Справа № 826/6696/16
Суддя: Кобилянський К.М.
Дата ухвалення: 2016-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

24 червня 2016 року 15:35 №826/6696/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Кобилянського К.М., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомтовариства з обмеженою відповідальністю «Калпатару Пауер Трансмішн Україна»
до Міжрегіонального головного управління ДФС - Центральний офіс з обслуговування великих платників
про визнання протиправною та скасування податкової вимоги, скасування рішення, -
В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Калпатару Пауер Трансмішн Україна» (надалі - позивач або ТОВ «Калпатару Пауер Трансмішн Україна») звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Міжрегіонального головного управління ДФС - Центральний офіс з обслуговування великих платників (надалі - відповідач або Міжрегіональне ГУ ДФС), у якій просить суд:

- визнати протиправною та скасувати податкову вимогу від 29.02.2016 № 204-11;

- скасувати рішення Міжрегіонального ГУ ДФС про прийняття уточнюючих розрахунків податкових зобов'язань з податку на додану вартість № , № , № , № , № , № за грудень 2014 року, березень 2015 року та квітень 2015 року, що були подані у лютому 2016 року ТОВ «Калпатару Пауер Трансмішн Україна».

Позовні вимоги мотивовано протиправністю податкової вимоги від 29.02.2016 № 204-11 на суму податкового боргу у розмірі 4 715 613,97 грн. як такої, що була сформована в результаті допущених товариством помилок арифметичного і методологічного характеру при заповненні уточнюючих розрахунків податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок (далі - уточнюючі розрахунки), поданих 09.02.2016 до податкових декларацій за звітні періоди грудень 2014 року, березень і квітень 2015 року, та які відповідно призвели до штучного формування суми недоїмки з названого податку та нарахування сум пені.

В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечував, підтримавши доводи, викладені у письмових запереченнях проти позову.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Як вбачається з наявних у справі матеріалів, 29.02.2016 ТОВ «Калпатару Пауер Трансмішн Україна» отримало податкову вимогу Міжрегіонального ГУ ДФС від 29.02.2016 № 204-11 (далі - податкова вимога), згідно якої станом на 29.02.2016 за платником (позивачем) обраховується податковий борг по сплаті податку на додану вартість (код платежу « 14010100») на суму 4 715 613,97 грн. (в тому числі за основним платежем 2 589 602,03 грн., сума пені - 2 126 011,94 грн.).

В березні 2016 року, Міжрегіональним ГУ ДФС прийнято рішення від 01.03.2016 № 4380/10/28-10-23-26 про опис майна, що перебуває у власності платника податків - ТОВ «Калпатару Пауер Трансмішн Україна», у податкову заставу в порядку ст. 89 Податкового кодексу України. 25.04.2016 на підставі такого рішення про опис майна у податкову заставу складений акт опису майна платника податків (позивача).

На переконання позивача підставою для виставлення ТОВ «Калпатару Пауер Трансмішн Україна» 29.02.2016 зазначеної податкової вимоги стало утворення в інтегрованій картці платника податку - товариства «штучного» податкового боргу внаслідок некоректного перенесення значень ряд. 20 податкових декларацій («від'ємне значення, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) за звітні періоди грудень 2014, березень і квітень 2015 року при складанні уточнюючих розрахунків до таких декларацій у наступних звітних періодах. В результаті таких помилкових коригувань, зменшені 09.02.2016 у ряд. 25 податкової декларації значення податкових зобов'язань шляхом декларування показників зі знаком «-» були відкориговані 19.02.2016 у бік збільшення шляхом подання нових уточнюючих розрахунків з додатком 2. При цьому, відображені у поданій 19.02.2016 уточнюючих розрахунках податкові зобов'язання з податку на додану вартість були попередньо вже задекларовані та погашені товариством, а тому фактично нові податкові зобов'язання не виникали та підстави для нарахування пені були відсутні.

Вважаючи зазначену податкову вимогу протиправною, і відповідно такою, що підлягає скасуванню, позивач звернувся із даним позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Оцінивши за правилами ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до пп. 14.1.153 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України), податкова вимога - письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.

Згідно пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковим боргом, вважається сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

В свою чергу, згідно норм пп. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 ПК України, під грошовим зобов'язанням платника податків розуміється сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно з пп.4.1.156 п. 14.1 ст. 14 цього Кодексу, податкове зобов'язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Податкове зобов'язання, визначене самостійно платником у податковій декларацій та/або уточнюючому розрахунку в силу норм п. 54.1 ст. 54 ПК України є узгодженим.

За змістом ст. 59 ПК України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання. Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов'язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов'язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.

Податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов'язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

З контексту наведених норм права вбачається, що податкова вимога формується виключно у зв'язку з несплатою платником податків у встановлений законом строк узгодженої суми грошового зобов'язання, що набула статусу податкового боргу.

При цьому, у відповідності до положень п. 2 і 4 розд. ІІІ Порядку ведення органами Міністерства доходів і зборів України оперативного обліку податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, інших платежів, які сплачуються під час митного оформлення товарів, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 05.12.2013 № 765 (що був зареєстрований в Міністерстві юстиції України 04.02.2014 за № 217/24994 та діяв на момент виставлення спірної податкової вимоги), зобов'язання, штрафні санкції, пеня за податками і зборами, самостійно визначені платником у звітності, відображаються територіальним органом Міндоходів в інтегрованій картці платника.

Нарахування податків і зборів в інтегрованій картці платника здійснюються відповідно до звітності, що подається платником до територіального органу Міндоходів.

Нарахування узгоджених сум грошових зобов'язань за податками і зборами, нарахованих до сплати, в інтегрованій картці платника здійснюється датою граничного строку сплати таких нарахувань.

При поданні уточнюючого розрахунку, що збільшує або зменшує грошові зобов'язання минулих податкових періодів платника, нарахування в інтегрованій картці платника проводиться датою його подання.

Крім того, згідно з пп. 129.1.1 п. 129.1 ст. 129 ПК України на суму податкового боргу після закінчення встановлених Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов'язання нараховується пеня.

Матеріали справи свідчать, що 29.02.2016 контролюючим органом сформовано податкову вимогу № 204-11 на суму 4 715 613,97 грн., з яких заборгованість по податку на додану вартість за основним платежем становить 2 589 602,03 грн. та пеня - 2 126 011,94 грн.

За даними доданого до матеріалів позову акта № 1339-07 від 11.04.2014, оформленого контролюючим органом за результатами звірення розрахунків платника (позивача) по податку на додану вартість за період з 01.01.2016 по 31.03.2016: станом на 01.01.2016 від'ємне сальдо розрахунків з бюджетом (без урахування пені) становило 22 835 779 грн., несплачена пеня - 6 394,46 грн. Впродовж вказаного періоду було зменшено основних платежів на суму 6 490 435 грн., зменшено основних платежів за податковим повідомленням-рішенням на суму 6 416 034 грн., нараховано пеню у розмірі 6 030 087,51 грн., сплачено податок у розмірі 17 666 212 грн., погашено пені на суму 3 910 470,03 грн. На кінець періоду в інтегрованій картці платника податку обліковувалося від'ємне сальдо розрахунків з бюджетом (без урахування пені) - 2 589 602,03 грн. та несплачена пеня у сумі 2 126 011,94 грн.

Аналізуючи зміст наданого відповідачем до матеріалів справи витягу з інтегрованої картки платника податку на додану вартість - ТОВ «Калпатару Пауер Трансмішн Україна» за період з 31.01.2016 по 30.04.2016 суд встановив, що станом на 19.02.2016 за позивачем обліковувалася переплата у сумі 28 383 662,54 грн., яка була зменшена впродовж періоду з 19.02.2016 по 22.02.2016 за рахунок нарахованих до сплати сум податкових зобов'язань у розмірах - 3 047 103 грн. згідно уточнюючого розрахунку № від 19.02.2016, поданого за звітний період квітень 2015 року; 17 545 555 грн. згідно уточнюючого розрахунку № від 19.02.2016, поданого за звітний період грудень 2014 року; 7 266 872 грн. згідно уточнюючого розрахунку № від 19.02.2016, поданого за звітний період березень 2015 року; 42 992 грн. згідно уточнюючого розрахунку № від 22.02.2016, поданого за звітний період березень 2015 року. У зв'язку з проведеними нарахуваннями вказаних сум податкових зобов'язань, що були погашені за рахунок наявної переплати, була нарахована пеня на загальну суму 6 030 087,51 грн., частина з якої (а саме 3 904 075,57 грн.) була також погашена за рахунок переплати.

В кінцевому результаті, станом на 29.02.2016 в інтегрованій картці платника утворився податковий борг на загальну суму 4 175 613,97 грн. (в тому числі 2 589 602,03 грн. - за основним платежем і 2 126 011,94 грн. - несплачена пеня).

Як зазначає позивач в тексті свого позову, обставини декларування 19.02.2016 в уточнюючих розрахунках до податкових декларацій за звітні періоди грудень 2014 року, березень і квітень 2015 року сум податку до сплати у розмірах 3 047 103 грн., 17 545 555 грн. і 7 266 872 грн. зумовлено допущеними помилками при перенесенні значень ряд. 20 податкової декларації в уточнюючих розрахунків за червень і грудень 2015 року до податкової декларації за звітний період грудень 2014 року, що в свою чергу вплинуло на правильність заповнення показників в уточнюючих розрахунках за лютий 2016 року до податкових декларацій за звітні періоди грудень 2014 року, березень і квітень 2015 року. На підтвердження чого позивач додав до матеріалів позову копії податкових декларацій за звітні періоди грудень 2014 року, березень і квітень 2015 року з додатками та уточнюючими розрахунками до них за 2015 рік і лютий 2016 року.

За результатами дослідження цієї податкової звітності позивача з податку на додану вартість суд встановив наступне.

20.01.2015 у поданій до ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві податковій декларації з ПДВ за звітний період грудень 2014 року (реєстр. № від 20.01.2015) товариство задекларувало в ряд. 18 такої декларації позитивне значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду у розмірі 27 717 709 грн., а в ряд. 21.2 залишок від'ємного значення попереднього звітного (податкового) періоду, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду - 19 379 746 грн. (що попередньо становила значення ряд. 24 декларації за попередній звітний період - залишок від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду). В результаті значення ряд. 25.1 декларації (сума податку, яка підлягає нарахуванню за підсумками поточного звітного (податкового) періоду з урахуванням залишку від'ємного значення попереднього звітного (податкового) періоду (ряд. 18 - ряд. 21) та сплачується до державного бюджету) складала 8 337 963 грн.

За наслідками поданого в березні 2015 року уточнюючого розрахунку (реєстр. № від 13.03.2015) до податкової декларації за грудень 2014 року, значення ряд. 25 (як різниця між значеннями ряд. 18 (20 088 110 грн.) і ряд. 20 (19 379 746 грн. - від'ємне значення, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду) було зменшено до 708 364 грн.;

При складання та поданні до контролюючого органу уточнюючого розрахунку за червень 2015 року (рестр. № від 13.06.2015) до податкової декларації за грудень 2014 року значення ряд. 20.1 (від'ємне значення податку) в сумі 19 379 746 грн. помилково не було перенесено до нового уточнюючого розрахунку з урахуванням коригування значення ряд. 18, що призвело до нарахування в ряд. 25 суми податку до сплати у розмірі 18 359 126 грн.

В уточнюючих розрахунках за грудень 2015 року (реєстр. № та № від 29.12.2015) до податкової декларації за грудень 2014 року коригувалося значення ряд. 25 (18 359 126 грн.) то в бік зменшення (18 316 134 грн.), то в бік збільшення (18 352 892 грн.) без врахування не перенесеного значення ряд. 20.1.

