксують факт здійснення господарської операції. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Як встановлено судом першої інстанції, 01.02.2007 року між позивачем (замовник) та ТОВ «Сімакс Транспорт»(експедитор) укладено договір № 01.02-01 на транспортно-експедиторське обслуговування зовнішньо-торгівельних і транзитних вантажів, згідно з яким експедитор за дорученням та за рахунок замовника приймає на себе зобов'язання по організації перевозок, перевалки, зберігання, транспортно-експедиторського обслуговування зовнішньо-торгівельних і транзитних вантажів замовника через південні порти України.

До матеріалів справи позивачем надані та судом першої інстанції досліджені податкові накладні, видані ТОВ «Сімакс-Транспорт» у зв'язку з наданням ним транспортно-експедиторських послуг ПП «Сі-Лайн»на підставі виставлених рахунків-фактур, акти здачі-прийняття робіт, якими підтверджується факт надання послуг, рахунки-фактури за надані послуги, а також ВМД про ввезення на митну територію України товарів на підставі зовнішньоекономічних контрактів позивача, які містять відомості про контейнери, що були предметом надання транспортно-експедиційних послуг.

Отже, з урахуванням обставин справи та досліджених матеріалів, колегія суддів не приймає до уваги та вважає необґрунтованими доводи апелянтів про безпідставність включення позивачем до складу валових витрат вартості послуг з організації ТЕО, оскільки суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права, регулюючого порядок оприбуткування прибутку підприємств та дійшов висновку, що транспортно-експедиторські послуги ТОВ «Сімакс-Транспорт»та ПП «Скілд»надавались позивачу з метою їх використання у його власній господарській діяльності, отже позивач правомірно відносив такі витрати до складу валових.

Інші доводи апеляційних скарг колегія суддів до уваги не приймає та вважає, що вони ґрунтуються на неправильному застосуванні апелянтами норм Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств».

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скаргах доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційні скарги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 195, 196; п.1 ч.1 ст. 198; ст. 200; п.1 ч.1 ст. 205; ст. 206; ч.5 ст. 254 КАС України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги представника Державної податкової інспекції у Приморському районі м.Одеси, прокуратури Приморського району м.Одеси залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 01 вересня 2010 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Повний текст судового рішення виготовлений 16 березня 2011 року.

Головуючий:

Судді: