Справа № 826/2760/13-а
Суддя: Леонтович К.Г.
Дата ухвалення: 2016-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"16" червня 2016 р. м. Київ К/800/57660/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі

суддів: Леонтович К.Г., Васильченко Н.В., Калашнікової О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду касаційну скаргу приватного підприємства „Бриз" на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 3 червня 2014 року у справі №826/2716/13-а за позовом приватного підприємства „Бриз" до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м.Києві про скасування постанови, -

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2013 року приватне підприємство „Бриз" звернулося в суд з позовом до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м.Києві, в якому просило скасувати постанову про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 22 січня 201 з року №12/13.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Інспекцією прийнята постанова від 22 січня 2013 року №12/13 з порушенням Прикінцевих положень Закону України „Про регулювання містобудівної діяльності", оскільки документи на введення в експлуатацію оформлені до набрання чинності цим Законом, можуть бути затверджені та використані після набрання чинності цим Законом (пункт 4). Згідно з актом державної комісії від 29 лютого 2008 року, затвердженого розпорядженням Подільської районної у м. Києві державної адміністрації від 12 червня 2008 року №939, нежитлові підвальні приміщення у будинку 10/5 (група приміщень №№7, 8, 10), літ. „А" по вул. Сагайдачного/Ігоревській у Подільському районі м. Києва вважається прийнятими в експлуатацію та додаткового прийняття в експлуатацію приміщень після їх перепланування не потребує.

Постановою окружного адміністративного суду м.Києва від 25 квітня 2013 року заявлений позов задоволений. Скасована постанова Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м.Києві про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду 3 червня 2014 року скасоване рішення суду першої інстанції в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням апеляційного суду приватне підприємство „Бриз" звернулося до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення апеляційним судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, матеріали касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами першої і апеляційної інстанції встановлено, що 2 грудня 2007 року комунальним підприємством „Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна" виготовлений технічний паспорт на нежитловий будинок №10/5 (приміщення кв. №1489) по вул. Сагайдачного у м. Києві, який належить позивачу

У зв'язку з проведенням внутрішнього перепланування розпорядженням виконавчого органу Подільської районної у м. Києві ради (Подільської районної у м. Києві державної адміністрації) від 12 червня 2008 року №939 (далі - розпорядження №939) відповідно вказаного технічного паспорту затверджений акт від 29 лютого 2008 року державної комісії про прийняття в експлуатацію після внутрішнього перепланування приміщень підвалу в нежитловому будинку №10/5, літ. „А" по вул. Сагайдачного-Ігорівській (5/100 частин нежитлового будинку).

Відповідач 22 січня 2013 року, розглянувши матеріали справи про правопорушення, допущені позивачем, у сфері містобудівної діяльності, а саме: акт перевірки, від 18 грудня 2012 року, припис про усунення правопорушення від 21 січня 2013 року, протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 10 січня 2013 року, прийняв постанову №12/13 про визнання ПП „Бриз" винним у вчиненні правопорушення, передбаченого абзацом 4 пункту 6 частини 2 статті 2 Закону України „Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності" з накладенням на позивача штрафу в сумі 103230грн..

Згідно постанови №12/13 підставою для притягнення позивача до відповідальності явилася експлуатація об'єкту ІІІ категорії складності - нежитлових підвальних приміщень (група приміщень №№7, 8, 10) у будинку 10/5, літ. „А" по вул. Сагайдачного/Ігоревській у Подільському районі м.Києва у якості закладу громадського харчування - ресторану „Цимес" без прийняття в експлуатацію у встановленому законодавством порядку, чим порушена ч.8 ст.39 Закону України „Про регулювання містобудівної діяльності".

Позивач не погоджується з вказаною постановою.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги виходив з того, що у відповідності з ч.4 Прикінцевих положень Закону України „Про планування і забудову територій" від 20 квітня 2000 року №1699, діючого на час спірних правовідносин, позивачем було введено в експлуатацію об'єкт перепланування, тому відповідач помилково дійшов висновку щодо експлуатації позивачем об'єкту без прийняття в експлуатацію у встановленому законодавством порядку.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи в позові послався на ті обставини, що спірні нежитлові приміщення використовуються ПП „Бриз" на підставі акту державної комісії від 12.06.2008 року №939 про прийняття в експлуатацію приміщень підвалу після їх перепланування, однак без отримання позивачем жодної дозвільної документації на введення в експлуатацію цих приміщень після зміни їх геометричних розмірів та цільового призначення на заклад громадського харчування, що з урахуванням положень п.1.2 Правил №11/2587 свідчить про реконструкцію приміщень та виключає можливість їх використання без прийняття в експлуатацію.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України не погоджується з висновками суду апеляційної інстанції виходячи з наступного.

Згідно обставин справи між сторонами виник спір щодо законності постанови відповідача про притягнення позивача до відповідальності за порушення ч.8 ст.39 Закону України „Про регулювання містобудівної діяльності", а саме, експлуатація на закладу громадського харчування без прийняття в експлуатацію приміщень, при цьому позивач посилається на розпорядження виконавчого органу Подільської районної у м. Києві ради (Подільської районної у м. Києві державної адміністрації) від 12 червня 2008 року №939, яким затверджений акт від 29 лютого 2008 року державної комісії про прийняття в експлуатацію після внутрішнього перепланування приміщень підвалу, де знаходиться ресторан.

Стаття 9 Закону України „Про архітектурну діяльність" від 20 травня 1999 року №687-XIV (далі - Закон України №687) визначає, що будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об'єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом України „Про регулювання містобудівної діяльності".

Суб'єкти містобудування , які виконують будівельні роботи, відповідно пункту 6 частини 2 статті 2 Закону України „Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності" від 14 жовтня 1994 року №208/94-ВР несуть відповідальність у вигляді штрафу за експлуатацію або використання об'єктів будівництва, не прийнятих в експлуатацію, а також наведення недостовірних даних у декларації про готовність об'єкта до експлуатації чи акті готовності об'єкта до експлуатації об'єктів III категорії складності - у розмірі дев'яноста мінімальних заробітних плат.

Згідно з частинами 1-3 статті 41 Закону України „Про регулювання містобудівної діяльності" від 17 лютого 2011 року №3038-VI (далі - Закон України №3038) державний архітектурно-будівельний контроль - сукупність заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, який здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що комунальним підприємством „Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна" 2 грудня 2007 року виготовлений технічний паспорт на нежитловий будинок (приміщення) в м. Києві по вул. Сагайдачного, буд №10/5, кв. №1489, державною комісією складений акт від 29 лютого 2008 року про прийняття в експлуатацію, після внутрішнього перепланування, приміщень підвалу в нежитловому будинку №10/5, літ. „А" по вул.Сагайдачного-Ігорівській (5/100 частин нежитлового будинку), розпорядженням 12 червня 2008 року затверджений вказаний акт від 29 лютого 2008 року державної комісії про прийняття в експлуатацію приміщень. Крім того, колегія суддів зазначає, що в технічному паспорті на вказані приміщення маються належним чином завірені відомості про прийняття в експлуатацію на підставі вищенаведених акту при зняття в експлуатацію та розпорядження про його затвердження. Наведені обставини відповідачем не заперечуються та не спростовуються.

На час прийняття зазначеного розпорядження №939 діяв Закон України „Про планування і забудову територій" від 20 квітня 2000 року №1699-III (далі - Закон України №1699), який втратив чинність згідно з Законом України від 17 лютого 2011 року №3038-VI.

Згідно ст.10 Закону України №1699 планування територій на місцевому рівні забезпечується відповідними місцевими радами та їх виконавчими органами, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями відповідно до їх повноважень, визначених законом, і полягає у розробленні та затвердженні генеральних планів населених пунктів, схем планування територій на місцевому рівні та іншої містобудівної документації, регулюванні використання їх територій, ухваленні та реалізації відповідних рішень про дотримання містобудівної документації.

Розроблення, погодження та експертиза містобудівної документації провадяться згідно з встановленими державними стандартами, нормами та правилами в порядку, визначеному законодавством.

Містобудівна документація затверджується відповідною місцевою радою з визначенням строку її дії та переліку раніше прийнятих рішень, що втрачають чинність, а також тих рішень, до яких необхідно внести відповідні зміни.

Зміни до містобудівної документації вносяться рішенням ради, яка затвердила містобудівну документацію, після погодження з відповідним спеціально уповноваженим органом з питань містобудування та архітектури.

Порядок планування і забудови та іншого використання територій, окремих земельних ділянок, а також перелік усіх допустимих умов і обмежень забудови та іншого використання територій і окремих земельних ділянок у межах зон, визначених планом зонування, на момент прийняття розпорядженням №939 визначалися Правилами забудови м. Києва, затвердженими рішенням Київської міської ради від 27 січня 2005 року №11/2587 (далі - Правила №11/2587).

