Справа № 366/1690/16-а
Суддя: Слободян Н. П.
Дата ухвалення: 2016-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 366/1690/16-а Провадження № 2-а/366/39/16
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2016 року суддя Іванківського районного суду Київської області Слободян Н.П. розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління соціального захисту населення Іванківської РДА Київської області, третя особа департамент з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи Київської ОДА про визнання неправомірними дій суб'єкта владних повноважень у сфері управлінської діяльності з вимогою вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся в суд до відповідача з даним позовом посилаючись на те, що він протягом травня-червня 1987 року брав участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи у складі формувань Цивільної оборони. Цей факт підтверджується довідкою, виданою департаментом з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, як колишнім штабом ЦО Київської області та органом МНС України на підставі поданих позивачем документів та власної архівної бази. Крім того, цей факт підтверджується трудовою книжкою, витягом з протоколу засідання комісії з питань підтвердження участі в ЛНА на ЧАЕС у складі формувань ЦО, довідкою форми 122, виданою Іванківським міжрайонним управлінням водного господарства. Він є інвалідом 2 групи, причина інвалідності - захворювання пов'язане з роботами по ЛНА на ЧАЕС.

У відповідності до п.9 ч.2 ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», він, як особа, що брала участь в ЛНА на ЧАЕС у складі формувань цивільної оборони, і став інвалідом, має право отримати статус інваліда війни.

З цього приводу він звернувся до третьої особи за підтвердженням факту його участі в ЛНА на ЧАЕС у складі формувань ЦО з наданням відповідної довідки. Його прохання було задоволено, і надано необхідну довідку.

Після звернення до відповідача з документами за видачею посвідчення інваліда війни, йому було відмовлено: не заперечуючи факту його участі в роботах по ЛНА на ЧАЕС, відповідач посилався на Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків інвалідів війни, затвердженого постановою КМУ від 12.05.1994 року № 302, згідно якого посвідчення «інваліда війни» видається на підставі довідки МСЕК про групу і причину інвалідності. Оскільки довідка МСЕК, на думку відповідача, не визначає місце та роботу, яку виконував позивач під час ЛНА на ЧАЕС, не визначено чіткий механізм видачі довідки, УПСЗН відмовлено у наданні позивачу статусу «інваліда війни» відповідно до п.9 ч.2 ст.7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Позивач вважає дії відповідача щодо відмови у видачі йому відповідного посвідчення неправомірними, у зв*язку з тим, що ним було надано відповідачу всі необхідні документи, визначені чинним законодавством.

У зв'язку з викладеним позивач просить визнати дії відповідача щодо відмови у видачі посвідчення інваліда війни неправомірними, зобов'язати УСЗН Іванківської РДА видати йому відповідне посвідчення інваліда війни.

У судове засідання позивач не з*явився, у позові просив розглянути справу без його участі на підставі наданих доказів.

Представник відповідача у судове засідання не з*явився, про день і час слухання справи повідомлено вчасно. Надіслали до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника управління, а також письмове заперечення проти позову, яке зводиться до того, що надана позивачем довідка від 07.06.2016 року № 01.1-14/936, видана третьою особою про групу та причини інвалідності не визначає місце та роботу, яку виконував інвалід під час ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та не визначено чіткий механізм видачі довідки, яка містить інформацію про наказ чи розпорядження про залучення особи до формувань ЦО, займану посаду та документів про роботу, яку виконував громадянин під час ЛНА на ЧАЕС, тому відповідач вважає, що підстав для надання статусу інваліда війни позивачу немає.

Представник третьої особи у судове засідання не з*явився. Про день і час слухання справи повідомлено вчасно. Надіслали відгук на позовну заяву, у якому просили справу розглядати без участі їх представника. Правомірність видачі позивачу довідки № 01.1-14/936 від 07.06.2016 року, якою встановлено факт , що має юридичне значення, а саме його участі в роботах по ЛНА на ЧАЕС у складі формувань цивільної оборони підтвердили. Надані позивачем пояснення і документи по суті справи вважають достатніми, а позов таким, що підлягає задоволенню.