09.02.2016, позивач подав новий уточнюючий розрахунок за лютий 2016 року (реєстр. № від 09.02.2016) з додатком 2 «Розрахунок суми залишку від'ємного значення попередніх податкових періодів до 01 лютого 2015 року (Д2)» до податкової декларації за грудень 2014 року, в яких помилково відобразив в ряд. 20 декларації (відповідно в граф 3, 6 і 14 додатку 2) від'ємне значення податку у сумі 26 591 965 грн., що призвело до декларування показників у ряд. 25 - 17 545 555 зі знаком «-» (як різницю між сумою ряд. 18 (17 545 555 грн.) і ряд. 20.1 (26 591 965 грн.) та у ряд. 21, 22.1, 24 - 9 046 410 грн.

19.02.2016, позивач згідно поданого уточнюючого розрахунку за лютий 2016 року (реєстр. № від 19.02.2016) до податкової декларації за грудень 2014 року відкоригував значення ряд. 20.1, 21, 22.1, та 24 шляхом їх зменшення на суми попередньо задекларованих показників (26 594 965 грн. і 9 046 410 грн.), та задекларував до сплати в ряд. 25 суму податку у розмірі 17 545 555 грн. В додатку 2 до такого уточнюючого розрахунку сума залишку від'ємного значення (графи 3, 6 і 14) була відновлена до задекларованого в березні 2015 року розміру 19 379 746 грн.

Також, 20.04.2015 позивач подав до податкової інспекції податкову декларацію за березень 2015 року (реєстр. № від 20.04.2015), де задекларував значення ряд. 18 у розмірі 8 621 984 грн., ряд. 21.2 - 1 195 412, та ряд. 25.1 (як різницю між ряд. 18 і ряд. 21) - 7 426 572 грн. В додатку 2 до такої декларації у граф. 2, 6, і 7 (сума залишку від'ємного значення) відображений показник 1 195 412 грн.

29.12.2015 у зв'язку з коригуванням згідно уточнюючого розрахунку за грудень 2015 року (реєстр. № від 29.12.2015) до податкової декларації за березень 2015 року, значення ряд. 20.1 було зменшено до 1 310 557 грн., а значення ряд. 25.1 відповідно до 7 311 427 грн.

В лютому 2016 року, за результатами подання уточнюючого розрахунку за лютий 2016 року (реєстр. № від 09.02.2016) з додатком 2, товариство помилково збільшило попередньо відкориговане значення ряд. 20.1 на суму 10 313 975 грн., значення ряд. 21, 23.3 і 24 на суму 3 047 103 грн., що призвело до утворення в ряд. 25.1 суми податку у розмірі 7 311 427 грн. зі знаком «-». Вказані помилки при заповненні уточнюючого розрахунку (реєстр. № від 09.02.2016) були зумовлені попередньо допущеними товариством помилками при коригування в червні та грудні 2015 року показників податкової декларації за грудень 2014 року.

19.02.2016, позивач згідно поданого уточнюючого розрахунку за лютий 2016 року (реєстр. № від 19.02.2016) до податкової декларації за березень 2015 року відкоригував значення ряд. 20.1, 21, 22.1, та 24 шляхом їх зменшення на суми попередньо задекларованих показників (1 310 557 грн. і 0,00 грн.), та задекларував до сплати в ряд. 25 суму податку у розмірі 7 266 872 грн. В додатку 2 до такого уточнюючого розрахунку сума залишку від'ємного значення (графи 3, 6 і 7) була відновлена до задекларованого в грудні 2015 року розміру 1 310 557 грн.

Крім того, 20.05.2015 позивач подав до податкової інспекції податкову декларацію за квітень 2015 року (реєстр. № від 20.05.2015), де задекларував значення ряд. 18 у розмірі 4 327 826 грн., ряд 20 - з прочерком та ряд. 25.1 (як різницю між ряд. 18 і ряд. 21) - 4 327 826 грн.

29.12.2015 у зв'язку з коригуванням згідно уточнюючого розрахунку за грудень 2015 року (реєстр. № від 29.12.2015) до податкової декларації за квітень 2015 року, значення ряд. 18 і 25.1 було зменшено до 3 962 130 грн. В доданому до цього уточнюючого розрахунку додатку 2 в граф. 4, 6 і 14 була задекларована сума залишку від'ємного значення в розмірі 16 905 717 грн.

В лютому 2016 року, за результатами подання уточнюючого розрахунку за лютий 2016 року (реєстр. № від 09.02.2016) з додатком 2, товариство помилково збільшило значення ряд. 20.1 на суму 3 047 103 грн., що призвело до утворення в ряд. 25.1 суми податку у розмірі 3 047 103 грн. зі знаком «-». Вказані помилки при заповненні уточнюючого розрахунку (реєстр. № від 09.02.2016) також були зумовлені попередньо допущеними товариством помилками при коригуванні в червні та грудні 2015 року показників податкової декларації за грудень 2014 року.

19.02.2016, позивач згідно поданого уточнюючого розрахунку за лютий 2016 року (реєстр. № від 19.02.2016) до податкової декларації за квітень 2015 року відкоригував значення ряд. 20.1 шляхом його зменшення на суму попередньо задекларованого показника (3 047 103грн.), та задекларував до сплати в ряд. 25 суму податку у розмірі 3 047 103 грн.

Наведені обставини свідчать про те, що нарахування позивачем в уточнюючих розрахунках від 19.02.2016 за реєстр. № , № і № до сплати сум податку у розмірах 3 047 103 грн., 17 545 555 грн. і 7 266 872 грн. мало на меті коригування, задекларованих попередньо (09.02.2016) від'ємних значень податку за звітні періоди грудень 2014 року, березень і квітень 2015 року, які були сформовані з помилками внаслідок некоректного перенесення товариством показника від'ємного значення з податку, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду (19 379 746 грн.), та відповідно відновлення попередньо задекларованих показників.

Таким чином, проведені 19.02.2016 року в інтегрованій картці платника податку на додану вартість - ТОВ «Калпатару Пауер Трансмішн Україна» до сплати суми податку у розмірах 3 047 103 грн., 17 545 555 грн. і 7 266 872 грн. на підставі уточнюючих розрахунків від 19.02.2016 реєстр. № , № і № за своєю економічною та правовою сутністю не відповідають визначенню податкового зобов'язання у розумінні ПК України. А тому, відповідно штучне формування податкового боргу (нарахування сум недоїмки та пені) в інтегрованій картці платника податку - позивача за рахунок таких показників уточнюючих розрахунків від 19.02.2016, на думку суду, є неправомірним, що свідчить про протиправність виставленої податкової вимоги від 29.02.2016 № 204-11.

З урахуванням того, що представником відповідача в судовому засіданні у справі не було підтверджено відомості про погашення такої податкової вимоги та відкликання її в порядку п. 60.1 і п. 60.2 ст. 60 ПК України, то вона підлягає скасуванню як протиправно сформована.

Стосовно позовних вимог позивача про скасування рішення відповідача про прийняття уточнюючих розрахунків податкових зобов'язань з податку на додану вартість № , № , № , № , № , № за грудень 2014 року, березень 2015 року та квітень 2015 року, що були подані 09.02.2016 та 19.02.2016 до Міжрегіонального ГУ ДФС, суд зазначає наступне.

Порядок подання платником податку податкової декларації та порядок прийняття контролюючим органом такої декларації врегульований нормами ст. 49 ПК України.

Зокрема, п. 49.8 ст. 49 цього Кодексу встановлено, що прийняття податкової декларації є обов'язком контролюючого органу. Під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов'язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають.

За умови дотримання платником податків вимог цієї статті посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана зареєструвати податкову декларацію платника датою її фактичного отримання контролюючим органом.

За умови дотримання вимог, встановлених статтями 48 і 49 цього Кодексу податкова декларація, надана платником, також вважається прийнятою: за наявності на всіх аркушах, з яких складається податкова декларація та, за бажанням платника податків, на її копії, відмітки (штампу) контролюючого органу, яким отримана податкова декларація, із зазначенням дати її отримання, або квитанції про отримання податкової декларації у разі її подання засобами електронного зв'язку, або поштового повідомлення з відміткою про вручення контролюючому органу, у разі надсилання податкової декларації поштою; у разі, якщо контролюючий орган із дотриманням вимог пункту 49.11 цієї статті не надає платнику податків повідомлення про відмову у прийнятті податкової декларації або у випадках, визначених цим пунктом, не надсилає його платнику податків у встановлений цією статтею строк (п. 49.9 ст. 49 ПК України).

