Справа № 812/58/16
Суддя: Арабей Тетяна Георгіївна
Дата ухвалення: 2016-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Ковальова Т.І.
Суддя-доповідач - Арабей Т.Г.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2016 року справа №812/58/16

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: Арабей Т.Г., Геращенка І.В., Чебанова О.О., за участю секретаря судового засідання - Челахової О.О., за участю представника відповідача Авраменко О.А., діючої за довіреністю, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Рубіжанської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Луганській області на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2016 року у справі № 805/58/16 за позовом ОСОБА_3 до Рубіжанської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Луганській області про скасування рішення про застосування фінансових санкцій,-

ВСТАНОВИВ:

28 січня 2016 року ОСОБА_3 звернулась до Луганського окружного адміністративного суду із позовом до Рубіжанської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Луганській області про скасування рішення № 000001/12-12-21/ про застосування до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 штрафу у розмірі 50 428,64 грн. за роздрібну торгівлю алкогольними напоями без наявності відповідної ліцензії(а.с. 3-5).

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2016 року адміністративний позов ОСОБА_3 задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Рубіжанської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Луганській області від 17 грудня 2015 року № 000001/12-12-21/ про застосування фінансових санкцій в розмірі 50428,64 грн. до фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 (а.с. 62-65).

Не погодившись з судовим рішенням, Рубіжанська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Луганській області подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати постанову Луганського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2016 року у справі № 805/58/16 та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтуванні апеляційної скарги зазначено, що судом, при прийнятті спірного рішення не враховано те, що при проведені фактичної перевірки позивача встановлено факт продажу алкогольних напоїв та факт відсутності ліцензії на право здійснення торгівлі алкогольними напоями у позивача, що є порушенням ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», у зв'язку із виявленням цього порушення контролюючим органом прийнято рішення про застосування фінансових санкцій до позивача, що є правомірним з огляду на положення Постанови Кабінету Міністрів України від 02 червня 2003 року № 790, відповідно до якою підставою для прийняття рішення про застосування фінансових санкцій є акт перевірки додержання суб'єктом підприємницької діяльності встановлених законодавством вимог, обов'язкових при здійсненні продажу, зокрема, алкогольних напоїв.

Крім того, апелянтом зазначено, що постановою Сєвєродонецького міського суду від 29 грудня 2015 року встановлено факт продажу позивачем 30 листопада 2015 року алкогольного напою без наявності ліцензії (а.с. 114-115).

Позивач у судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином.

Представник апелянта у судовому засіданні підтримала доводи апеляційної скарги, просила суд скасувати постанову суду першої інстанції із прийняттям нової постанови про відмову у задоволені позовних вимог.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі задовольнити, постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, з наступних підстав.

В суді першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_3 (код ІПН НОМЕР_1) зареєстрована в якості фізичної особи - підприємця за адресою: АДРЕСА_2

На підставі наказу Головного управління ДФС у Луганській області від 30 листопада 2015 року № 160 видано направлення № 75 на проведення 30 листопада 2015 року фактичної перевірки з питань додержання суб'єктом господарювання - фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 - вимог, встановлених законодавством України, які є обов'язковими до виконання при здійснені оптової торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 21, 24, 25).

За результати проведено перевірки посадовими особами інспекції складено акт № 30/21-03/ від 30 листопада 2016 року, в якому зазначено, що позивачем порушено вимоги ст.. 15 Закону України «Про державне врегулювання, виробництва, обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», а саме здійснена роздрібна торгівлю алкогольними напоями без наявності ліцензії. В цьому акті продавець ОСОБА_4 письмово зазначила, що заперечень до акта перевірки у неї не має, з порушеннями згодна (а.с.22-23).

17 грудня 2015 року відповідачем у справі прийнято рішення про застосування фінансових санкцій № 000001/12-12-21/ до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 у розмірі 50428,64 грн. за порушення ч.12 ст. 15 Закону України "Про державне врегулювання, виробництва, обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", яке отримано позивачем 18 січня 2016 (а.с7,40-43).