Вивчивши матеріали справи, додані до позову докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до п.4 постанови КМ України від 12.05.1994 року № 302 «Про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни», посвідчення учасникам війни та особам, як прирівняні до учасників війни, видаються Міністерством праці та соціальної політики України.

Позивач ОСОБА_1 надав посвідчення потерпілого від наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії (учасник ЛНА на ЧАЕС ) та довідку МСЕК про встановлення 2 групи інвалідності довічно (захворювання, пов'язане з роботами по ЛНА на ЧАЕС), а саме:

14.04.1994 року позивачу видане посвідчення громадянина, який постраджав внаслідок Чорнобильської катастрофи ( категорія 1) та згідно вкладки до зазначеного посвідчення від 26.11.1998 року позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС № 3 (а.с.6);

14.03.1994 року йому видано довідку ВТЕК серії ВТЕ-25 № 011010 про встановлення 2 група інвалідності з 21.02.1994 року з причиною інвалідності «профзахворювання, пов'язане з роботами по ЛНА на ЧАЕС», це ж підтверджувалось експертним висновком від 21.02.1994 року (а.с.7-8);

Згідно з даними трудової книжки позивача з 30.03.1987 року по 01.09.1987 року позивач працював водієм Чорнобильської спец дільниці Іванківського управління меліоративних систем (а.с.10-11);

06.06.2016 року на засіданні комісії з питань підтвердження участі в ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи у складі формувань Цивільної оборони було підтверджено факт, що ОСОБА_1, колишній працівник Чорнобильського управління осушувальних систем, приймав участі в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у складі невоєнізованого формування ЦО Чорнобильського району з 01.04.1987 року по 13.04.1987 року, з 25.04.1987 року по 31.04.1987 року з 03.05.1987 року по 26.05.1987 року, з 16.06.1987 року по 30.06.1987 року. Цей же факт підтверджувався довідкою форми 122 № 55 від 06.06.2016 року, виданою Іванківським міжрайонним управлінням водного господарства (а.с.12-14).

Департаментом з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи Київської ОДА ОСОБА_1 надано інформаційну довідку № 01.1-14/936 від 07.06.2016 року, де зазначено, що «громадяни, які виконували роботи по ліквідації Чорнобильської катастрофи (аварії на Чорнобильській АЕС та її наслідків) залучались до цих робіт саме у складі формувань Цивільної оборони». (а.с.9).

08.06.2016 року позивач (на своє звернення до відповідача щодо видачі йому посвідчення інваліда війни) отримав відмову з посиланням на п.10 Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків інвалідів війни, затвердженого постановою КМУ від 12.05.1994 року № 302, згідно якого посвідчення «інваліда війни» видається на підставі довідки МСЕК про групу і причину інвалідності. У зв'язку з тим, що довідка від 07.06.2016 року № 01.1-14/936 департаменту з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та довідка МСЕК про групу і причину інвалідності не визначає місце та роботу, яку виконував інвалід під час ЛНА на ЧАЕС, та не визначено чіткий механізм видачі довідки, яка містить інформацію про наказ чи розпорядження про залучення особи до формувань ЦО, займану посаду та документів про роботу, яку виконував громадянин під час ЛНА на ЧАЕС, на законодавчому рівні не врегульовано, а надані довідки не містять розпорядчого документа про залучення позивача до складу формувань цивільної оборони, УПСЗН відмовлено йому у наданні статусу «інваліда війни» відповідно до п.9 ч.2 ст.7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (а.с.5).

Суд вважає таке посилання безпідставним, виходячи з наступного.

