Справа № 305/929/16-а
Суддя: Тулик І. І.
Дата ухвалення: 2016-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 305/929/16-а
Провадження по справі № 2-а/305/28/16
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.06.2016 року. Рахівський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого -судді Тулик І.І.

при секретарі - Шемота М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рахів справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Рахівської районної державної адміністрації Закарпатської області Про зобов"язання здійснити нарахування та виплату щорічної разової грошової допомоги

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до управління соціального захисту населення Рахівської районної державної адміністрації Закарпатської області про визнання дій неправомірними, зобов"язання здійснити нарахування та виплату щорічної разової грошової допомоги посилаючись на те, що вона як член сім"ї (дружина) померлого інваліда війни звернулася із заявою від 19.05.2016 року про здійснення перерахунку та виплати належних їй коштів згідно вимог ст.ст. 12-16 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" тобто до п"яти мінімальних пенсій за віком разової щорічної до 5 травня грошової допомоги. Управління соціального захисту населення Рахівської РДА в листі інформує її про те, що не має можливості провести перерахунок та виплату належних їй коштів, при цьому посилається на різноманітні постанови КМУ та інші нормативно-правові акти, та на підставі яких їй виплачено разову щорічну до 5 травня грошову допомогу у розмірі 465 гривень. Натомість їй як члену сім"ї (дружині) померлого інваліда війни ІІ групи повинна бути виплачена разова щорічна грошова допомога до 5 травня 2016 року у розмірі п"яти мінімальних пенсій за віком з урахуванням ЗУ "Про статус гірських населених пунктів в Україні". На підставі наведеного просила зобов"язати Управління соціального захисту населення Рахівської районної державної адміністрації Закарпатської області здійснити їй перерахунок та виплату разової щорічної до 5 травня грошової допомоги у розмірі 5 мінімальних пенсій за віком, при здійсненні перерахунку врахувати пільгу, передбачену ч.2 ст.6 ЗУ "Про статус гірських населених пунктів в Україні".

Позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні присутня не була. Надала заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача Ємченко О.Я. в судовому засіданні присутня не була, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги не визнає з підстав, наведених в запереченні. Заперечення обгрунтовно тим, що відповідно до п.1 пп.4 постанови КМУ від 2 березня 2016 року №141 "Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань" встановлено у 2016 році виплату разової грошової допомоги до 5 травня членам сім"ї загиблих та дружинам померлих інвалідів війни, які не одружилися вдруге, в розмірі 500 гривень, яку ОСОБА_1 виплачено. Міністерство соціальної політики, як головний розпорядник коштів, керуючись вимогами чинного законодавства забезпечує через місцеві органи соціального захисту населення виплату щорічної разової грошової допомоги ветеранам війни у розмірах, визначених ВРУ у законі про державний бюджет України на відповідний календарний рік. Виходячи з цього, управління виплатити перераховану щорічну разову допомогу до 5 травня як члену сім"ї померлого інваліда війни у розмірі п"яти мінімальних пенсій за віком з урахуванням вже виплаченої суми, за рахунок держбюджету немає можливості. У зв"язку з чим просить відмовити в задоволенні позову.

Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що позивач має статус дружини померлого інваліда війни і відповідні пільги, встановлені законодавством України, що підтверджується відповідним посвідченням, і знаходиться на обліку в Управління соціального захисту населення Рахівської районної державної адміністрації Закарпатської області, що сторонами не оспорюється.

Відповідно до ст. 17-1 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених статтями 12 - 16 цього Закону, здійснюють органи праці та соціального захисту населення через відділення зв'язку або через установи банків (шляхом перерахування на особовий рахунок отримувача) пенсіонерам - за місцем отримання пенсії, а особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання.

Таким чином, обов'язок щодо виплати громадянам щорічної разової грошової допомоги до 5 травня покладений на органи праці та соціального захисту населення. Саме орган праці та соціального захисту населення є тим органом, який безпосередньо відповідає від імені держави щодо забезпечення належних виплат конкретному громадянину, при цьому питання фінансування цих органів не є питаннями громадянина, і не впливають на його права.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАСУ, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Частиною 5 ст. 15 Закону України «Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту» передбачено, що щорічно до 5 травня членам сімей, зазначеним у пункті 1 статті 10 цього Закону, а також дружинам (чоловікам) померлих інвалідів війни, які не одружились вдруге, виплачується разова грошова допомога у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком, яку Законом України № 107-VI від 28.12.2007 викладено в новій редакції.

Зокрема новою редакцією ч.5 ст. 15 цього Закону встановлено, що щорічно до 5 травня членам сімей, зазначеним у пункті 1 статті 10 цього Закону, а також дружинам (чоловікам) померлих інвалідів війни, які не одружилися вдруге, та дружинам (чоловікам) померлих учасників бойових дій, учасників війни, визнаних за життя інвалідами від загального захворювання, трудового каліцтва та з інших причин, які не одружилися вдруге, виплачується разова грошова допомога у розмірах, які визначаються Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.

Проте, дану зміну визнано неконституційною згідно з Рішенням Конституційного Суду № 10-рп/2008 від 22.05.2008.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з питань захисту прав людини.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Таким чином, щорічна разова грошова допомога для інвалідів війни та членів їх сімей є формою соціального забезпечення громадян, які відповідно до спеціального закону, є інвалідами війни. Тобто, фактично ця допомога є формою реалізації конституційного права громадян, які є учасниками, ветеранами чи інвалідами війни, на соціальний захист.

Згідно Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" фінансове забезпечення державних соціальних гарантій здійснюється за рахунок Державного бюджету України. За умови відсутності у державному бюджеті коштів на виплату грошової допомоги інвалідам війни - ветеранам війни це створює ситуацію правової невизначеності стосовно джерела коштів, з яких має виплачуватися зазначена пільга. Поряд з цим, у справі "Кечко проти України" Європейський Суд з прав людини констатував, що не приймає аргумент Уряду щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатись на відсутність коштів, як на причину невиконання своїх зобов'язань.

Відповідно до ст. 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Враховуючи те, що позивач є членом сім (дружиною) померлого інваліда війни, вона наділена державою певним правовим статусом, який включає в себе й право на додаткові елементи соціального захисту, зокрема право на отримання щорічної разової грошової допомоги до 5 травня. Наділивши членів сімей померлих інвалідів війни зазначеною соціальною гарантією, держава таким чином взяла на себе публічне зобов'язання забезпечити належний матеріальний рівень осіб, які є членами сімей померлих інвалідів війни, тобто, між позивачем і державою встановлено певний правовий зв'язок у визначеній сфері життєдіяльності, який характеризується наявністю зобов'язання держави забезпечити соціальний захист таких громадян.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року № 3-рп/2012 надано тлумачення, що суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Здійснивши правовий аналіз норм матеріального права Верховний Суд України в постанові від 10 лютого 2016 року (справа №537/5837/14-а ), прийшов до висновку, що при визначенні розміру щорічної разової грошової допомоги до 5 травня учаснику бойових дій необхідно керуватись частиною п'ятою статті 12 Закону України від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» , якою учаснику бойових дій передбачено щорічно до 5 травня виплату разової грошової допомоги у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком, а не постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання виплати у 2014 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань».

Зазначена правова позиція була висловлена Верховним Судом України в постанові від 10 лютого 2016 року (справа №537/5837/14-а ), яка, відповідно до статі 244-2 КАС України, є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі», законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з урахуванням юридичної сили правового акту в ієрархії національного законодавства, що регулює спірні правовідносини, подібні правовідносини (аналогія закону), або за відсутності такого закону - на підставі конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права), принципів верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини при дотриманні норм процесуального права.

Керуючись принципом законності та виходячи із визначених у частині четвертій статті 9 КАС загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, для визначення розміру разової грошової допомоги членам сімей інвалідів війни у 2016 році слід застосовувати не постанову Кабінету Міністрів України № 141 від 02.03.2016 року, а Закон України № 3551-XII "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" в редакції згідно Закону України від 25 грудня 1998 року № 367-XIV " Про внесення змін до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", який має вищу юридичну силу.

Постановою Кабінету Міністрів України № 141 від 2 березня 2016 року «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» у 2016 році встановлено виплату разової грошової допомоги до 5 травня членам сімей (дружина) померлих інвалідів війни II групи в розмірі 465 гривень.

Враховуючи вищевикладене, для визначення розміру щорічної разової грошової допомоги до 5 травня в 2016 році дружині померлого інваліда війни II групи, необхідно керуватись статтею 15 Закону України від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», із змінами внесеними ЗУ від 25 грудня 1998 року № 367-XIV " Про внесення змін до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", якою дружині померлого інваліда війни II групи передбачено щорічно до 5 травня виплату разової грошової допомоги у розмірі п"яти мінімальних пенсій за віком, а не постановою Кабінету Міністрів України № 141 від 02.03.2016 року «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», якою дружині померлого інваліда війни II групи в 2016 році передбачено до 5 травня виплату разової грошової допомоги у розмірі 465 гривень.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, Управлінням праці та соціального захисту населення Рахівської РДА у квітні 2016 року була виплачена позивачці ОСОБА_1 разова грошова допомога до 5 травня у розмірі 465 грн., тобто у розмірі, що встановлений постановою Кабінету Міністрів України № 141 від 2 березня 2016 року «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань».

Станом на квітень 2016 року, тобто на час виплати позивачу допомоги, діяла як Постанова Кабінету Міністрів України № 141 від 2 березня 2016 року «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», якою встановлено виплату разової грошової допомоги до 5 травня дружині померлого інваліда війни II групи в розмірі 465 гривень так і частина 5 ст.15 Закону України «Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту», якою встановлено, що до 5 травня дружині померлого інваліда війни II групи, виплачується разова грошова допомога у розмірі п"яти мінімальних пенсій за віком, при цьому дію цієї норми зупинено не було та іншими Законами, зокрема і Законом України «Про державний бюджет України на 2016 рік», інший порядок її застосування, в частині розміру допомоги, визначено не було.

За таких обставин, виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами, суд приходить до висновку, що при вирішенні даного спору, застосуванню підлягає саме частина 5 ст.15 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а не Постанова Кабінету Міністрів України № 141 від 2 березня 2016 року «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань».

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що виплативши в квітні 2016 року позивачу щорічну разову грошову допомогу до 5 травня у розмірі 465 грн., тобто у розмірі що визначений Постановою Кабінету Міністрів України № 141 від 2 березня 2016 року «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», відповідач діяв не у спосіб, що передбачений Законом, а тому позовні вимоги позивача є законними та обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Поряд з цим, як вбачається з посвідчення серії НОМЕР_1 від 04.02.2011 року, позивач ОСОБА_1, є громадянином, яка проживає, на території гірського населеного пункту, у зв'язку з чим має право на гарантії та пільги, передбачені Законом України «Про статус гірських населених пунктів в Україні».

Згідно ч. 2 ст. 6 Закону України «Про статус гірських населених пунктів в Україні», розмір державних пенсій, стипендій, всіх передбачених чинним законодавством видів державної матеріальної допомоги громадянам, які одержали статус особи, що проживає, працює або навчається на території населеного пункту, якому надано статус гірського, збільшується на 20 відсотків.

За наведених обставин, суд вважає, що УСЗН Рахівської РДА слід зобов'язати нарахувати та виплатити разову грошову допомогу до 05 травня позивачу з врахуванням вимог ч. 2 ст. 6 Закону «Про статус гірських населених пунктів.

Частиною 1 статті 94 КАС України передбачено, що якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору врегульовано Законом України «Про судовий збір» .

Зважаючи на те, що позивач, відповідно до підпункту 9 пункту 1 статті 5 Закону України "про судовий збір" звільнений від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях, а позовні вимоги підлягають задоволенню то судовий збір за подання адміністративного позову до суду підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст. ст. 8, 9, 69, 86, 94,118, 159- 163, КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити.

Зобов"язати управління соціального захисту населення Рахівської районної державної адміністрації Закарпатської області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату разової щорічної до 5 травня грошової допомоги у розмірі п"яти мінімальних пенсій за віком з врахуванням ч.2 ст. 6 Закону України "Про статус гірських населених пунктів в Україні".

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Управління праці та соціального захисту населення Рахівської районної державної адмінстрації Закарпатської області в спеціальний фонд Державного бюджету України в особі Рахівського районного суду Закарпатської області 551 гривню 20 копійок судового збору.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного адміністративного суду через Рахівський районний суд протягом 10 днів з дня виготовлення постанови в повному обсязі.

Суддя: Тулик І.І.

З оригіналом вірно,

Суддя Рахівського районного суду: Тулик І.І.