Спірним питанням у справі є правомірність прийняття спірного рішення про застосування штрафних санкцій.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що постановою Сєвєродонецького міського суду Луганської області по справі № 428/12314/15-п від 29 грудня 2015 року провадження у справі про адміністративне правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП у відношенні ОСОБА_3 закрито, при цьому суд вважає доведеним той факт, що в магазині на момент проведення перевірки не була розпочата робота (торгівля), тобто позивач не здійснювала підприємницьку діяльність в її розумінні, документи для отримання ліцензії були надані, платіж за ліцензію проведено, а тому у позивача не було умислу, що є необхідною складовою вини, а відтак, рішення про застосування штрафних санкцій є таким, що підлягає скасуванню.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 16 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" № 481/95-ВР від 19 грудня 1995 року (далі - Закон № 481/95-ВР) контроль за дотриманням норм цього Закону здійснюють органи, які видають ліцензії, а також інші органи в межах компетенції, визначеної законами України.

Згідно з п.п. 19-1.1.16 п. 19.1 ст. 19 Податкового кодексу України контролюючі органи виконують такі функції, зокрема, здійснюють заходи щодо запобігання та виявлення порушень законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів.

Згідно з ч. 12 ст. 15 Закону № 481/95-ВР роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб'єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.

Як вбачається з ст. 17 Закону № 481/95-ВР до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі оптової (включаючи імпорт та експорт) і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензій, - 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17000 гривень.

Механізм застосування фінансових санкцій, передбачених ст. 17 Закону № 481/95-ВР, регламентований Порядком, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 02 червня 2003 року № 790 (далі - Порядок № 790).

Пунктом 6 Порядку №790 також передбачено, що рішення про застосування фінансових санкцій, передбачених ст. 17 Закону № 481/95-ВР, приймаються керівником, а у разі його відсутності - заступником керівника органу, який видав ліцензію на право виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями і тютюновими виробами (Департамент контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів ДПС, його регіональні управління та їх територіальні підрозділи, Мінекономрозвитку), чи керівником (його заступником) органів МВС, МОЗ, ДПС, Держстату, Держспоживінспекції відповідно до їх компетенції, визначеної законодавством.

Згідно з ч. 4 ст. 17 Закону № 481/95-ВР, рішення про стягнення штрафів, передбачених частиною другою цієї статті, приймаються органами доходів і зборів та/або органом, який видав ліцензію на право виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом, сирцем плодовим, алкогольними напоями і тютюновими виробами, та іншими органами виконавчої влади у межах їх компетенції визначеної законами України.

Як вбачається з матеріалів справи, 17 грудня 2015 року відповідачем у справі прийнято рішення про застосування фінансових санкцій № 000001/12-12-21/ до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 у розмірі 50428,64 грн. за порушення ч.12 ст. 15 Закону України "Про державне врегулювання, виробництва, обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».

Позивачем в позовній заяві сума фінансових санкцій та його розрахунок не оскаржувались (а.с7,40-43).

Суд вважає, що це рішення прийнято правомірно з огляду на наступне

Як вбачається з постанови суду першої інстанції, в магазині, який розташований за адресою АДРЕСА_1 листопада 2015 року здійснено продаж однієї пляшки горілки. На час продажу у позивача ліцензії на право продажу алкогольної продукції не було, що підтверджується актом перевірки від 30 листопада 2015 року.

Суд першої інстанції приймаючи спірне рішення виходив з того, що магазин не працював на час здійснення перевірки, в ньому проходили підготовчі дії до його відкриття.

Однак, суд апеляційної інстанції не може з цим погодитись, оскільки, відповідно до пояснень покупця ОСОБА_5, продавця ОСОБА_6 та позивача ОСОБА_3, а також чоловіка позивача ОСОБА_7 магазин «ІНФОРМАЦІЯ_1» був відкритим, в ньому здійснювалась підприємницька діяльність щодо продажу алкогольної та харчової продукції з 23 листопада 2015 року по 30 листопада 2015 року, тобто по день проведення перевірки та складання акту перевірки. При цьому, як в акті перевірки, так в поясненнях факт скоєння порушення продавцем ОСОБА_6 та ОСОБА_3 визнано письмово (а.с. 36- 39).

