Справа № 826/1260/15
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2016-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

29 червня 2016 року № 826/1260/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Іщука І.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомПриватного підприємства «Фіто Груп і Ко»
до Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління ДФС у м. Києві
провизнання протиправними дій та рішення, зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

Приватне підприємство «Фіто Груп і Ко» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві про:

- визнання протиправними дій ДПІ у Подільському районі ГУ Міндоходів у м. Києві щодо анулювання реєстрації платника податку на додану вартість №416 від 30.10.2014 року;

- визнання нечинним рішення ДПІ у Подільському районі ГУ Міндоходів у м. Києві про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість від 30.10.2014 року №416 в повному обсязі;

- поновлення ПП «Фіто Груп і Ко» в реєстрі платників податку на додану вартість датою прийняття рішення №416 від 30.10.2014 року про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що ДПІ у Подільському районі ГУ Міндоходів у м. Києві було безпідставно прийнято рішення про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість ПП «Фіто Груп і Ко», оскільки підприємство знаходиться за вищезазначеною адресою.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 29.01.2015 року відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд справи.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 31.03.2015 року зупинено провадження у справі № 826/1260/15 до набрання законної сили судовим рішенням у справі №826/4803/15. Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.04.2015 року ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 31.03.2015 року залишено без змін.

Ухвалами Окружного адміністративного суду м. Києва від 30.07.2015 року справу прийнято до провадження та поновлено провадження у справі.

У судовому засіданні 10.12.2015 року судом здійснено заміну відповідача ДПІ у Подільському районі ГУ Міндоходів у м. Києві на його правонаступника ДПІ у Подільському районі ГУ ДФС у м. Києві.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечував, свої доводи виклав в письмових запереченнях, долучених до матеріалів справи.

У судовому засіданні 10.12.2015 року суд, заслухавши думку представників сторін, ухвалив перейти до розгляду справи в порядку письмового провадження.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, Приватне підприємство «Фіто Груп і Ко» є юридичною особою, яка зареєстрована 11.06.2014 року під №1 032162 відділом державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців Подільського району реєстраційної служби Головного управління юстиції в м. Києві.

З 12.06.2014 року позивача прийнято на облік до ДПІ у Подільському районі ГУ Міндоходів у м. Києві як платника податків, про що зроблено відповідний запис під №26. Крім того, ПП «Фіто Груп і Ко» з 12.06.2014 року перебуває на обліку у ДПІ у Подільському районі ГУ Міндоходів у м. Києві як платник єдиного внеску, про що зроблено відповідний запис під №6367.

Позивача було зареєстровано ДПІ у Подільському районі ГУ Міндоходів у м. Києві платником ПДВ 01.08.2014 року за №64. ДПІ у Подільському районі ГУ Міндоходів у м. Києві було прийнято рішення №416 про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість ПП «Фіто Груп і Ко» у зв'язку з надходженням з Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців запису про відсутність юридичної особи за її місцезнаходженням або запису про відсутність підтвердження відомостей про юридичну особу відповідно до п.п.«ж» п.184.1 ст.184 Податкового кодексу України.

Державним реєстратором відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців Подільського району реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві та у зв'язку з отриманням від державної податкової адміністрації повідомлення про відсутність юридичної особи за її місцезнаходженням було надіслано повідомлення на адресу ПП «Фіто Груп і Ко» про те, що товариство зобов'язане підтвердити реєстраційні відомості, направивши поштовим відправленням з описом вкладення або подавши особисто (або через уповноважену особу) державному реєстратору за місцезнаходженням реєстраційної справи заповнену реєстраційну картку про підтвердження відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

У відповідь на повідомлення ПП «Фіто Груп і Ко» 26.11.2014 року було подано реєстраційну картку, якою підтверджено місцезнаходження товариства саме за адресою м. Київ, вул. Новомостицька, буд. 25, кв. 1.

Так відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, місцезнаходженням позивача є: м. Київ, вул. Новомостицька, буд. 25, кв. 1. Зазначена адреса вказана і безпосередньо в Статуті Товариства та інших документах.

Надаючи правову оцінку заявленим позивачем вимогам, з урахуванням викладених ним обставин, суд враховує наступне.

На момент виникнення спірних правовідносин порядок та умови реєстрації осіб як платників ПДВ, підстави анулювання реєстрації платників податку на додану вартість врегульовано Податковим кодексом України.

Відповідно до п.п.«ж» п.184.1 ст.184 Податкового кодексу України (в редакції на момент складення спірного рішення) реєстрація діє до дати анулювання реєстрації платника податку, яка проводиться шляхом виключення з реєстру платників податку і відбувається у разі якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців наявний запис про відсутність юридичної особи або фізичної особи за її місцезнаходженням (місцем проживання) або запис про відсутність підтвердження відомостей про юридичну особу.

У п.1.2 Положення про реєстрацію платників податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 16.01.2014 року №26 (надалі - Положення №26) (в редакції на момент складення спірного рішення), зазначено, що у цьому положенні визначається порядок: реєстрації платників податку на додану вартість; анулювання реєстрації платників податку на додану вартість; ведення реєстру платників податку на додану вартість (далі - Реєстр); присвоєння індивідуального податкового номера платника податку на додану вартість; оприлюднення даних з Реєстру; перереєстрації платників податку на додану вартість; ведення документації при реєстрації/анулюванні реєстрації платників податку на додану вартість; формування і надання витягів та довідок з Реєстру.

Згідно п.п.«ж» п.5.1 Положення №26 реєстрація діє до дати анулювання, яке відбувається у випадках, визначених пунктом 184.1 статті 184 розділу V Кодексу, якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців наявний запис про відсутність юридичної особи або фізичної особи за її місцезнаходженням (місцем проживання) або запис про відсутність підтвердження відомостей про юридичну особу.

Відповідно до п.5.5 Положення №26 анулювання реєстрації за ініціативою відповідного контролюючого органу може бути здійснене на підставах, визначених у підпунктах «б»-«з» пункту 184.1 статті 184 розділу V Кодексу (підпункти «б»-«з» пункту 5.1 цього розділу).

Контролюючі органи здійснюють постійний моніторинг платників ПДВ, включених до Реєстру, та приймають рішення про анулювання реєстрації платників ПДВ у разі існування відповідних підстав.

Рішення про анулювання реєстрації за ініціативою контролюючого органу приймаються за наявності відповідних підтвердних документів (відомостей). Такими документами, зокрема, є повідомлення державного реєстратора, відомості з Єдиного державного реєстру щодо наявності запису про відсутність юридичної особи або фізичної особи - підприємця за місцезнаходженням (місцем проживання) або запису про відсутність підтвердження відомостей про юридичну особу (підстава - п.п.«ж» п.184.1 ст.184 розділу V Податкового кодексу України).

У п.5.6 Положення №26 зазначено, що за наявності зазначених підтвердних документів (відомостей) контролюючий орган приймає рішення про анулювання реєстрації особи - платника ПДВ незалежно від здійснення контролюючим органом документальних та камеральних перевірок такої особи і їх результатів, а також обов'язку такої особи бути зареєстрованою та/або нараховувати чи сплачувати податок на додану вартість відповідно до законодавства.

Рішення про анулювання реєстрації платника ПДВ за ініціативою контролюючого органу оформляється за формою №6-РПДВ (додаток 5). Таке рішення складається у двох примірниках комісією, утвореною відповідно до розпорядження контролюючого органу, та підписується керівником контролюючого органу. У рішенні про анулювання реєстрації платника ПДВ обов'язково вказуються підстави (одна або декілька) для такого анулювання з посиланням на відповідні норми Кодексу.

Дата підписання рішення про анулювання реєстрації платника ПДВ уважається днем прийняття такого рішення. Рішення про анулювання реєстрації платників ПДВ у день підписання реєструються у журналі обліку рішень про анулювання реєстрації платників ПДВ за формою №6-РЖ (додаток 6). Номер рішення відповідає порядковому номеру запису в цьому журналі.

