Справа № 2а-13597/11/2670
Суддя: Шелест С.Б.
Дата ухвалення: 2016-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

23 червня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуюча суддя: Шелест С.Б.

Судді: Глущенко Я.Б., Пилипенко О.Є.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укргідроенерго» на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 25.04.16р. у справі №2а-13597/11/2670 за позовом Публічного акціонерного товариства «Укргідроенерго» до Державної фінансової інспекції України про визнання незаконними та скасування вимоги

у с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання незаконними та скасування пунктів 3, 4, 5, 7, 8, 9, 10, 11, 13, 15 вимоги про усунення виявлених порушень від 21.06.11 №06-14/618.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 25.04.16р. у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною постановою, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просить суд скасувати постанову з мотивів порушення судом норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення про задоволення адміністративного позову.

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що судом першої інстанції не враховано, що в розумінні Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» вимога про усунення виявлених порушень є відповідним рішенням суб'єкта владних повноважень, що видається на підставі висновків проведеної ревізії та згідно ст. 15 цього Закону є обов'язковою до виконання та тягне за собою певні правові насідки. Таким чином, оскаржувана у частині вимога породжує для позивача, як підконтрольної особи, обов'язки, що полягають у здійсненні заходів щодо усунення встановлених ревізією порушень.

Від представника апелянта надійшло клопотання про відкладення розгляду справу, мотивоване неможливістю прибуття у судове засідання через участь уповноваженого представника позивача у іншому судовому засіданні.

Колегією суддів відмовлено у задоволенні даного клопотання, оскільки причини неявки апелянтом документально не підтверджені та не перешкоджають забезпечення у судове засідання іншого представника. Окрім того, відповідно до ч.4 ст.196 КАС України, неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи. Суд апеляційної інстанції не визнавав обов'язковою участь у судовому засіданні представників сторін.

Розглянувши матеріали справи та апеляційну скаргу позивача, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, на виконання Плану контрольно-ревізійної роботи Головного контрольно-ревізійного управління України на II квартал 2011 року проведена ревізія фінансово-господарської діяльності ВАТ «Укргідроенерго» (правонаступником якого є ПАТ «Укргідроенерго») за період з 01.01.2009 по 31.12.2010, за результатами якої складено акт від 13.05.11р. №05-21/34.

21.06.11р. Головним контрольно-ревізійним управлінням України (правонаступником якого є Державна фінансова інспекція України) винесено вимогу щодо усунення порушень №05-14/618, якою, зокрема, від ВАТ «Укргідроенерго» вимагалось:

п.3) у порядку, встановленому ст.ст. 130-136 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпПУ) відшкодувати збитки за рахунок осіб, винних у їх заподіянні, на суму 117,0 тис. грн.;

п.4) у порядку, встановленому ст.ст. 130-136 КЗпПУ стягнути з осіб, винних у безпідставному відшкодуванні витрат підзвітних коштів на суму 3,75 тис. грн.;

п.5) у порядку, встановленому ст.ст. 130-136 КЗпПУ відшкодувати шкоду за рахунок винних осіб на суму 501,38 тис. грн.;

п.7) у порядку, встановленому ст.ст. 130-136 КЗпПУ відшкодувати шкоду за рахунок осіб, винних у зайвій виплаті надбавок, доплат, премії, матеріальної допомоги та інших заохочень на суму 2956,14 тис. грн.;

п. 8) стягнути з Первинної профспілкової організації понесені витрати на суму 746,0 тис. грн.;

п. 9) стягнути зайво отримані кошти з підрядних організацій, зазначених у реєстрі.

п.10) стягнути недоотримані кошти на суму 2580,36 тис. грн., з яких за оренду нежитлового приміщення перерахувати до бюджету 0,15 тис. гривень.

п. 11) перерахувати до Державного бюджету відповідну частку орендної плати в сумі 137,0 тис. гривень.

п.13) стягнути з винних осіб нанесені збитки в сумі 9945,08 тис. грн., з яких перерахувати до державного бюджету кошти в сумі 5291,4 тис. грн. відповідно до пункту 10 Постанови Кабінету Міністрів України від 22.01.1996 №116;

п. 15) у порядку, встановленому ст.ст. 130-136 КЗпПУ відшкодувати за рахунок винних в порушеннях осіб збитки на суму 2101,4 тис. грн.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що вимога в частині оскаржуваних пунктів не породжує для позивача прав та обов'язків, оскільки відшкодування виявлених під час ревізії підконтрольної установи збитків, завданих державі чи об'єкту контролю не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги; такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення органу державного фінансового контролю до суду з відповідним позовом.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Положенням про Державну фінансову інспекцію України, затвердженим Указом Президента України від 23 квітня 2011 року № 499/2011 (далі - Положення, Держфінінспекція відповідно) визначено, що Держфінінспекція є центральним органом виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Держфінінспекція здійснює свої повноваження безпосередньо та через територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, містах або міжрайонні, об'єднані в районах та містах територіальні органи, головних інспекторів у районах та містах (пункт 7 Положення).

Відповідно до пункту 6 Положення, Держфінінспекція має право в установленому порядку, зокрема: пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства (підпункт 15); у судовому порядку стягувати у дохід держави кошти, отримані підконтрольними установами за незаконними договорами, без установлених законом підстав та з порушенням законодавства (підпункт 18); при виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України (підпункт 21).

Положенням установлено, що Держфінінспекція відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб і, у разі якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів, має право звернутися до суду в інтересах держави.

Зазначені норми узгоджуються з положеннями ст. 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» від 26.01.93р. № 2939-XII (в редакції чинній на момент виникнення справних правовідносин; надалі Закон № 2939-XII) якою визначено права органу державного фінансового контролю. Зокрема, пунктом 7 передбачено право пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Згідно з пунктом 10 статті 10 Закону № 2939-ХІІ, органу державного фінансового контролю надано право звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів, а відповідно до пункту 13 цієї норми - при виявленні збитків, завданих державі чи підприємству, установі, організації, що контролюється, визначати їх розмір у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до частини другої статті 15 Закону № 2939-XII, законні вимоги службових осіб органу державного фінансового контролю є обов'язковими для виконання службовими особами об'єктів, що контролюються.

Таким чином, орган державного фінансового контролю здійснює державний фінансовий контроль за використанням коштів державного і місцевих бюджетів та у разі виявлення порушень законодавства та має право пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що вимога органу державного фінансового контролю спрямована на коригування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом .

На підставі наведеного, колегія суддів дійшла висновку про наявність у органу державного фінансового контролю права заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

В порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, яке породжує безпосередньо права чи обов'язки для позивача.

Зважаючи на те, що збитки стягуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, правильність їх обчислення перевіряє суд, який розглядає цей позов, а не позов підконтрольної установи про визнання вимоги протиправною.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права викладена у постановах Верховного Суду України 20 травня 2014 року (справа № 21-93а14); від 15 квітня та 13 травня 2014 року (справи №№ 21-40а14, справа № 21-89а14 відповідно).

Відповідно до ч. 1 ст. 244-2 КАС України, суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Приймаючи до уваги те, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, висновки суду доводами апелянта не спростовані, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.195, 197, 200, 205, 206 КАС України, Київський апеляційний адміністративний суд

у х в а л и в:

апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укргідроенерго» на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 25.04.16р. у справі №2а-13597/11/2670 - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 25.04.16р. у справі №2а-13597/11/2670 - без змін.

Ухвала набирає законної через п'ять днів після направлення її копії особами, які беруть участь у справі та може бути оскаржена протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуюча суддя Шелест С.Б.

Судді : Глущенко Я.Б.

Пилипенко О.Є.

Головуючий суддя Шелест С.Б.

Судді: Пилипенко О.Є.

Глущенко Я.Б.