Отже відповідач, приймаючи рішення щодо застосування фінансових санкцій діяв в порядку та межах своїх повноважень, встановлених законодавством.

Предметом розгляду позовної заяви було питання неправомірності застосування фінансових санкцій з тих підстав, що в діях позивача був відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною1 статті 164 КУпАП, тобто провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону.

Суд першої інстанції при прийнятті рішення спирався на висновки постанови Сєвєродонецького міського суду Луганської області по справі № 428/12314/15-п від 29 грудня 2015 року, в якому суд дійшов до висновку, що в діях ОСОБА_3 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, тобто провадження господарської діяльності без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, тому провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_3 на підставі протоколу № 59 від 01 грудня 2015 року, серії АА 021585, складеного ст. о/у з ОВС ОУГУДФС у Луганській області Тюріним С.М. закрито (а.с.51).

При цьому, як в позовній заяві, так в постанові Сєвєродонецького міського суду Луганської області по справі № 428/12314/15-п від 29 грудня 2015 року мова йде про скоєння правопорушення не 30 листопада 2015 року, а 01 грудня 2015 року, тобто в інший день.

Сєвєродонецьким міським судом встановлені обставини та події, які мали місце саме 01 грудня 2015 року у того же об'єкта господарювання ФОП ОСОБА_3 та з якими позивач пов'язує прийняття спірного рішення про застосування фінансових санкцій від 17 грудня 2015 року № 000001/12-12-21/ у розмірі 50 428,64 грн. Однак, в суді апеляційної інстанції встановлено, що відповідно до подій, які мали місце саме 1 грудня 2015 року, відповідачем рішень щодо застосування фінансових санкцій не приймалось.

Спірне рішення відповідача приймалось на підставі акту перевірки від 30.11.2015 року № 30/21-03/ та встановлених в ньому порушень, які мали місце саме 30 листопада 2015 року.

З огляду на зазначене, в суді апеляційної інстанції позивачем не доведено неправомірність дій відповідача щодо прийняття рішення про застосування фінансових санкцій за встановлені порушення 30 листопада 2015 року, оскільки позивач пов'язує їх з обставинами які мали місце в іншу дату.

Суд апеляційної інстанції, проаналізувавши спірне рішення відповідача, дійшов висновку, що ним встановлено факт продажу пляшки горілки 30 листопада 2015 року,без наявності відповідної ліцензії, що знайшло підтвердження в ході розгляду апеляційної скарги.

Крім того, позивачем лише 03 грудня 2015 року отримано ліцензію серії АЕ № 694756 на роздрібну торгівлю алкогольними напоями, ліцензію серії АЕ № 694757 на роздрібну торгівлю тютюновими виробами, які діють з 04 грудня 2015 року по 04 грудня 2016 року у місці торгівлі: АДРЕСА_1, оскільки відповідно до письмових пояснень позивача документи на отримання ліцензії вона подала лише 01 грудня 2015 року, тобто після проведення фактичної перевірки відповідачем (а.с.53-55).

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що контролюючим органом прийняте рішення про застосування фінансових санкцій до позивача є правомірним.

Згідно ч.1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідно до ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З врахуванням викладеного, суд дійшов до висновку про наявність підстав для скасування постанови суду першої інстанції згідно ст. 202 Кодексу адміністративного судочинства України з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позовних вимог.

На підставі наведеного, керуючись статтями 184, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Рубіжанської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Луганській області -задовольнити.

Постанову Луганського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2016 року у справі № 805/58/16- скасувати.

Прийняти нову постанову.

У задоволені позовних вимог ОСОБА_3 до Рубіжанської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Луганській області про скасування рішення про застосування фінансових санкцій - відмовити.

Вступну та резолютивну частини постанови прийнято в нарадчій кімнаті та проголошено в судовому засіданні 29 червня 2016 року.

Повний текст постанови виготовлено 29 червня 2016 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення.

Постанова може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а в разі складення в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі.

Судді Т.Г.Арабей

І.В.Геращенко

О.О. Чебанов