Справа № 809/4389/15
Суддя: Іщук Лариса Петрівна
Дата ухвалення: 2016-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2016 р. Справа № 876/1185/16

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Іщук Л.П.,

суддів Дяковича В.П., Онишкевича Т.В.,

за участю секретаря судового засідання Джули В.М.,

представника відповідача Урядка Р.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 11 січня 2016 року у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у м. Івано-Франківську Головного управління ДФС в Івано-Франківській області про визнання незаконним та скасування податкового повідомлення-рішення,

встановив:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 звернувся до Івано-Франківського окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції у м. Івано-Франківську Головного управління ДФС в Івано-Франківській області про визнання незаконним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 27.04.2015 року.

Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з порушенням вимог податкового законодавства, тому підлягає скасуванню, оскільки висновки ДПІ у м. Івано-Франківську ГУ ДФС в Івано-Франківській області, викладені в акті перевірки, є безпідставними, так як господарські операції із контрагентами - ТзОВ "Опт Альянс-Трейд", ТзОВ "Пасмар Лот" носили реальний характер і підтверджуються документами первинного бухгалтерського обліку.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 11 січня 2016 року відмовлено в задоволенні позову.

Позивач - ФОП ОСОБА_2 оскаржив постанову суду першої інстанції. Вважає, що вона винесена без належного з'ясування обставин справи, з порушенням норм матеріального права, просить постанову суду скасувати та прийняти нову про задоволення позову.

В апеляційній скарзі зазначає, що позивачем правомірно віднесено до валових витрат оплачені ТзОВ "Опт Альянс-Трейд" суми за надані товари, оскільки господарські відносини з вказаним контрагентом підтверджені належним чином оформленими документами. Також апелянт вважає, що ФОП ОСОБА_2 правомірно включена до складу витрат, що враховуються для цілей визначення чистого оподатковуваного доходу, який є об'єктом оподаткування податком на доходи фізичних осіб, та відображена в податковій декларації кредиторська заборгованість за серпень 2013 року, яка виникла внаслідок поставки згідно договору № 19.12-1 від 19.12.2011 року з ТзОВ "Пасмар Лот".

В судовому засіданні представник відповідача заперечив проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді Львівського апеляційного адміністративного суду, пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ДПІ у м. Івано-Франківську Головного управління ДФС в Івано-Франківській області на підставі пп. 20.1.4 п.20.1 ст.20, ст.77, п.82.1 ст.82 Податкового кодексу України та наказу №275 від 03.03.2015 року, направлень на перевірку №№00000284, 00000285 від 12.13.2015 року та відповідно до плану-графіка проведення документальних планових виїзних перевірок суб'єктів господарювання проведена документальна планова виїзна перевірка ФОП ОСОБА_2 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, виконання вимог валютного та іншого законодавства, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення, нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 року по 31.12.2014 року.

За результатами перевірки складений акт за №1647/09-15-17-01-09/НОМЕР_1 від 14.04.2015 року, на підставі якого податковим органом прийняте податкове повідомлення-рішення № від 27.04.2015 року - про збільшення позивачу грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, на 125 563,47 грн, з яких 83 708,89 грн - за основним платежем та 41 854,49 грн - за штрафними (фінансовими) санкціями.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, виходив з того, що позивачем безпідставно включено до складу витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на доходи фізичних осіб за липень-серпень 2013 року витрати за господарськими операціями із ТзОВ "Опт Альянс-Трейд", оскільки господарські операції між позивачем та ТзОВ "Опт Альянс-Трейд" були безтоварними, а надані позивачем документи не підтверджують реальності виконання господарських операцій між позивачем та ТОВ "Опт Альянс-Трейд". Також позивачем безпідставно включено до складу витрат, що враховуються для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на доходи фізичних осіб, за серпень 2013 року витрати за господарськими операціями із ТзОВ "Пасмар Лот", оскільки такі витрати позивачем понесені не були.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд, виходячи з наступного.

Аналіз господарської діяльності платника податку повинен здійснюватися на підставі даних його податкового, бухгалтерського обліку та відповідності їх дійсному економічному змісту операцій.

Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів. Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Підпунктом 14.1.27 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України визначено, що витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Згідно п.139.1 ст.139 Податкового кодексу, не включаються до складу витрат: витрати не пов'язані з провадженням господарської діяльності (пп.139.1.1).

Пунктом 138.2. Податкового кодексу України встановлено, що витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визначаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Згідно п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом ІІІ цього Кодексу.

Пунктом 44.1 ст.44 Податкового кодексу України встановлено, що для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ визначається як документ, що містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно із ст. 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства. Бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до частини 1, 2 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена п.п.1.2 п.1, п.п.2.1 п.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 р. №88. Відповідно до п.п.1.2 пункту 1 вказаного Положення, господарські операції відображаються у бухгалтерському обліку методом їх суцільного і безперервного документування. Записи в облікових регістрах провадяться на підставі первинних документів, створених відповідно до вимог цього Положення.

Первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення (п.п.2.1 п.2 Положення).

Отже, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

При цьому дослідженню підлягають усі первинні документи, які належить складати залежно від певного виду господарської операції: договори, акти виконаних робіт, документи про перевезення, зберігання товарів тощо.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається із матеріалів справи, 16.06.2013 року між позивачем (покупець) та ТзОВ "Опт Альянс Трейд" (постачальник) укладений договір поставки № 1964, за умовами якого постачальник взяв на себе зобов'язання поставити і передати у власність покупцю - позивачу товар, передбачений у рахунку-фактурі. Згідно з умовами договору постачання продукції проводиться транспортом постачальника на об'єкт покупця (позивача), автогараж в селі Садове, Шахтарського району Донецької області (пункт 7.1 договору).

На підтвердження реальності здійснення господарських операцій з ТзОВ «Опт Альянс Трейд» позивачем було надано податкову накладну №19 від 10.07.2013 року, видаткову накладну № РН-0000034 від 10.07.2013, платіжні доручення.

Жодних документів (товарно-транспортних накладних з відомостями про вантажовідправника, з відмітками про місця завантаження, розвантаження, рахунки-фактури, актів приймання-передачі товару тощо) на підтвердження доставки товару, отримання товару ФОП ОСОБА_2 не надано.

Окрім того, відсутні сертифікати відповідності на придбані ізолятори ПС 70Е, якими за умовами п.3.1 Договору поставки від 16.06.2013 року, підтверджується якість та комплектність товару, що повинна відповідати ГОСТу, ТУ.

Разом з тим, апеляційний суд зазначає, що вироком Дніпровського районного суду м. Києва у справі № 755/20581/14-к від 14.11.2013 року визнано винним ОСОБА_4, який підписував від імені ТзОВ «Опт Альянс-Трейд» договір поставки від 16.06.2013 року, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.205 Кримінального кодексу України, а саме, створення юридичної особи - ТзОВ «Опт Альянс-Трейд» з метою прикриття незаконної діяльності шляхом підписання 16.01.2013 року за грошову винагороду попередньо виготовлених невстановленою досудовим розслідуванням особою статуту ТзОВ «Опт Альянс-Трейд», згідно якого виступив одноособовим засновником та власником товариства.

Вироком Дніпровського районного суду м. Києва у справі № 755/20581/14-к від 12.08.2014 громадянина ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.205 Кримінального кодексу України, а саме, надання згоди на перереєстрацію на своє ім'я, придбанні суб'єкта підприємницької діяльності (юридичної особи - ТзОВ "Опт Альянс-Трейд") з метою прикриття незаконної діяльності.

Згідно з ч. 4 ст. 72 КАС України вирок суду у кримінальному провадженні або постанова суду у справі про адміністративний проступок, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

Апеляційний суд зазначає, що такий доказ, як вирок суду, що встановлює обставини діяльності контрагентів позивача, підлягає оцінці поряд з іншими доказами, здобутими у справі, і дає підстави для висновку про те, що документи, надані позивачем на ствердження товарності операцій із контрагентом не можна вважати первинними і такими, що дають підстави для включення позивачем до складу витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на доходи фізичних осіб витрати за господарськими операціями з таким контрагентом.

Враховуючи вищенаведене та положення статті 72 КАС України, апеляційний суд повністю погоджується з висновком суду першої інстанції про безтоварність господарських операцій між позивачем та ТзОВ "Опт Альянс-Трейд" та, відповідно, безпідставність включення позивачем до складу витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на доходи фізичних осіб за липень-серпень 2013 року витрати у розмірі 105 424 грн за господарськими операціями з вказаним контрагентом, що, відповідно, спростовує доводи апелянта в цій частині.

Щодо включення позивачем до складу витрат, що враховуються для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на доходи фізичних осіб, за серпень 2013 року витрат у розмірі 387 765,34 грн за господарськими операціями із ТОВ "Пасмар Лот" апеляційний суд зазначає наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, за умовами договору №19.12-1 від 19.12.2011 року, укладеного між позивачем (покупець) та ТзОВ "Пасмар Лот" (постачальник), постачальник взяв на себе зобов'язання поставити і передати у власність покупцю - позивачу товар, вказаний у специфікації, а саме електромонтажні вироби, сталь, щебінь та метал.

Для підтвердження факту поставки ТзОВ "Пасмар Лот" товару на загальну суму 387 765,34 грн (без ПДВ) позивачем надано податкову накладну №123 від 25.12.2011 року, видаткову накладну №РН-0000132 від 23.12.2011 року та товарно-транспортну накладну від 23.11.2011 року.

Судом першої інстанції встановлено, що оплата за поставлений ТОВ "Пасмар Лот" товар ФОП ОСОБА_2 проведена не була.

Відтак, на переконання апеляційного суду, зазначені документи не можуть братися до уваги, оскільки первинними документи вважаються, лише ті документи , які складені в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

А тому включення до складу витрат, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування податком на доходи фізичних осіб вартості товару, який поставлений ТзОВ "Пасмар Лот" безоплатно, є протиправним, оскільки суперечить самій правовій природі господарських операцій.

Крім того, як встановлено судом першої інстанції, 25.07.2013 року державним реєстратором проведена державна реєстрація припинення юридичної особи ТОВ "Пасмар Лот" у зв'язку з визнанням її банкрутом.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку про безпідставність включення позивачем до складу витрат, що враховуються для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на доходи фізичних осіб, за серпень 2013 року витрат за господарськими операціями із ТзОВ "Пасмар Лот" у розмірі 387 765,34 грн, оскільки такі витрати позивачем понесені не були.

Тобто докази, на які послався позивач на обґрунтування своєї позиції, є обов'язковими, але не вичерпними, оскільки предмет доказування у справі, що розглядається, становлять обставини, що підтверджують або спростовують реальність здійснення самої господарської операції - надання послуг. Зокрема, як зазначалося вище, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції і якщо фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку, навіть за наявності всіх формальних реквізитів.

Надання податковому органу належним чином оформлених документів, передбачених законодавством про податки та збори, з метою одержання податкової вигоди є підставою для її одержання, якщо податковий орган не встановив та не довів, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі, є наслідком укладення нікчемних правочинів або коли відомості ґрунтуються на інших документах, недійсність даних в яких установлена судом.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про правомірність прийняття ДПІ у м. Івано-Франківську ГУ ДФС в Івано-Франківській області оскаржуваного податкового повідомлення-рішення № від 27.04.2015 року.

Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Частиною 2 цієї статті встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оскільки позивачем не було доведено своїх вимог, суд першої інстанції підставно відмовив в задоволенні позову, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому постанову суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ч.3 ст. 160, ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 11 січня 2016 року у справі № 809/4389/15 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення її в повному обсязі.

Головуючий Л.П. Іщук

Судді В.П. Дякович

Т.В. Онишкевич

Ухвала складена в повному обсязі 23.06.2016 року