Згідно з п.9 ч.2 ст. 7 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» до інвалідів війни належать також інваліди з числа осіб, залучених до складу формувань Цивільної оборони, які стали інвалідами внаслідок захворювань, пов'язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

Тобто, обов'язковими умовами, за якими особу можна віднести до інвалідів війни згідно п. 9 ч. 2 ст. 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", є наявність у особи інвалідності, наявність доказів залучення такої особи до складу формувань Цивільної оборони та отримання інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до п .9 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків інвалідів війни, що затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.1994 № 302, та роз'яснень Комітету у справах пенсіонерів, ветеранів і інвалідів Верховної Ради України, МНС України та Мінпраці України, а також Закону України «Про звернення громадян» позивач звернувся за підтвердженням факту його участі у складі формувань Цивільної оборони та районів Київської області до управління з питань надзвичайних ситуацій Київської облдержадміністрації, як колишнього Штабу Цивільної оборони Київської області, і отримав зазначену вище інформаційну довідку, де зазначено, що «громадяни, які виконували роботи по ліквідації Чорнобильської катастрофи (аварії на Чорнобильській АЕС та її наслідків) залучались до цих робіт саме у складі формувань Цивільної оборони». Той факт, що позивач є учасником ЛНА на ЧАЕС жодною із сторін не оспорюється.

Як також видно з наявних матеріалів справи, позивач звертався до відповідача із заявою, в якій просив встановити йому статус інваліда війни як особі, що брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у складі формувань цивільної оборони, та видати посвідчення інваліда війни.

До зазначеної заяви позивачем були надані: довідка медико-соціальної експертної комісії, в якій зазначена група та причина інвалідності, а також документи, які підтверджують участь позивача в роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС саме у складі формування цивільної оборони Чорнобильського району, що підтверджується витягом з протоколу № 23/2007 засідання комісії з питань підтвердження участі в ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи у складі формувань ЦО ( а.с.12-13).

У відповідь на вказану заяву, відповідачем було надіслано лист-відмову № 01-3-1287 від 08.06.2016 року, в якому зазначено про те, що заява позивача не може бути задоволена, без посилання на конкретні законодавчі акти, лише посилаються на неврегульованість на законодавчому рівні.

Однак, як видно з документів, наданих позивачем до матеріалів справи, що також надавалися відповідачу разом із зазначеним листом (зверненням), підтверджується безпосередня участь позивача в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а саме: у складі невоєнізованого формування цивільної оборони Чорнобильського району.

Так, як підтверджується наявними матеріалами справи, у відповідності до вимог нормативно-правових документів з питань Цивільної оборони колишнього СРСР, які діяли на момент аварії на Чорнобильській АЕС, зокрема наказів заступника Міністра оборони СРСР - начальника ЦО СРСР № 90 від 06.06.1975 р. (Положення про невоєнізовані формування ЦО і норми оснащення (табелізації) їх матеріально-технічними засобами) та № 92 від 29.06.1976 р. (Настанова по організації та веденню Цивільної оборони в районі (сільському) на сільськогосподарському об'єкті народного господарства), Статут військ Цивільної оборони (СРСР), цивільна оборона та її формування створювались на всіх без виключення підприємствах, установах та організаціях, а до їх складу в обов'язковому порядку зараховувалось все працездатне населення, в тому числі: чоловіки віком від 16 до 60 років та жінки віком від 16 до 55 років.

На підставі зазначених наказів було також створено формування ЦО Чорнобильського району, куди був включений і позивач, що підтверджується зазначеним вище висновком комісії.

Однозначність вимог цих розпорядчих документів дає підстави вважати доведеним факт зарахування та перебування позивача у складі формування цивільної оборони МСЦО Іванківського району безпосередньо після аварії на Чорнобильській АЕС.

Зміст директиви Всесоюзного промислового об'єднання по атомній енергетиці «Союзатоменерго» від 06.12.1982 № 672с має однозначну вимогу щодо обов'язковості переведення всього персоналу у структуру цивільної оборони в разі виникнення аварії на атомній станції.

При цьому жоден нормативний документ з питань цивільної оборони не містить однозначної вимоги щодо обов'язковості видання розпорядчого документу про залучення кожної конкретної особи до дій у складі формувань цивільної оборони.

