Справа № 814/1158/16
Суддя: Гордієнко Т. О.
Дата ухвалення: 2016-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв

21 червня 2016 року Справа № 814/1158/16

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Гордієнко Т.О., за участю секретаря судового засідання Ополинського О.В., пр. позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2, пр. відповідача ОСОБА_3 розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовомОСОБА_2, АДРЕСА_1, 54038

доЗаводського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївської області, вул. Робоча, 1, м. Миколаїв, 54029

провизнання протиправною та скасування постанови від 01.08.2014 р. № 43804417, зобов'язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Заводського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про визнання протиправною та скасування постанову про арешт майна боржника від 01.08.2014, зобовязання зняти арешт за ? квартири.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що відповідач незаконно наклав арешт на квартиру позивача, в порушення ч.7 ст.52 Закону України « Про виконавче провадження»

Відповідач проти позову заперечував, просить відмовити у задоволенні позову, оскільки здійснював виконавче провадження відповідно до вимог Закону України « Про виконавче провадження».

Заслухав пояснення сторін, дослідив матеріали справи, суд дійшов висновку:

Постановою від 25.06.2016 державний виконавець Заводського відділу ДВС відкрив виконавче провадження про примусове виконання вимоги про сплату боргу № Ф-1101/У від 23.05.2013, яку видав Управління ПФУ в Заводському районі м. Миколаєва на суму недоїмки зі сплати єдиного внеску, штрафів та пені на загальнообовязкове державне соціальне страхування в сумі 4572,42 грн.

Постановою державного виконавця від 01.08.2014, з метою виконання рішення, накладено арешт на все майно боржника.

Інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно свідчить, що 05.08.2014 року зареєстровано обтяження : постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Відповідно до ст.52 Закону України « Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати ті види майна чи предмети, на які необхідно в першу чергу звернути стягнення. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається державним виконавцем.

Згідно з ч.7 ст.52 Закону України « Про виконавче провадження», у разі якщо сума, що підлягає стягненню за виконавчим провадженням, не перевищує десяти розмірів мінімальної заробітної плати, звернення стягнення на єдине житло боржника та земельну ділянку, на якій розташоване це житло, не здійснюється. У такому разі державний виконавець зобов'язаний вжити всіх заходів для виконання вимоги ПФУ за рахунок іншого майна боржника.

Сума боргу у вимозі перед ПФУ позивача складає 4572,42 грн., що є менше 10 мінімальних заробітних плат (1218х10=12180 грн), тому у державного виконавця не було правових підстав для накладення арешту на майно боржника, оскільки державний виконавець не може звернути стягнення на це майно, та такі дії державного виконавця не призведуть до примусового виконання вимоги ПФУ. Державний виконавець не позбавлений був права вжити інших заходів для примусового виконання за рахунок іншого майна боржника.

Згідно зі ст.57 Закону України « Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Постановами, передбаченими частиною другою цієї статті, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням

виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети. Копії постанови, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено

заборону на його відчуження, державний виконавець надсилає органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження.

Таким чином, вищезазначена стаття є диспозитивною та надає державному виконавцю право, а не обовязок накласти арешт на майно боржника при здійснення виконавчих по примусовому виконанню виконавчого документа.

Аналіз вищезазначених статей Закону України « Про виконавче провадження» дозволяє зробити висновок, що державний виконавець не може накладати арешт на квартиру боржника, якщо сума боргу складає менше 10 мінімальних заробітних плат і це єдине житло боржника, а повинен здійснити виконавчі дії за рахунок іншого майна боржника.

Також позивач просить зобовязати відповідача зняти арешт з ? квартири, але суд вважає, що належним захистом прав позивача буде скасування арешта на квартиру, накладеного на підставі постанови державного виконавця від 01.08.2014 року, який необхідний для звернення до органу, що здійснює реєстрації майна або ведуть реєстр заборон.

Згідно зі ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів та у доведенні перед судом їх переконливості.

Оцінюючи докази відповідно до ст. 86 КАС України , суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити.

В судовому засіданні представник позивача пояснив суду, що позивач не працює, підприємницькою діяльністю не займається та не має фінансової можливості погасити заборгованість перед ПФУ.

Враховуючи матеріальне становище позивача, суд вважає за необхідне звільнити його від сплати судового збору відповідно до ст.88 КАС України.

Керуючись статтями 11, 71, 88, 94, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 01.08.2014 року по виконавчому провадженню № 43804417.

3. Скасувати арешт з 1/2 квартири ОСОБА_2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 01.08.2014 року по виконавчому провадженню № 43804417, винесену Заводським відділом Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі до Одеського апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст.186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя Т.О. Гордієнко

Повний текст постанови складено відповідно до частини 3 статті 160 КАС України та підписано суддею 29.06.2016р.