Справа № 826/1903/16
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2016-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

23 червня 2016 року 08:45 справа №826/1903/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Кузьменка В.А., суддів Арсірія Р.О., Огурцова О.П., за участю секретаря Калужського Д.О., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "І.С. Інвест"
доВідділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України
треті особи1. Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Ресурси" 2. Публічне акціонерне товариство "Київенерго"
провизнання дій протиправними

О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:

Товариство з обмеженою відповідальністю "І.С. Інвест" (далі по тексту - позивач, ТОВ "І.С. Інвест") звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі по тексту відповідач), за участю третьої особи - Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Ресурси" (далі по тексту - третя особа 1, ТОВ "Торговий дім "Ресурси"), в якому просить: 1) визнати протиправними дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України з накладення арешту на грошові кошти Публічного акціонерного товариства "Київенерго" у сумі 55 839 674,00 грн. з метою стягнення на користь ТОВ "Торговий дім "Ресурси" заставної вартості 25 381,67 тонн мазуту; 2) зупинити виконавче провадження №13930081 зі стягнення з Публічного акціонерного товариства "Київенерго" на користь ТОВ "Торговий дім "Ресурси" 55 839 674,00 грн. заставної вартості 25 381,67 тонн мазуту до набуття законної сили рішенням Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків у справі №2200/15 за позовом ТОВ "І.С. Інвест" до ТОВ "Торговий дім "Ресурси" про звернення стягнення на предмет застави.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 лютого 2016 року відкрито провадження в адміністративній справі №826/1903/16, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Публічне акціонерне товариство "Київенерго" (далі по тектсу - третя особа 2, ПАТ "Київенерго"); закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні 29 квітня 2016 року представник позивача позовні вимоги підтримав, представник третьої особи 1 проти задоволення позову заперечив, предстванки третьої особи 2 позов підтримав; представник відповідача до суду не прибув, у звязку із чим, на підставі частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, ухвалив розглядати справу у письмовому провадженні.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

Наявні у справі матеріали підтверджують, що відповідно до договору купівлі-продажу прав вимоги від 12 січня 2015 року, укладеного між ПАТ "Банк Столиця" (продавець) та ТОВ "І.С. Інвест" (покупець), останній купив права вимоги, у тому числі до ТОВ "Торговий Дім "Ресурси" за договором застави товарів в обороті від 25 листопада 2008 року №24/07-К-4Z, відповідно до якого передано у заставу банку товари в обороті, а саме - мазут М-100 в кількості 16 097,30 тонн, що зберігається за адресою: м. Київ, вул. Пухівська, 1А, АЕК "Київенерго" (філія "Теплоелектроцентраль №6 Київенерго"), та договором застави товарів в обороті №19/07-К-2Z від 25 листопада 2008 року, згідно з яким ТОВ "Торговий Дім "Ресурси" передало у заставу товари в обороті, а саме мазут М-100 в кількості 12 066,95 тон, що зберігається за адресою: м. Київ, вул. Пухівська, 1А, АЕК "Київенерго" (філія "Теплоелектроцентраль №6 Київенерго").

Право застави ТОВ "І.С. Інвест" зареєстровано в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, про що свідчать відповідні витяги з Реєстру №46498029 та №46497902.

Постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 02 лютого 2016 року ВП №13930081 з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 13 травня 2009 року №41/207 про стягнення з АЕК "Київенерго" на користь ТОВ "Торговий дім "Ресурси" 55 839 674,00 грн. вартості мазуту, накладено арешт на грошові кошти на рахунках у банку, які належать ПАТ "Київенерго", у розмірі суми боргу за виконавчим документом з урахуванням виконавчого збору, сума звернення стягнення 60 370 269,07 грн.

Позивач вважає, що дії державного виконавця порушують його переважне право заставодержателя задовольнити вимоги за рахунок заставного майна, оскільки ареш накладено без відома та згоди заставодержателя.

Відповідач та треті особи письмового заперечення проти позову або письмових пояснень з приводу заявлених позовних вимог до суду не надали.

Окружний адміністративний суд міста Києва, виходячи зі змісту пред'явлених позовних вимог, звертає увагу на наступне.

Частина перша статті 52 Закону України "Про виконавче провадження" (тут і далі в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначає, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Відповідно до частини другої статті 57 Закону України "Про виконавче провадження" арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Згідно з частиною третьою статті 57 Закону України "Про виконавче провадження" постановами, передбаченими частиною другою цієї статті, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети. Копії постанови, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, державний виконавець надсилає органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження.