Один примірник рішення зберігається в обліковій справі (реєстраційній частині) платника податків. Документи чи копії документів, на підставі яких контролюючий орган прийняв рішення про анулювання реєстрації, мають бути додані до цього примірника рішення.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що підставою для прийняття рішення про анулювання реєстрації платника ПДВ за п.п.«ж» п.184.1 ст.184 Податкового кодексу України є, зокрема, наявність в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців запису про відсутність юридичної особи або фізичної особи за її місцезнаходженням (місцем проживання) або запису про відсутність підтвердження відомостей про юридичну особу.

Закон України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» від 15.05.2003 року № 755-IV (надалі - Закон №755-IV) (в редакції на момент складення спірного рішення) регулює відносини, які виникають у сфері державної реєстрації юридичних осіб, а також фізичних осіб - підприємців.

Відповідно до ч.11 ст.19 Закону №755-IV юридична особа зобов'язана подавати (надсилати) щороку протягом місяця, що настає за датою державної реєстрації, починаючи з наступного року, державному реєстратору для підтвердження відомостей про юридичну особу реєстраційну картку про підтвердження відомостей про юридичну особу.

Водночас, відповідно до абз.2 ч.12 ст.19 Закону №755-IV у разі надходження державному реєстратору від органу доходів і зборів повідомлення встановленого зразка про відсутність юридичної особи за її місцезнаходженням державний реєстратор зобов'язаний надіслати поштовим відправленням протягом п'яти робочих днів з дати надходження зазначеного повідомлення юридичній особі повідомлення щодо необхідності подання державному реєстратору реєстраційної картки.

Приписи ч.14 ст.19 Закону №755-IV визначають, що у разі неподання юридичною особою протягом місяця з дати надходження їй відповідного повідомлення реєстраційної картки про підтвердження відомостей про юридичну особу державний реєстратор повинен внести до Єдиного державного реєстру запис про відсутність підтвердження зазначених відомостей датою, яка встановлена для чергового подання реєстраційної картки про підтвердження відомостей про юридичну особу.

Якщо державному реєстратору повернуто поштове відправлення, державний реєстратор повинен внести до Єдиного державного реєстру запис про відсутність юридичної особи за її місцезнаходженням.

Однак, суд звертає увагу на те, що направленню органом доходів і зборів повідомлення державному реєстратору про відсутність юридичної особи за її місцезнаходженням передує встановлена чинним законодавством процедура.

У п.1.1 Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 року №1588 (надалі - Порядок №1588) (в редакції на момент складення спірного рішення) зазначено, що цей порядок розроблений відповідно до Податкового кодексу України з метою використання єдиної раціональної методики обліку платників податків і зборів у контролюючих органах.

Відповідно до п.12.1 Порядку №1588 з метою більш повного обліку платників податків - юридичних осіб або фізичних осіб - підприємців, унеможливлення отримання юридичними особами або фізичними особами - підприємцями неконтрольованих доходів підрозділи контролюючих органів, до функцій яких належить ведення обліку платників податків, повинні забезпечувати систематичний контроль за повнотою та своєчасністю взяття на облік юридичних осіб або фізичних осіб - підприємців контролюючими органами після здійснення їх державної реєстрації, реорганізації та внесення змін до Єдиного державного реєстру чи установчих документів.

Зі змісту п.12.2 Порядку №1588 вбачається, що підрозділи контролюючого органу: стосовно платників податків, якими не подано у встановлені законом терміни податкових декларацій (звітів, розрахунків), у порядку, передбаченому законодавством, самостійно визначають суму грошового зобов'язання, проводять роботу з узгодження грошового зобов'язання та інші заходи; стосовно платників податків, які мають податковий борг, у порядку, передбаченому законодавством, здійснюють заходи з погашення податкового боргу.

