Справа № 803/313/16
Суддя: Святецький Віктор Валентинович
Дата ухвалення: 2016-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2016 року Справа № 876/3598/16

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Святецького В.В.,

суддів Гудима Л.Я., Пліша М.А.,

з участю секретаря судового засідання Гнідець Р.І.,

представника позивача Вороб'єнко Н.В.,

представника відповідача Федорчук І.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю ,,Перлина-Авто" на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2016 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю ,,Перлина-Авто" до Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В :

16 березня 2016 року товариство з обмеженою відповідальністю (ТзОВ) ,,Перлина-Авто" звернулось до суду з адміністративним позовом, в якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення Головного управління ДФС у Волинській області (далі - ГУ ДФС у Волинській області) від 11.02.2016 року № та №.

Постановою від 18 квітня 2016 року Волинський окружний адміністративний суд в задоволенні позовних вимог відмовив повністю.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, ТзОВ ,,Перлина-Авто" подало апеляційну скаргу, оскільки вважає, що постанова прийнята з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

В апеляційній скарзі зазначає, що суд першої інстанції залишив поза увагою ті обставини, що на порушення приписів п. 4.4 ст. 4 Податкового кодексу України органи фіскальної служби нівелюють основні принципи податкового законодавства: загальність оподаткування, рівність усіх платників перед законом, презумпція правомірності рішень платника податку, соціальна справедливість, єдиний підхід до встановлення податків та зборів та інші, оскільки вибірково підходять до платників податків. Так, в даному випадку контролюючі органи взяли до уваги інформацію іноземних органів відносно одного платника податків по 4 транспортних засобах, хоча таких транспортних засобів і на таких самих підставах імпортується в Україну тисячами і не лише ТзОВ ,,Перлина-Авто", а й іншими платниками податків, які мають аналогічні види діяльності.

Крім того, позивач вважає, що суд першої інстанції, спираючись на інформацію іноземних органів як достовірну і належну в якості доказів у суді, просто ігнорує всі первинні документи товариства (контракт, інвойси та інше), на підставі яких здійснювалось митне оформлення ТЗ. При цьому суд не з'ясовує, чи органи митниці повідомляли фіскальну службу про факти недобору платежів по розмитнених транспортних засобах, чи є необхідність подавати запити до інших держав з приводу їх ціни. Органи митниці здійснили розмитнення транспортних засобів і для цього їм було достатньо наданих платником податків (декларантом) документів, інших вони не витребовували. При цьому, митні органи є контролюючими органами і наділені правом здійснювати перевірки, однак чомусь саме фіскальна служба ініціює та здійснює такі перевірки, керуючись Митним Кодексом України, а не Податковим.

З огляду на викладене, позивач вважає протиправними оскаржені податкові повідомлення-рішення, а тому просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник позивача в судовому засіданні апеляційного суду підтримав вимоги апеляційної скарги та просить їх задовольнити в повному обсязі .

Представник відповідача заперечив вимоги апеляційної скарги та просить залишити скаргу без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що скарга не належить до задоволення з таких підстав.

Суд першої інстанції встановив та підтверджується матеріалами справи, що на підставі наказу ГУ ДФС у Волинській області від 11.12.2015 року №1125, відповідно до пункту 2 частини 2 статті 351 МК України посадовими особами відповідача проведена невиїзна документальна перевірка стану дотримання ТзОВ ,,Перлина-Авто" вимог законодавства України з питань державної митної справи в частині перевірки правильності визначення бази оподаткування товарів, про що складено акт за № 8/03-20-22-04-07/38410101.

На підставі висновків акту перевірки ГУ ДФС у Волинській області прийняла податкові повідомлення-рішення від 11.02.2016 року: - за №, яким збільшила позивачу грошове зобов'язання на загальну суму 7442,91 грн. за платежем: мито на товари, що ввозяться на територію України суб'єктами підприємницької діяльності в розмірі, в тому числі 4961,94 грн. за основним платежем та 2480,97 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) (а.с.22);

- №, яким збільшила позивачу грошове зобов'язання з податку на додану вартість із ввезених на територію України товарів на загальну суму 30515,45 гр., в тому числі 20343,63 грн. за основним платежем та 10717,82 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) (а.с.21).

Висновки податкового органу базуються на тому, що за митними деклараціями №205100000/2014/000704 від 30.04.2014 року; №205100000/2014/005307 від 18.07.2014 року; №205100000/2014/004720 від 09.07.2014 року; №205060000/2014/008274 від 13.05.2014 року ТзОВ ,,Перлина-Авто" ввезено на митну територію України транспортні засоби - автомобілі: марки PEUGEOT, модель BIPPER, номер кузова VF3AA8HSC84260227; марки PEUGEOT, модель BIPPER, номер кузова VF3AAKFVC94856071; марки PEUGEOT, модель BIPPER, номер кузова VF3AAKFVC94855794; марки PEUGEOT, модель BIPPER, номер кузова VF3AAKFVC94850633 відповідно.