Згідно пункту 10 Правил №11/2587 прийняття в експлуатацію об'єктів реконструкції, реставрація та капітальний ремонт об'єктів (частини споруди, будівлі), перепланування квартир та інших вбудовано-прибудованих приміщень проводиться у встановленому законодавством порядку.

Основні вимоги та умови прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів незалежно від джерел фінансування їх будівництва визначає Порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2004 року №1243 (далі - Порядок №1243), який діяв на час видання розпорядження №939.

Пунктом 1 Порядку визначено, що прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів полягає у підтвердженні державними приймальними комісіями готовності до експлуатації об'єктів нового будівництва, реконструкції, реставрації, капітального ремонту будівель і споруд як житлово-громадського, так і виробничого призначення, інженерних мереж та споруд, транспортних магістралей, окремих черг пускових комплексів (далі - закінчені будівництвом об'єкти), їх інженерно-технічного оснащення відповідно до затвердженої в установленому порядку проектної документації, нормативних вимог, вихідних даних на проектування.

Відповідно до пункту 27 Порядку №1243 за результатами роботи державної приймальної комісії складається акт про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта, форма якого затверджується Мінрегіонбудом.

Акт державної приймальної комісії підлягає затвердженню у 15-денний строк органом виконавчої влади чи органом місцевого самоврядування, що утворив цю комісію, та реєструється в інспекції державного архітектурно-будівельного контролю, яка видала дозвіл на виконання будівельних робіт.

Не допускається затвердження акта про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта за відсутності підписів окремих членів державної приймальної комісії.

Згідно ст. 31 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні" від 21 травня 1997 року №280/97-ВР (з урахуванням відповідних змін) до делегованих повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить, зокрема, прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів у порядку, встановленому законодавством.

Виходячи з наведеного судом першої інстанції встановлено, що перепланування належних ПП „Бриз" нежитлових підвальних приміщень (група приміщень №№7, 8, 10), літ. „А" по вул. Сагайдачного/Ігоревській, 10/5, у Подільському районі м.Києва введене в експлуатацію розпорядженням №939 від 12 червня 2008 року.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає обґрунтованими висновки суду першої інстанції, що введення в експлуатацію перепланування нежитлових підвальних приміщень (група приміщень №№7, 8, 10), літ. „А" по вул.Сагайдачного/Ігоревській, 10/5, у Подільському районі м. Києва, здійснене відповідно до вимог законодавства чинного на час здійснення таких робіт з перепланування.

Частиною 4 Прикінцевих положень Закону України №1699 передбачено, що проекти забудови територій, розподілу територій, містобудівні обґрунтування з відповідними умовами та обмеженнями забудови земельних ділянок, будівельні паспорти, документи на введення об'єктів в експлуатацію та їх сертифікацію, розроблені та/або оформлені до набрання чинності цим Законом, можуть бути затверджені та використані після набрання чинності цим Законом.

Виходячи із встановлених обстави справи відповідач помилково дійшов висновку щодо експлуатації позивачем об'єкту ІІІ категорії складності - нежитлових підвальних приміщень (група приміщень №№7, 8, 10), літ. А по вул. Сагайдачного/Ігоревській, 10/5 у Подільському районі м. Києва як закладом громадського харчування - ресторану „Цимес" без прийняття в експлуатацію у встановленому законодавством порядку.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованих висновків про наявність підстав для задоволення заявленого позову.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню, постанова суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню, а рішення суду першої інстанції підлягає залишенню в силі з урахуванням вищенаведених обставин.

Згідно ст.226 КАС України суд касаційної інстанції має право скасувати судове рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції, але помилково скасоване судом апеляційної інстанції.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України прийшла до висновків, що обставини справи встановлені повно і правильно, але суд апеляційної інстанції при ухваленні судового рішення порушив норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення необґрунтованого рішення та помилкового скасування законного рішення суду першої інстанції, яке підлягає скасуванню, а постанова суду першої інстанції підлягає залишенню в силі.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 226, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу приватного підприємства „Бриз" задовольнити.

Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 3 червня 2014 року скасувати, постанову окружного адміністративного суду м.Києва від 25 квітня 2013 року залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили через 5 днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав передбачених ст.ст.237-239 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: