Справа № 817/41/16
Суддя: Гломб Ю.О.
Дата ухвалення: 2016-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

08 червня 2016 р.Р і в н е817/41/16
Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Гломба Ю.О. за участю секретаря судового засідання Маринич В.М. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник ОСОБА_1

відповідача: представник Гоч Н.М. третьої особи відповідача: представник не прибув

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_3

до Костопільська об'єднана державна податкова інспекція ГУ ДФС у Рівненській області третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача АТ "УкрСиббанк"
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Костопільської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Рівненській області (далі - Костопільська ОДПІ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення форми "Р" від 16.09.2015 № в частині збільшення грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб в сумі 127346,12грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що висновки акта перевірки, на підставі якого прийняте оспорюване податкове повідомлення-рішення, не ґрунтуються на достовірних, об'єктивних та належним чином встановлених і відображених у акті даних, не відповідають фактичним обставинам та суперечать чинному законодавству.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та пояснив суду, що відповідач безпідставно зробив висновки щодо наявності порушення абз. "д" пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України (далі - ПК України) з боку позивача, оскільки анулювання (прощення) заборгованості в сумі 600708,60грн., за кредитним договором з АТ "УкрСиббанк", не є тотожним отриманому податковому благу, котре згідно з ПК України має бути оподатковано. Наголосив, що основною ознакою доходу платника податку, як об'єкта та бази оподаткування податком з доходу фізичних осіб, в тому числі у вигляді додаткового блага, є фактичне отримання такого доходу платником податку в грошовій, матеріальній чи нематеріальній формі. Крім того, зауважив, що позивачем фактично повернуто на рахунок банку кошти, які перевищують розмір отриманих в якості кредиту, а відсотки за користування кредитом, нараховані банком відповідно до умов договору та анульовані за його рішенням, не є доходом платника податків в розумінні ПК України. Вважає, що спірне податкове повідомлення-рішення є протиправним та таким, що підлягає скасуванню. Просив позов задовольнити повністю.

Відповідач, Костопільська ОДПІ, позов не визнав з підстав, викладених у письмових запереченнях.

Представник відповідача у судовому засіданні надала пояснення, які повністю співпадають з позицією, що викладена в письмових запереченнях, а зокрема пояснила, що проведеною перевіркою встановлено, що 09.09.2014 позивач отримував доходи, які згідно з положеннями ПК України підлягають включенню до загального місячного (річного) доходу та відображенню платником податків в податковій декларації про майновий стан і доходи. В ході перевірки встановлено, що АТ "УкрСиббанк" включив суми анульованого боргу до податкових розрахунків сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків і сплаченого з них доходу (форма №1ДФ), за підсумками звітного періоду, у якому такий борг в сумі 600708,60грн. було анульовано. Сума анульованого боргу підлягає оподаткуванню, адже сума боргу, прощена кредитором, а тому вважається доходом отриманим платником податку як додаткове благо. Однак, всупереч вищенаведеному позивачем не задекларовано дохід у вигляді додаткового блага, податкова декларація не подана, а відтак, висновки акта перевірки та оспорюване податкове повідомлення-рішення є правомірними. Просила у задоволені позовних вимог відмовити повністю.

В ході розгляду даної справи, судом залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача АТ "УкрСиббанк".

Третьою особою було надано письмові пояснення, у яких зазначено, що 09.09.2014 АТ "УкрСиббанк", відповідно до умов акції, спрямованої на погашення довгострокової простроченої заборгованості клієнтів роздрібного бізнесу, позивачу, за його згодою (заява від 08.09.2014), анульовано (прощено) частину боргу в сумі 46849,46 доларів США, з яких 46605,73 доларів США - основний борг (тіло кредиту) за кредитним договором від 02.07.2008 №0, та лише 243,73 долари США - проценти, що складає 600708,60грн. по курсу НБУ станом на 09.09.2014. Разом з тим, під особистий підпис, його було повідомлено про те, що анульована сума заборгованості 600708,60грн. є доходом, отриманим як додаткове благо, та попереджено про необхідність самостійно сплатити податок з такого доходу з відображенням його у річній податковій декларації з податку на доходи фізичних осіб. Крім того, про виникнення додаткового блага та порядок його сплати, позивачу було відомо при письмовому погодженні на умови акції та наслідками анулювання боргу, про що свідчить його заява від 08.09.2014.

Представник третьої особи у судове засідання не прибув, про причини неприбуття суд не повідомив, про дату, час і місце судового розгляду повідомлений належним чином.

Заслухавши пояснення представників сторін, повно і всебічно з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності на підставі чинного законодавства, перевіривши їх дослідженими у судовому засіданні доказами, суд вважає, що в задоволенні позову належить відмовити з огляду на наступне.

Судом встановлено, що у період з 25.08.2015 по 31.08.2015, на підставі наказу від 11.08.2015 №236, головним державним ревізором-інспектором відділу доходів і зборів з фізичних осіб Костопільської ОДПІ Кучер Н.О., відповідно до пп.20.1.4 п.20.1 ст.20, пп.75.1.2 п.75.1 ст.75, пп.78.1.2 п.78.1 ст.78, п.82.2 ст.82 ПК України, проведено позапланову документальну невиїзну перевірку щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб ОСОБА_3 (податковий номер НОМЕР_1) за період з 01.01.2014 по 31.12.2014, за наслідками якої складено акт від 07.09.2015 №693/17-24/НОМЕР_1 (а.а.с.8-12).

Згідно з висновками вказаного акта перевірки податковим органом встановлено порушення п.167.1 ст.167, п.173.1 ст.173 ПК України, а саме: не сплачено податку на доходи фізичних осіб за період, що перевірявся, в сумі 106614,36грн.

На підставі акта перевірки від 07.09.2015 №693/17-24/НОМЕР_1 Костопільською ОДПІ прийнято податкове повідомлення-рішення форми "Р" від 16.09.2015 № про збільшення грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб в сумі 133267,95грн. (106614,36грн. - за основним платежем, 26653,59грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) (а.с.7).

Надаючи правову оцінку спірному рішенню, суд зазначає наступне.

Стаття 67 Конституції України передбачає обов'язок кожного сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені ПК України (п.36.1 ст.36).

Відповідно до п.36.5 ст.36 ПК України, відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов'язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Згідно з пп.16.1.3 п.16.1 ст.16 ПК України, платник податків зобов'язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Відповідно до п.49.1 ст.49 ПК України, податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку платник податків.

Підпунктом 49.18.4 пункту 49.18 статті 49 ПК України встановлено, що податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - до 1 травня року, що настає за звітним, крім випадків, передбачених розділом IV цього Кодексу.

Згідно з п.179,1 ст.179 ПК України, платник податку зобов'язаний подавати річну декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію) відповідно до цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до відомостей з ЦБДДРФО ДПА України від 21.04.2015 Костопільською ОДПІ, встановлено неподання ОСОБА_3 до податкового органу податкової декларації про майновий стан і доходи за 2014 рік, зокрема, щодо доходів отриманих 09.09.2014, як додаткове благо у вигляді анулювання (прощення) заборгованості АТ "УкрСиббанк" на загальну суму 600708,60грн. (а.с.50).

З метою встановлення правомірності відображення в податкових розрахунках сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платника податків і сум утриманого з них податку (форма 1-ДФ) за ознакою "126" (дохід, отриманий платником податків як додаткове благо), відповідачем, керуючись ст.ст.20, 73 ПК України, 09.06.2015 до АТ "УкрСиббанк" направлено відповідний запит №4626/10/17-09-17-62 та повторний запит від 14.08.2015 №6797/10/17-09-17-62 (а.а.с.51-52).

На вищезазначені запити податковим органом отримана відповідь від 21.07.2015 №11-51/19738 (а.а.с.53-54), у якій зазначено, що банком прийнято рішення про анулювання (прощання) кредитної заборгованості ОСОБА_3 в сумі 600708,12грн., яка виникла на підставі договору про надання споживчого кредиту від 02.07.2008 №0.

Разом з тим, було надано додаткові документи, а саме: договір про надання споживчого кредиту від 02.07.2008 №0; договір іпотеки від 02.07.2008 №89474; заяву про ознайомлення про часткове анулювання боргу від 08.09.2014; повідомлення про анулювання боргу від 09.09.2014 №31-4/637; виписку із протоколу засідання Правління АТ «УкрСиббанк» від 28.04.2014 №10/14 щодо проведення акції, спрямованої на погашення довгострокової простроченої заборгованості клієнтів роздрібного бізнесу (а.а.с.74-89).

Зокрема у повідомлені про анулювання боргу від 09.09.2014 №31-4/637, яке отримане ОСОБА_3 особисто 09.09.2014, АТ «УкрСиббанк», як кредитор, та з метою виконання вимог абз. «д» пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України, повідомляє позивача про те, що анульована сума заборгованості (46849,46 долл. США, що складає 600708,60грн. по курсу НБУ станом на 09.09.2014) є доходом, отриманим як додаткове благо, та попереджає про необхідність самостійно сплатити податок з такого доходу з відображенням його у річній податковій декларації з податку на доходи фізичних осіб (а.с.86).

Відповідно до пп.14.1.47 п.14.1 ст.14 ПК України, додаткові блага - це кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Крім того, з пояснень третьої особи вбачається, що 09.09.2014 АТ «УкрСиббанк» анульовано позивачу заборгованість за договором про надання споживчого кредиту від 02.07.2008 №0 в сумі 46849,46 доларів США, з яких 46605,73 доларів США - основний борг (тіло кредиту).

Згідно зі ст.509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст.546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Частинами 2 та 3 статті 549 ЦК України визначено, що штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання, а пенею, в свою чергу, неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Таким чином, пеня або штраф, як окремий вид неустойки, оформляється правочином (договором), який є обов'язковим для виконання сторонами відповідно до ст.629 ЦК України.

Відповідно до постанови Національного банку України від 25.01.2012 №23 "Про затвердження Положення про порядок формування та використання банками України резервів для відшкодування можливих втрат за активними банківськими операціями" реструктуризація - це зміна істотних умов за первісним договором шляхом укладання додаткової угоди з боржником у зв'язку з фінансовими труднощами боржника (за визначенням банку) та необхідністю створення сприятливих умов для виконання ним зобов'язань за активом (зміна процентної ставки; скасування (повністю або частково) нарахованих і несплачених боржником фінансових санкцій (штрафу, пені, неустойки) за несвоєчасне внесення платежів за заборгованістю боржника; зміна графіка погашення боргу (строків і сум погашення основного боргу, сплати процентів/комісій); зміна розміру комісії).

Банком у процесі виконання кредитного договору нараховуються неустойка (пеня та/або штраф), яку, за умовами цього договору, боржник зобов'язаний сплатити. Отже, на час початку реструктуризації за кредитним договором у боржника є заборгованість як за основною сумою боргу (кредиту та нарахованих процентів за його користування), так і неустойкою, яку в результаті проведення реструктуризації банк за самостійним рішенням може анулювати.

Разом з тим, Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо кредитних зобов'язань" від 09.04.2015 №321-VIII (набрав чинності 07.05.2015), було внесено зміни до пункту 8 підрозділу 1 розділу XX "Перехідні положення" ПК України, відповідно до якого, не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов'язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 січня 2014 року, а також сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) за такими кредитами, прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Норми цього пункту застосовуються до фінансових кредитів в іноземній валюті, не погашених до 1 січня 2014 року.

Дія абзацу першого цього пункту поширюється на операції з прощення (анулювання) кредитором боржникові заборгованості за фінансовим кредитом в іноземній валюті, що здійснювалися починаючи з 1 січня 2015 року.

Таким чином, неустойка у вигляді пені або штрафу, яка прощена одночасно із основним боргом (тілом кредиту) до 01.01.2015 є додатковим благом платника податку.

Згідно з абз. "д" пп.164.2.17 п.16.2 ст.164 ПК України (в редакції, яка була чинною на момент прощення боргу - 09.09.2014), до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податків включається дохід, отриманий платником податків як додаткове благо у вигляді суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаною з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної даності. Якщо кредитор повідомляє платника податку - боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладання відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощеного) боргу та включає суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платника податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощено), такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

Крім того, у заяві від 08.09.2014 ОСОБА_3 зазначає, що ознайомлений з умовами акції, спрямованої на погашення довгострокової простроченої заборгованості клієнтів роздрібного бізнесу, та розуміє, що за результатом участі в акції, йому буде частково анульовано борг по кредитному договору від 02.07.2008 №0, що, в свою чергу, призведе до виникнення у нього доходу у вигляді додаткового блага та необхідності, відповідно до вимог пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 та п.167.1 ст.167 ПК України, відобразити такий дохід у річній податковій декларації з податку на доходи фізичних осіб та самостійно сплатити податок на доходи фізичних осіб з такого доходу (а.с.85).

Таким чином, ОСОБА_3 повинен був самостійно сплатити податок з таких доходів та відобразити їх у річній податковій декларації.

Відтак, суд приходить до висновку про правомірність податкового повідомлення-рішення форми "Р" від 16.09.2015 № в частині збільшення грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб в сумі 127346,12грн.

Такий висновок суду узгоджується з позицією Вищого адміністративного суду України, викладеною в ухвалі від 12.03.2015 у справі №К/800/62063/14.

За наведених обставин, суд приходить до висновку, що відповідачем правомірність оскаржуваного рішення підтверджена належними та допустимими доказами, а тому в задоволенні адміністративного позову слід відмовити повністю.

Відповідно до вимог ст.94 КАС України, понесені позивачем судові витрати не присуджуються.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позову, - відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Гломб Ю.О.