Під час аналізу експортних декларацій, отриманих від митних органів Литовської Республіки, за ідентифікаційною ознакою транспортних засобів - індивідуальним номером, податковим органом встановлено,що:

-номер кузова VF3AA8HSC84260227 автомобіля марки PEUGEOT, модель BIPPER, оформленого за митною декларацією №205100000/2014/000704 від 30.04.2014 року (а.с.25), ідентичний номеру кузова у експортній вантажній митній декларації №14LTVG2000EK027333 від 29.04.2014 року (а.с.82);

-номер кузова VF3AAKFVC94856071 автомобіля марки PEUGEOT, модель BIPPER, оформленого за митною декларацією №205100000/2014/005307 від 18.07.2014 року (а.с.32), ідентичний номеру кузова у експортній вантажній митній декларації №14LTKR2000EK059385 від 15.07.2014 року (а.с.78);

-номер кузова VF3AAKFVC94855794 автомобіля PEUGEOT, модель BIPPER, оформленого за митною декларацією №205100000/2014/004720 від 09.07.2014 року (а.с.28), ідентичний номеру кузова у експортній вантажній митній декларації №14LTKR2000EK055783 від 08.07.2014 року (а.с.69);

-номер кузова VF3AAKFVC94850633 автомобіля марки PEUGEOT, модель BIPPER, оформленого за митною декларацією №205060000/2014/008274 від 13.05.2014 року (а.с.35), ідентичний номеру кузова у експортній вантажній митній декларації №14LTKR2000EK036F26 від 08.05.2014 року (а.с.74).

Таким чином, в ході перевірки встановлена невідповідність вартісних показників товару, а саме: заявлена при митному оформленні вартість товару та вартість товару, що вказана в експортних митних деклараціях, отриманих від митних органів Литовської Республіки, відрізняються.

Зокрема, заявлена декларантом самостійно митна вартість товару за митною декларацією №205100000/2014/000704 від 30.04.2014 року - 33886,73 грн. (інвойс №0265/29/04/2014 від 01.04.2014 року), а вартість товару за даними митних органів Литовської Республіки - 36369,33 грн. (сума заниження митної вартості товару 2482,60 грн.); заявлена декларантом самостійно митна вартість товару за митною декларацією №205100000/2014/005307 від 18.07.2014 року (інвойс №0884/15/07/2014 від 01.07.2014 року) - 25374,58 грн., вартість товару за даними митних органів Литовської Республіки - 60169,82 грн. (сума заниження митної вартості товару - 34795,24 грн.); заявлена декларантом самостійно митна вартість товару за митною декларацією №205100000/2014/004720 від 09.07.2014 року (інвойс №0812/08/07/2014 від 01.07.2014 року) - 25470,96 грн., вартість товару за даними митних органів Литовської Республіки - 57401,50 грн. (сума заниження митної вартості товару - 31930,54 грн.); заявлена декларантом самостійно митна вартість товару за митною декларацією №205060000/2014/008274 від 13.05.2014 року - 28036,54 грн. (інвойс №0342/09/05/2014 від 01.05.2014 року), а вартість товару за даними митних органів Литовської Республіки - 55584,32 грн. (сума заниження митної вартості товару 27547,78 грн.). Загальна сума заниження митної вартості товару згідно акту перевірки становить 96756,16 грн..

Згідно висновків акту перевірки відповідачем встановлено факти: недостовірного декларування вартісних показників товару ТзОВ ,,Перлина-Авто"; заниження податкових зобов'язань; неправильного визначення митної вартості товарів, що є порушенням вимог статті 49 МК України та вимог пункту 190.1 статті 190 ПК України, у зв'язку з чим розраховано суму податкових зобов'язань у розмірі 25305,57 грн., в тому числі мито - 4961,94 грн., податок на додану вартість - 20343,63 грн., а також застосовані штрафні санкції відповідно в сумі та 2480,97 грн. та 10717,82 грн..

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що невиїзна документальна перевірка позивача була проведена відповідачем на законних підставах, оскаржені податкові повідомлення-рішення прийняті з дотриманням вимог чинного законодавства України, а відтак відсутні підстави для їх скасування.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку апеляційного суду, відповідають фактичним обставинам справи, нормам матеріального права та є вірними.

Так, з матеріалів справи апеляційний суд вбачає, що в 2014 році ТзОВ ,,Перлина-Авто" ввезло на митну територію України автомобілі марки PEUGEOT, модель BIPPER, номери кузовів VF3AA8HSC84260227 згідно МД №205100000/2014/000704 від 30.04.2014 року (а.с.25), VF3AAKFVC94856071 згідно МД №205100000/2014/005307 від 18.07.2014 року (а.с.32), VF3AAKFVC94855794 згідно МД №205100000/2014/004720 від 09.07.2014 року (а.с.28) та VF3AAKFVC94850633 згідно МД №205060000/2014/008274 від 13.05.2014 року (а.с.35). До митного оформлення товару позивач надав інвойси (а.с.27, 31, 34, 37) та самостійно розрахував митну вартість товару, з якої сплачено суму податкового зобов'язання з ПДВ і ввізного мита, за резервним методом визначення митної вартості, про що свідчить графа 43 МД.

