Справа № 520/2122/16-а
Суддя: Вербицька Н. В.
Дата ухвалення: 2016-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2016 р.м.ОдесаСправа № 520/2122/16-а

Категорія: 3.7.1 Головуючий в 1 інстанції: Калашнікова О.І.
Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Вербицької Н.В.,

суддів - Джабурії О.В.,

- Крусяна А.В.,

при секретарі судового засідання - Макогон С.А.,

за участю позивача ОСОБА_2.,

представника третьої особи Оніщенко К.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Київського районного суду м.Одеси від 23 березня 2016 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до інспектора патрульної поліції управління патрульної поліції у м.Одесі Швайка Аліни В'ячеславівни, за участю третьої особи - управління патрульної служби у м.Одесі Департаменту патрульної служби, про визнання протиправними дії, визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И Л А :

19 лютого 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправними дії інспектора патрульної поліції 3 роти 4 батальйону управління патрульної поліції у м.Одесі ДПП лейтенанта поліції Швайка Аліни Вячеславівни щодо винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення від 11 лютого 2016 року серія ПС 2 № 725165 та визнати протиправною та скасувати зазначену постанову.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 зазначив, що оскаржувана постанова винесена незаконно, з грубим порушенням норм законодавства щодо її винесення, з порушенням законних прав позивача, що призвело до його незаконного притягнення до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення.

Постановою Приморського районного суду м.Одеси від 23 березня 2016 року в задоволені адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить зазначену постанову скасувати та прийняту нову, якою задовольнити його позов.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається наступне.

11 лютого 2016 року відповідачем винесена постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ПС 2 № 725165, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. в зв'язку із скоєнням правопорушення, передбаченим ч.2 ст.122 КУпАП, за порушення п.п.8.7.3. Правил дорожнього руху - проїзд на заборонений червоний сигнал світлофора.

Позивач на місці події намагався надати пояснення, що розпочав свій рух на зелений сигнал світлофора, а не на червоний, завчасно упевнившись у безпечності своїх дій та закінчував маневр аби не створювати аварійної ситуації на дорозі на червоне світло, однак зазначені пояснення не зафіксовані в будь якій формі.

Відмовляючи в задоволені позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що факт вчинення позивачем правопорушення підтверджується показаннями відповідача та свідка ОСОБА_5- патрульного поліцейського, а дії позивача не відповідали нормам ПДД.

Судова колегія не погоджується з висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993р. № 3353, встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001р. №1306 (далі - ПДР).

Згідно з п.1.1. ПДР вони, відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Відповідно до п. 1.9. ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до п.8.7.3 Правил червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.

Статтею 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 07.12.1984р. визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 2 ст.122 КУпАП визначено, що порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Приймаючи постанову про накладення адміністративного стягнення за вчинення правовопорушення, відповідач, як посадова особа управління патрульної поліції у м.Одесі ДПП, вважав доведеними обставини вчинення ОСОБА_2 порушення п.8.7.3 "е" ПДР.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З матеріалів справи вбачається, що жодним доказом наявність адміністративного правопорушення в діях позивача встановлена не була.

Користуючись положеннями ч.2 та ч.3 ст.258 КУпАП відповідач протокол про адміністративне правопорушення не складав, фіксацію вчинення адміністративного правопорушення не проводив.

Як зазначено в рішенні Конституційного Суду України від 26.05.2015р. № 5-рп/2015р. притягнення особи до відповідальності без складання протоколу про адміністративне правопорушення фактично відбувається у скороченому провадженні. Скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення.

Незважаючи на заперечення позивача щодо вчинення ним порушень ПДР, оскільки він розпочав переїзд перехрестя на зелений сигнал світлофора, а завершив його на заборонений сигнал на виконання п.16.8 ПДР, відповідач не відібрав в нього пояснень, не забезпечив підтвердження вини позивача будь-якими іншими доказами, визначеними ст.251 КУпАП, в т.ч. шляхом складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Саме на вказані обставини посилається позивач в апеляційній скарзі на постанову суду першої інстанції.

Пояснення свідка ОСОБА_5, який був другим патрульним поліцейським при зупинці ОСОБА_2, судова колегія не вважає належним та достатнім доказом вини позивача. З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи, відповідач мав вжити заходів щодо встановлення незацікавлених та безсторонніх свідків виявленого порушення.

Відповідно до п.15.1 Інструкції з питань діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби Державтоінспекції МВС, затвердженої наказом МВС України від 27.03.2009р. № 111, зареєстрованої в Мінюсті України 26.06.2009р. за № 576/16592 працівники підрозділів ДПС при порушенні учасником дорожнього руху вимог ПДР зобов'язані вжити заходи щодо припинення адміністративного правопорушення, встановити та зафіксувати дані свідків та очевидців протиправних дій особи. В будь-якому випадку вказана Інструкція, рівно як і Закон України "Про національну поліцію" не визначає статус патрульного поліцейського як свідка адміністративного правопорушення.

Доводи суду першої інстанції про наявність в діях позивача порушень п.16.4 ПДР, який встановлює заборону виїзду на будь-яке перехрестя, у тому числі при сигналі світлофора, що дозволяє рух, якщо утворився затор, який змусить водія зупинитися на перехресті, що створить перешкоду для руху інших транспортних засобів і пішоходів судова колегія оцінює критично, оскільки предметом доказування по справі є встановлення вини позивача при порушенні лише п.8.7.3 "е" ПДР.

Враховуючи викладене, судова колегія приходить до висновку, що в силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП є не доведеним.

Відтак, постанова інспектора патрульної поліції 3 роти 4 батальйону управління патрульної поліції у м.Одесі ДПП лейтенанта поліції Швайка Аліни Вячеславівни від 11 лютого 2016 року серія ПС 2 № 725165 є протиправною та підлягає скасуванню.

Щодо позовних вимог про визнання протиправними дії відповідача по складанню вказаної постанови, судова колегія вважає їх такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.17 КАС України оскарженню підлягають дії чи бездіяльність службових осіб, якщо вони обмежують чи порушують права, свободи чи законні інтереси особи.

В даному випадку самі по собі дії службової особи по складанню постанови не зумовлюють виникнення будь-яких прав і обов'язків для позивача, тому оскарженню підлягає лише рішення суб'єкта владних повноважень по застосуванню до нього адміністративного стягнення.

Невірна правова оцінка судом першої інстанції обставин по справі, неврахування наведених правових норм призвело до ухвалення помилкового судового рішення.

Відповідно до ст.202 КАС України, судова колегія скасовує рішення суду першої інстанції та ухвалює нове, яким задовольняє позов частково.

Керуючись ст.ст. 195,196,198,202,205,207,254 КАС України, судова колегія,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Постанову Київського районного суду м.Одеси від 23 березня 2016 року - скасувати.

Прийняти по справі нову постанову, якою позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення від 11 лютого 2016 року серія ПС 2 № 725165.

В решті позову відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням апеляційної інстанції.

Головуючий: Н.В.Вербицька

Суддя: О.В.Джабурія

Суддя: А.В.Крусян