Натомість розпорядженням начальника цивільної оборони Київської області від 19.05.1986 № 52 начальників цивільної оборони та штаби ЦО на місцях було зобов'язано вести облік особового складу формувань ЦО, які залучались до робіт по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Порушуючи Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків інвалідів війни, що затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.1994 № 302, відповідач відмовив позивачу в видачі посвідчення, не визнавши довідку видану управлінням з питань надзвичайних ситуацій Київської облдержадміністрації, яке відповідно до вимог Законів України «Про Цивільну оборону України», «Про правові засади цивільного захисту» та постанови Кабінету Міністрів України від 17.04.2008 № 361 є органом МНС України, а згідно вищезазначеного Положення інша форма довідки або конкретні вимоги до її змісту не встановлені.

Тобто суд приходить до висновку, що діями відповідача порушуються законні права позивача, оскільки Законами України «Про внесення змін до ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.1994 № 302, якою затверджено Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків інвалідів війни, не встановлено іншого механізму віднесення інвалідів-чорнобильців до інвалідів війни, крім того, що наданий в роз'ясненні Комітету у справах пенсіонерів, ветеранів і інвалідів Верховної Ради України (лист від 08.12.2005 № 0625/7-379), і в якому зокрема зазначається: «довідка, що підтверджує залучення особи, яка стала інвалідом внаслідок Чорнобильської катастрофи, видана на підставі архівних даних і документів відповідним Управлінням з питань надзвичайних ситуацій та цивільного захисту населення разом з посвідченням громадянина, що постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1), з вкладкою учасника ліквідації аварії на ЧАЕС є достатньою підставою для встановлення статусу інваліда війни».

Крім цього внаслідок дій відповідача позивач втрачає належну надбавку до пенсії, а також інші соціальні пільги.

Заперечення відповідача проти позову суперечать нормі п. 9 ч.2 ст. 7 закону України «Про статус ветеранів війни гарантії їх соціального захисту» та іншим матеріалам справи.

Неврегульованість на законодавчому рівні чіткого механізму видачі довідки для встановлення статусу інваліда війни відповідно до пункту 9 ч.2 ст. 7 Закону України «Про статус інвалідів війни, гарантії їх соціального захисту», на які посилається відповідач в запереченні, не можуть бути використані як правова підстава для прийняття рішення про встановлення (відмову у встановленні) статусу інваліда війни.

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що позивачем були подані документи на підтвердження того, що він брав участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи у складі формувань Цивільної оборони та отримав інвалідність внаслідок захворювання, пов'язаного з роботами по ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, а отже має право на встановлення статусу інваліда війни із видачею посвідчення інваліда війни.

Отже, проаналізувавши наявні матеріали справи та норми наведеного вище законодавства України, суд не може погодитися із позицією Управління соціального захисту населення Іванківської РДА Київської області щодо відмови позивачу у підтверджені статусу інваліда війни, як особі, що брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у складі формувань цивільної оборони, та видачі посвідчення інваліда війни, та вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підтверджуються допустимими доказами у справі.

Згідно ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно з ч.3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не довів суду правомірності вчинених ним дій щодо відмови ОСОБА_1 у встановленні статусу та видачі посвідчення інваліда війни.

Натомість позивачем надано суду відповідні обґрунтування, що підтверджуються допустимими доказами щодо протиправності дій відповідача стосовно відмови йому у встановленні статусу та видачі посвідчення інваліда війни.

Враховуючи вищенаведене в сукупності, та керуючись ст.ст. 2, 71, 86, 94, 97, 158-163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати неправомірними дії Управління соціального захисту населення Іванківської РДА Київської області щодо відмови у видачі ОСОБА_1 посвідчення інваліда війни.

Зобов*язати Управління соціального захисту населення Іванківської РДА Київської області видати ОСОБА_1 посвідчення інваліда війни на підставі наданих документів відповідно до п.9 ч.2 ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Постанова може бути оскаржена в Київський Апеляційний адміністративний суд через Іванківський районний суд Київської області шляхом подачі протягом 10 днів з дня отримання копії постанови апеляційної скарги.

СУДДЯ: Н.П.Слободян