Статтею 54 Податкового кодексу (ПК) України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою (пункт 54.1).

Контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках (підпункт 54.3.2 пункту 54.3).

У разі надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджених відомостей щодо країни походження, вартісних, кількісних або якісних характеристик, які мають значення для оподаткування товарів і предметів при ввезенні (пересиланні) на митну територію України або територію вільної митної зони або вивезенні (пересиланні) товарів і предметів з митної території України або території вільної митної зони, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення, контролюючий орган має право самостійно визначити базу оподаткування та податкові зобов'язання платника податків шляхом проведення дій, визначених пунктом 54.3 цієї статті, на підставі відомостей, зазначених у таких документах (пункт 54.4).

За змістом ст. 351 Митного кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) документальна невиїзна перевірка проводиться, зокрема, у разі надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтвердженої інформації про непідтвердження автентичності поданих органові доходів і зборів документів щодо товарів, митне оформлення яких завершено, недостовірність відомостей, що в них містяться, а також запитів стосовно надання інформації про зовнішньоекономічні операції, які здійснювалися за участю суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності - резидентів України (пункт 2 частини 2 ).

Документальна невиїзна перевірка проводиться на підставі наказу органу доходів і зборів (частина 3).

Документальна невиїзна перевірка проводиться посадовими особами органу доходів і зборів в приміщенні цього органу за умови направлення керівнику відповідного підприємства або відповідному громадянину рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особистого вручення зазначеним особам чи уповноваженим ними представникам під розписку письмового повідомлення про дату початку та місце проведення перевірки (частина 4).

Присутність уповноважених посадових осіб підприємства або громадянина, що перевіряється, під час проведення невиїзної документальної перевірки не обов'язкова (частина 5).

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 352 Митного кодексу України посадовими особами органів доходів і зборів під час проведення перевірок можуть бути використані, зокрема, отримані від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджені відомості щодо вартісних, кількісних або якісних характеристик, країни походження, складу та інших характеристик, які мають значення для оподаткування товарів, їх ввезення (пересилання) на митну територію України або на територію вільної митної зони чи вивезення (пересилання) за межі митної території України або території вільної митної зони, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення.

На підставі викладеного апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції щодо правомірності дій відповідача в частині проведення позапланової невиїзної документальної перевірки, оскільки від уповноважених органів іноземної держави - митних органів Литовської Республіки надійшла інформація щодо країни походження та вартісних показників ввезених позивачем транспортних засобів, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення.

Підпунктом ,,в" пункту 185.1 статті 185 ПК України визначено, що об'єктом оподаткування податком на добавлену вартість є, зокрема, операції платників податку з ввезення товарів на митну територію України.

Відповідно до п. 190.1 ст. 190 ПК України базою оподаткування податком на додану вартість для товарів, що ввозяться на митну територію України, є договірна (контрактна) вартість, але не нижче митної вартості цих товарів, визначеної відповідно до розділу III Митного кодексу України, з урахуванням мита та акцизного податку, що підлягають сплаті і включаються до ціни товарів.

Суд першої інстанції належним чином дослідив надані сторонами докази та дійшов вірного і обґрунтованого висновку щодо правомірності оскаржених податкових повідомлень-рішень, оскільки вони прийняті на підставі офіційних даних, отриманих від уповноважених органів Литовської Республіки документально підтверджені відомості (а саме: експортні митні декларації) щодо вартісних характеристик, які мають значення для оподаткування товарів, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення.

При цьому суд першої інстанції обґрунтовано визнав зазначені відомості належними та допустимими доказами, оскільки отримані з офіційних джерел. Жодного доказу на спростування цих відомостей позивач не надав.

Також суд першої інстанції аргументовано відхилив доводи позивача про підтвердження визначеної ним митної вартості транспортних засобів первинними документи товариства (контракт, інвойси), оскільки вказані в цих документах дані про вартість спростовуються офіційними документами митних органів Литовської Республіки.

Наведені обставини спростовують доводи апеляційної скарги про невідповідність постанови суду першої інстанції нормам матеріального та процесуального права, а тому апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Колегія суддів відхиляє як неспроможні доводи апеляційної скарги про вибірковість перевірок, оскільки не застосування передбачених законодавством методів реагування щодо інших господарюючих суб'єктів може бути підставою для притягнення відповідних посадових осіб контролюючого органу до дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності. Однак, вказані обставини жодним чином не можуть бути підставою для звільнення позивача від відповідальності за заниження бази оподаткування ввезених та митну територію України товарів.

Статтею 159 КАС України визначено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

В силу ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті рішення з одних лише формальних міркувань.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування постанови суду першої інстанції немає.

Керуючись ч.3 ст. 160, ст. 195, ст. 196, п. 1 ч. 1 ст.198, ст. ст. 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю ,,Перлина-Авто" залишити без задоволення, а постанову Волинського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2016 року у справі № 803/313/16 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили рішенням суду апеляційної інстанції шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, а в разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України - з дня складенні ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя В.В. Святецький

Судді Л.Я. Гудим

М.А. Пліш

Ухвала в повному обсязі складена 23 червня 2016 року.