Зі змісту наявних у матеріалах справи роздруківок електронних квитанцій № 2 до уточнюючих розрахунків позивача від 09.02.2016 та 16.02.2016, також листа Міжрегіонального ГУ ДФС від 14.03.2016 № 3035/140/28-10-42-3-10 вбачається прийняття контролюючим органом зазначених уточнюючих розрахунків як таких, що відповідають вимогам с. 48 і 49 ПК України.

В силу припису п. 49.10 ст. 49 ПК України відмова посадової особи контролюючого органу прийняти податкову декларацію з будь-яких причин, не визначених цією статтею, у тому числі висунення будь-яких не визначених цією статтею передумов щодо такого прийняття (включаючи зміну показників такої податкової декларації, зменшення або скасування від'ємного значення об'єктів оподаткування, сум бюджетних відшкодувань, незаконного збільшення податкових зобов'язань тощо) забороняється.

Таким чином, у разі дотримання платником податку вимог ст. 48 і 49 цього Кодексу при складанні та поданні звітності, в тому числі уточнюючих розрахунків до податкових декларацій, контролюючий орган зобов'язаний прийняти та зареєструвати таку звітність без попередньої перевірки задекларованих у ній показників.

При цьому, норми ПК України не визначають процедуру дій контролюючого органу при наявності обставин щодо неправильного коригування платником податків показників у поданій податковій звітності, що була прийнята контролюючим органом в порядку ст. 49 Кодексу.

Натомість, в даному випадку, нормами ст. 50 ПК України передбачено право платника податків на внесення змін до вже поданої податкової звітності, а саме у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Платник податків, який самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє факт заниження податкового зобов'язання минулих податкових періодів, зобов'язаний, за винятком випадків, установлених пунктом 50.2 цієї статті:

а) або надіслати уточнюючий розрахунок і сплатити суму недоплати та штраф у розмірі трьох відсотків від такої суми до подання такого уточнюючого розрахунку;

б) або відобразити суму недоплати у складі декларації з цього податку, що подається за податковий період, наступний за періодом, у якому виявлено факт заниження податкового зобов'язання, збільшену на суму штрафу у розмірі п'яти відсотків від такої суми, з відповідним збільшенням загальної суми грошового зобов'язання з цього податку.

Обмеження на подання уточнюючого розрахунку визначені у п. 50.2 і 50.3 ст. 50 ПК України.

Враховуючи вище наведене та встановлені у справі обставини, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог позивача в цій частині, оскільки права та інтереси товариства належним чином захищені нормами ст. 50 ПК України, що дозволяють платнику податку в межах строку 1095 днів внести відповідні зміни до показників раніше поданої податкової звітності.

В силу норми пп. 21.1.1 п. 21.1 ст. 21 Податкового кодексу України, яка кореспондується з наведеними вище положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України, встановлено, що посадові особи контролюючих органів зобов'язані дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами.

Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, а також усні та письмові доводи представників сторін стосовно заявлених позовних вимог, суд дійшов до висновку наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог ТОВ «Калпатару Пауер Трансмішн Україна» в повному обсязі.

Керуючись положеннями статей 2, 7, 69-71, 94, 160-163, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Калпатару Пауер Трансмішн Україна» задовольнити частково.

2. Визнати протиправною та скасувати податкову вимогу Міжрегіонального головного управління ДФС - Центральний офіс з обслуговування великих платників від 29.02.2016 № 204-11.

3. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4. Стягнути судові витрати у сумі 69 356,22 грн. (шістдесят дві тисячі триста п'ятдесят шість гривень 22 копійки) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Калпатару Пауер Трансмішн Україна» () шляхом їх безспірного списання з рахунків Міжрегіонального головного управління ДФС - Центральний офіс з обслуговування великих платників () за рахунок бюджетних асигнувань.

Постанова набирає законної сили відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена за правилами, встановленими в ст. ст. 185 - 187 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно.

Суддя К.М. Кобилянський