Справа № 2-а-2941/09/1505
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2010-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 серпня 2010 р.Справа № 2-а-2941/09/1505

Категорія:2.19.6Головуючий в 1 інстанції: Прийомова О.Ю.

Судова колегія Одеського апеляційного

адміністративного суду у складі:

головуючого Коваля М.П.

суддів Потапчука В.О.

ОСОБА_1

при секретарі Пасинковій В.Е.

розглянувши у письмовому провадженні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Білгород-Дністровському районі Одеської області на постанову Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 23 вересня 2009 року за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Білгород-Дністровському районі Одеської області про поновлення пропущеного строку для звернення до міськрайонного суду та стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги «Дітям війни»,-

В С Т А Н О В И Л А :

Постановою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 23 вересня 2009 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Зобовязано Управління Пенсійного фонду України в Білгород-Дністровському районі Одеської області виплатити ОСОБА_2 підвищення у розмірі 30 % надбавки до мінімальної пенсії за віком з 09.07.2007 року до 31.12.2007 року, та з 22.05.2008 року до 31.12.2008 року ( з урахуванням вже раніше виплачених за період з травня по грудень 2008 року 10% надбавки до мінімальної пенсії за віком).

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. У своїй апеляційній скарзі відповідач зазначає, що щомісячна соціальна грошова допомога нараховувалася відповідно до чинного законодавства.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи вірність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, апеляційну скаргу задовольнити частково.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 198, п. 1 ч.1 ст. 201 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції змінює її, якщо судом правильно вирішено справу по суті, але з помилковим застосуванням норм матеріального або процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач має статус «дитина війни», що встановлено судом першої інстанції та підтверджується посвідченням .

Згідно зі ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»(далі Закону) від 18 листопада 2004 року, дітям війни, (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни.

Позивачу вищезазначене підвищення у 2006, 2007 та 2008 роках не виплачувалось.

Вирішуючи питання про можливість задоволення позовних вимог позивача за 2006 рік суд першої інстанції обґрунтовано встановив, що відповідні умови не настали. Законом України від 19 січня 2006 року №3367-VI внесені зміни до Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік», відповідно до яких виключено пункт 17 статті 77, а стаття 110 викладена в іншій редакції. Зокрема установлено, що пільги дітям війни, передбачені абзацом сьомим статті 5 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», запроваджуються з 01 січня 2006 року, а статтею 6, - у 2006 році поетапно, за результатами виконання бюджету у першому півріччі, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України за погодженням з Комітетом Верховної ОСОБА_2 України з питань бюджету. Оскільки Кабінет Міністрів України в 2006 році не визначив порядку виплати надбавки до пенсії дітям війни, тому суд обґрунтовано відмовив позивачу в задоволенні позову щодо підвищення пенсії за 2006 рік.

Вирішуючи питання про можливість задоволення позовних вимог позивача за 2007 рік слід зазначити, що дію статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»було зупинено на 2007 рік пунктом 12 статті 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік»від 19.12.2006 р. N 489-У, з урахуванням статті 111. Зазначеною статтею 111 було встановлено, що у 2007 році підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, яка виплачується замість пенсії, відповідно до статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»виплачується особам, які є інвалідами (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), у розмірі 50 відсотків від розміру надбавки, встановленої для учасників війни.

Рішенням Конституційного суду України від 9 липня 2007 року N 6-рп/2007 у справі за конституційним поданням 46 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статей 29, 36, частини другої статті 56, частини другої статті 62, частини першої статті 66, пунктів 7, 9, 12, 13, 14, 23, 29, 30, 39, 41, 43, 44, 45, 46 статті 71, статей 98, 101, 103, 111 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік»(справа про соціальні гарантії громадян), визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту 12 статті 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», яким зупинено на 2007 рік дію статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», з урахуванням статті 111 цього Закону.

Таким чином, з 09 липня 2007 року дати ухвалення рішення Конституційним судом України N 6-рп/2007 вищевказані норми Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік»втратили чинність, отже з цього часу відновлено дію ст.6 Закону в повному обсязі.

Відповідно до пункту 5 резолютивної частини вказаного рішення Конституційного суду, воно має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей законів, що визнані неконституційними.

Судом встановлено, що всупереч рішенню Конституційного Суду України відповідачем вказане підвищення позивачу за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року в межах бюджетного року не перераховано і не виплачувалось.

Як вбачається з матеріалів справи позивач дізнався про належні йому виплати як «дитині війни»та про порушення прав після висвітлення подій у пресі у зв'язку з ухваленням відповідного рішення Конституційним судом України 09 липня 2007 року. Разом з тим позивач звернувся до суду з проханням відновити пропущений строк звернення до суду тільки 08.05.2009 року.

Правовідносини, які виникли між сторонами та звернення до судового захисту відбулися в період їх регулювання КАС України № 2747 VIвід 6 липня 2005 року (з послідуючими змінами та доповненнями згідно закону України від 18.02.2010) тому суд вважає за можливе застосувати до спірних відносин саме положення попередньої редакції КАС України.

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції помилково задовольнив позовні вимоги за 2007 рік не врахувавши річний строк звернення в адміністративних справах.

Відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України № 2747 VIвід 6 липня 2005 року (з послідуючими змінами та доповненнями згідно закону України від 18.02.2010), для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлювався річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод або законних інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 100 КАС України, пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволені адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Як вбачається зі змісту позовних вимог, позивач просить суд поновити строк звернення, а отже погоджується з пропуском такого строку. Таким чином позивач особисто наполіг на застосуванні строків звернення, які, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, поновленню не підлягають за відсутністю поважних підстав, оскільки іншого не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, річний строк звернення та фактичну дату звернення позивача до суду, до розгляду підлягають позовні вимоги лише за період з 08.05.2008 року.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України»від 28.12.2007 року № 107-УІ підпунктом 2 пункту 41 розділу II внесено зміни до Закону України «Про соціальний захист дітей війни», відповідно до яких «дітям війни»(крім тих на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни.

Зміни внесені підпунктом 2 пункту 41 розділу II Закону України від 28.12.2007 року №107-УІ «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року №10-рп/2008, визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), а отже лише з 22.05.2008 року позивач має право на підвищення пенсії за 2008 рік.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає зміненню шляхом викладення резолютивної частини в іншій редакції з частковим задоволенням позову.

Керуючись ст.ст. 195, 197; п.1 ч.1 ст. 198; п.1 ч.1 ст. 201; ч.2 ст. 205; ст. 207; ч.5 ст. 254 КАС України, судова колегія,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Білгород-Дністровському районі Одеської області задовольнити частково.

Постанову Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 23 вересня 2009 року змінити.

Викласти резолютивну частину змінюваної постанови в наступній редакції :

«Адміністративний позов ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Білгород-Дністровському районі Одеської області про визнання дій відповідача неправомірними та стягнення щомісячної державної соціальної допомоги «Дітям війни»- задовольнити частково.

Визнати дії Управління пенсійного фонду України в Білгород-Дністровському районі Одеської області щодо не перерахунку та не виплаті пенсії у відповідності до вимог Закону України «Про соціальний захист дітей війни»від 18.11.2004 року у розмірі 30% від мінімальної пенсії за віком неправомірними.

Зобовязати з Управління Пенсійного фонду України в Білгород-Дністровському районі Одеської області на користь ОСОБА_2 доплату до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, встановленої ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»за 2008 рік за період з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року.

В решті позовних вимог відмовити.»

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду України в порядку передбаченому законодавством.

Головуючий: /ОСОБА_3/

Суддя: /ОСОБА_4/ Суддя: /ОСОБА_1/