У рамках проведення цих заходів, а також при призначенні чи проведенні будь-якого виду перевірки платника податків чи при виконанні інших службових обов'язків працівниками контролюючих органів здійснюється або може здійснюватись перевірка місцезнаходження (місця проживання) платника податків. За наслідками перевірки складається акт перевірки місцезнаходження платника податків. Якщо встановлено відсутність платника податків за його місцезнаходженням (місцем проживання), то проводиться робота із з'ясування фактичного місця розташування (місцезнаходження, місця проживання) платника податків, відповідальних та пов'язаних осіб.

Згідно п.12.4 Порядку №1588 щодо кожного платника податків, стосовно якого виявлена відсутність його за місцезнаходженням (місцем проживання) та не з'ясоване його фактичне місцезнаходження (місце проживання), підрозділ контролюючого органу, який з'ясував зазначений факт, готує та передає підрозділам податкової міліції запит на встановлення місцезнаходження (місця проживання) платника податків за встановленою формою.

Відповідно до п.12.5 Порядку №1588 якщо за результатами заходів щодо встановлення фактичного місцезнаходження юридичної особи підрозділами податкової міліції буде підтверджено відсутність такої особи за місцезнаходженням або встановлено, що фактичне місцезнаходження юридичної особи не відповідає зареєстрованому місцезнаходженню, керівник (заступник керівника) контролюючого органу приймає рішення про надсилання до відповідного державного реєстратора повідомлення про відсутність юридичної особи за місцезнаходженням за формою №18-ОПП (додаток 24) для вжиття заходів, передбачених частиною дванадцятою статті 19 Закону.

Копія повідомлення підшивається до реєстраційної частини облікової справи платника податків. Про надсилання такого повідомлення вноситься запис до журналу обліку повідомлень про відсутність юридичної особи за місцезнаходженням за формою №19-ОПП (додаток 25).

Аналогічні правила встановлення місцезнаходження платника податків закріплені і Положенням про організацію взаємодії підрозділів податкової міліції з іншими структурними підрозділами органів державної податкової служби для встановлення місцезнаходження платника податків, затвердженим наказом ДПА України від 17.05.2010 року №336 (далі - Положення №336) (в редакції на момент складення спірного рішення).

Згідно до п.3.1 Порядку №336 щодо кожного платника податків, який відсутній за місцезнаходженням (місцем проживання) та місцезнаходження (місце проживання) якого не з'ясовано, структурні підрозділ органу ДПС проводить такі заходи:

- шляхом спілкування (телефон, пошта, факс, виїзд за місцезнаходженням тощо) із платником податків з'ясовує його фактичне місцезнаходження (місце проживання) (п.п.3.1.1 п.3.1 Порядку №336);

- за допомогою Єдиного банку даних платників податків встановлює місце проживання засновників і керівників платника податків та отримує інформацію стосовно інших платників податків, де зазначені особи є засновниками чи керівниками (п.п.3.1.2 п.3.1 Порядку №336).

Згідно п. 3.2 Положення №336 у разі підтвердження відсутності платника податків за місцезнаходженням (місцем проживання) структурний підрозділ органу ДПС, який є ініціатором запиту, готує за відповідною формою запит на встановлення місцезнаходження (місця проживання) платника податків та направляє до підрозділу податкової міліції (додаток 1).

У п.4.2 Положення №336 передбачено, що підрозділ податкової міліції при прийнятті рішення про організацію заходів із встановлення місцезнаходження платника податків обов'язково здійснює вихід за його адресою.

У разі незнаходження за адресою платника податків необхідно: якщо платник податків зареєстрований за адресою жилого приміщення (квартири), опитати власника такого приміщення (квартири) (за згодою) щодо місцезнаходження за вказаною адресою платника податків, а також місцезнаходження посадових осіб платника податків, та оформити відповідно такі заходи (пояснення або рапорт); якщо платник податків зареєстрований за адресою приміщення, в якому розташовано виробництво, офіси тощо, необхідно опитати власника приміщення-орендодавця (за згодою) щодо оренди та місцезнаходження платника податків, вказаного у запиті (пояснення або рапорт).

Отже, з наведених норм вбачається, що Положенням № 336 встановлено чіткий перелік дій, які обов'язково повинні бути вчинені у разі незнаходження платника податків.

Враховуючи вищеназазначене, суд приходить до висновку, що підрозділ органу ДФС надсилає повідомлення про відсутність юридичної особи за місцезнаходженням (форма №18-ОПП) державному реєстратору для вжиття заходів, передбачених абз.2 ч.12 ст.19 Закону №755-IV, лише після здійснення передбачених Порядком №1588 та Положенням №336 заходів для встановлення фактичного місцезнаходження юридичної особи.

Разом з тим, відповідачем не надано суду доказів щодо підтвердження вчинення дій, передбачених Положенням №336, спрямованих на встановлення місцезнаходження позивача.

Разом з тим, як було зазначено раніше, підставою для прийняття рішення про анулювання реєстрації платника ПДВ за п.п.«ж» п.184.1 ст.184 Податкового кодексу України є, зокрема, наявність в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців запису про відсутність юридичної особи або фізичної особи за її місцезнаходженням (місцем проживання) або запису про відсутність підтвердження відомостей про юридичну особу.

Оскільки, як вбачається з матеріалів справи, на момент прийняття рішення №416 від 30.10.2014 року про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість ПП «Фіто Груп і Ко» існував запис в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців від 29.10.2014 року №3032162 про відсутність юридичної особи за місцезнаходженням, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для визнання протиправними дій ДПІ у Подільському районі ГУ Міндоходів у м. Києві щодо анулювання реєстрації платника податку на додану вартість №416 від 30.10.2014 року.

Однак, суд звертає увагу на те, що абз.4 постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 14.07.2015 року у справі №826/4803/15 зобов'язано державного реєстратора відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб підприємців Подільського району реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві скасувати в Єдиному державному реєстрі юридичних та фізичних осіб-підприємців запис від 29.10.2014 №3032162 про внесення інформації щодо відсутності юридичної особи за вказаною адресою.

Тобто, рішенням суду у справі №826/4803/15, яке набрало законної сили, встановлено фактичну відсутність у контролюючого органу передумов для формування та направлення до відповідного державного реєстратора повідомлення за формою 18-ОПП від 15.09.2014 року №5470/2/9/26-56-18-04-20 та від 01.10.2014 року №6069/6/9/26-56-18-04-20, які стали підставою для складання Відділом державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб підприємців Подільського району реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві на адресу позивача повідомлення щодо необхідності подання державному реєстратору реєстраційної картки про підтвердження відомостей про юридичну особу від 18.09.2014 року №1273 та, в подальшому, внесення до ЄДРПОУ спірного запису.

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що контролюючим органом протиправно винесено рішення про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість від 30.10.2014 року №416 в повному обсязі, а тому вимоги позивача в частині визнання нечинним рішення від 30.10.2014 року №416 та поновлення ПП «Фіто Груп і Ко» в реєстрі платників податку на додану вартість датою прийняття рішення №416 від 30.10.2014 року, підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Всупереч наведеним вимогам, відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не довів правомірності вчинених ним дій, з урахуванням всіх встановлених фактичних обставин та вимог законодавства.

Частиною 1 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи наведене в сукупності та виходячи із встановлених судом обставин, оцінивши надані позивачем та відповідачем докази в контексті наведених вище вимог законодавства, суд приходить висновків про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно ч.1 ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно ч.3 ст.94 КАС України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Враховуючи викладене і керуючись ст.ст.69-71, 94, ч.4 ст.122, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Позов Приватного підприємства «Фіто Груп і Ко» задовольнити частково.

2. Визнати нечинним рішення Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість від 30.10.2014 року №416.

3. Зобов'язати Державну податкову інспекцію у Подільському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві поновити Приватне підприємство «Фіто Груп і Ко» в реєстрі платників податку на додану вартість з 30.10.2014 року.

3. В задоволені решти позовних вимог - відмовити.

4. Судові витрати в сумі 48,72 грн. присудити на користь Приватного підприємства «Фіто Груп і Ко» за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві.

Постанова відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.О.Іщук