Як встановлено частиною першою статті 57 Закону України "Про виконавче провадження", арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Таким чином, з метою збереження майна боржника, що підлягає наступній передачі стягувачеві або реалізації, державний виконавець має право накладати арешт на майно, у тому числі коштів, боржника.

Відповідно до частини першої статті 54 Закону України "Про виконавче провадження" звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя.

Згідно частиною третьою статті 54 Закону України "Про виконавче провадження" для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю.

Частиною четвертою статті 54 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна.

Вище встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу прав вимоги від 12 січня 2015 року, укладеного між ПАТ "Банк Столиця" (продавець) та ТОВ "І.С. Інвест" (покупець), останній купив права вимоги, у тому числі до ТОВ "Торговий Дім "Ресурси" за договором застави товарів в обороті від 25 листопада 2008 року №24/07-К-4Z, відповідно до якого передано у заставу банку товари в обороті, а саме - мазут М-100 в кількості 16 097,30 тонн, що зберігається за адресою: м. Київ, вул. Пухівська, 1А, АЕК "Київенерго" (філія "Теплоелектроцентраль №6 Київенерго"), та договором застави товарів в обороті №19/07-К-2Z від 25 листопада 2008 року, згідно з яким ТОВ "Торговий Дім "Ресурси" передало у заставу товари в обороті, а саме мазут М-100 в кількості 12 066,95 тон, що зберігається за адресою: м. Київ, вул. Пухівська, 1А, АЕК "Київенерго" (філія "Теплоелектроцентраль №6 Київенерго").

Право застави ТОВ "І.С. Інвест" зареєстровано в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна 04 березня 2015 року, про що свідчать відповідні витяги з даного реєстру №46498029 та №46497902.

У свою чергу рішення про про стягнення коштів з боржника - ПАТ "Київенерго" прийнято 21 квітня 2009 року, а саме рішення Господасрького суду міста Києва від 21 квітня 2009 року по справі №41/207 за позовом ТОВ "Золотой Мандарин Ойл" до АЕК "Київенерго" про виконання зобов'язання в натурі, тобто, право застави виникло після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів.

Позивач також не довів суду, що вартість предмета застави не перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю, оскільки не надав доказів, які б підтверджували існування заборгованості ТОВ "Торговий Дім "Ресурси" за кредитними договорами, виконання яких забезпечено предметом застави, станом на момент звернення до суду та її розмір.

Наведені обставини, на думку суду, вказують на можливість звернення стягнення на заставлене майно боржника для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями.

Крім того, позивачем не доведно суду, що термін погашення зобов'язань, забезпечених заставою, вже настав.

На думку суду, арешт коштів боржника, накладений постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 02 лютого 2016 року ВП №13930081, не порушує та не обмежує права позивача на задоволення його вимог за кредитними договорами, з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 52 Закону України "Про виконавче провадження" звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Проте, в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували вилучення або примусову реалізацію арештованої квартири.

Частина шоста статті 54 Закону України "Про виконавче провадження" встановлює, що за рахунок коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна, здійснюються утримання, передбачені статтею 43 цього Закону, після чого кошти використовуються для задоволення вимог заставодержателя. У разі якщо заставодержатель не є стягувачем у виконавчому провадженні, йому виплачуються кошти після належного підтвердження права на заставлене майно. У разі задоволення в повному обсязі вимог заставодержателя залишок коштів використовується для задоволення вимог інших стягувачів у порядку, встановленому цим Законом.

Зміст процитованої правової норми вказує, що за рахунок коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна, в першу чергу задовольняються вимоги заставодержателя, а вже потім задовольняються вимоги інших стягувачів за рахунок решти коштів.

Матеріалами справи не підтверджується вилучення коштів боржника, а тому арешт коштів боржника не порушує та не обмежує права позивача на задоволення його вимог за кредитними договорами та договорами застави.

При цьому, згідно частини шостої статті 54 Закону України "Про виконавче провадження" за рахунок коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна, вимоги заставодержателя задовольняються в першу чергу, а залишок коштів використовується для задоволення вимог інших стягувачів.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що дії відповідача щодо накладення арешту на кошти боржника відповідають положенням Закону України "Про виконавче провадження", тому, позовні вимоги у цій частині є необґрунтованими.

Безпідставними є також позовні вимоги про зупинення виконавчого провадження, оскільки зазначене питання не належить до компетенції адміністратвиного суду та має вирішуватись у порядку, встановленому у статті 39 Закону України "Про виконавче провадження".

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачем доведено правомірність його дій у відповідності до вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ТОВ "І.С. Інвест" задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову Товариству з обмеженою відповідальністю "І.С. Інвест" відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя В.А. Кузьменко

Судді Р.О. Арсірій

О.П. Огурцов