Справа № 522/27104/13-а
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2016-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2016 р.м.ОдесаСправа № 522/27104/13-а

Категорія: 6.2 Головуючий в 1 інстанції: Єршова Л.С.
Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Коваля М.П.,

суддів - Домусчі С.Д.,

- Скрипченко В.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 15 квітня 2015 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Одеської міської ради, за участю третьої особи - Товариство з обмеженою відповідальністю «Ханбер», про визнання незаконним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулась до суду із адміністративним позовом до Одеської міської ради, в якому, з урахуванням уточнень, позивач просила: визнати незаконним та скасувати рішення Одеської міської ради за № 2878-VІ «Про надання дозволу Товариству з обмеженою відповідальністю «Ханбер» на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду, орієнтовною площею 0,2651 га, за адресою: АДРЕСА_1, АДРЕСА_3, для будівництва багатоквартирного жилого будинку з підземним паркінгом і вбудованими громадськими приміщеннями» від 19.02.2013 року.

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 15 квітня 2015 року у задоволенні заявлених вимог позивача відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, позивач подала апеляційну скаргу, в якій апелянт, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити заявлені вимоги.

В судове засідання представники сторін не з'явились, попередньо звернувшись із заявами про розгляд справи за їх відсутності.

Колегія суддів, з огляду на зазначене, а також враховуючи приписи ст.ст. 196, 197 КАС України, дійшла висновку про можливість розгляду справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду, 19.02.2013 року рішенням Одеської міської ради № 2878-VI було надано дозвіл ТОВ «Ханбер» на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду, орієнтованою площею 0,2651 га, за адресою: АДРЕСА_1, АДРЕСА_3, для будівництва багатоквартирного жилого будинку з підземним паркінгом і вбудованими громадськими приміщеннями.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, посилаючись на те, що при його прийнятті відповідачем не було враховано те, що у площу земельної ділянки, яку ТОВ «Ханбер» має намір відвести, була включена прибудинкова територія будинку АДРЕСА_1, в якому мешкає позивач, остання звернулась до суду з даним позовом про його скасування.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з якого виходив останній, відмовляючи у задоволенні заявлених позивачем вимог, з огляду на викладене.

Відповідно до п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад відноситься вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Згідно вимог ч. 3 ст. 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, громадянам, юридичним особам, визначеним частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу, здійснюється в порядку, встановленому статтею 123 цього Кодексу.

За правилами ч. 1 ст. 123 Земельного кодексу України надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Як передбачено ч.ч. 2, 3 ст. 123 Земельного кодексу України, особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідної сільської, селищної, міської, районної, обласної ради, Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевої державної адміністрації. У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки).

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Розроблений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки подається Комісії з розгляду питань, пов'язаних з погодженням документації із землеустрою. Комісія протягом трьох тижнів з дня одержання проекту надає відповідному органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування свій висновок щодо погодження проекту або відмови у його погодженні. У разі якщо проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки підлягає обов'язковій державній експертизі землевпорядної документації, погоджений проект подається Комісією до відповідного органу земельних ресурсів для здійснення такої експертизи відповідно до закону (ч. 4 ст. 123 Земельного кодексу України).

Як на підставу для скасування оскаржуваного рішення відповідача, яким ТОВ «Ханбер» було надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду, орієнтованою площею 0,2651 га, за адресою: АДРЕСА_1, АДРЕСА_3, для будівництва багатоквартирного жилого будинку з підземним паркінгом і вбудованими громадськими приміщеннями, позивач посилається на те, що при його прийнятті відповідачем не було враховано те, що у площу земельної ділянки, яку ТОВ «Ханбер» має намір відвести, була включена прибудинкова територія будинку АДРЕСА_1, в якому мешкає позивач.

Разом з цим, положеннями ст. 198 Земельного кодексу України визначено, що саме при оформленні земельної ділянки проводиться комплекс робіт (кадастрові зйомки), виконуваних для визначення меж земельних ділянок, які включають, у тому числі, погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами.

Механізм встановлення меж земельних ділянок визначено Інструкцією про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженою наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18.05.2010 року № 376 (далі - Інструкція).

Відповідно до п. 2.1 Інструкції (у редакції на момент виникнення спірних правовідносин) встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на підставі розроблених та затверджених відповідно до статті 186 Земельного кодексу України: технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) - у разі коли власнику (користувачу) земельної ділянки видано документ, що посвідчує право на земельну ділянку, без виносу меж такої ділянки в натуру (на місцевість) та закріплення їх межовими знаками; технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку, у тому числі при поділі чи об'єднанні земельних ділянок (частини перша та друга статті 56 Закону України «Про землеустрій») або проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (частина третя статті 56 Закону України «Про землеустрій») - при передачі земельної ділянки у власність (користування) із земель державної та комунальної власності, а також із земель приватної власності у разі зміни її меж або цільового призначення при поділі чи об'єднанні земельних ділянок перед заповненням бланка державного акта на право власності на земельну ділянку або бланка державного акта на право постійного користування земельною ділянкою.

Пунктом 2.8 Інструкції передбачено, що після виконання робіт із встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх межовими знаками складається акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання, який містить підписи суміжних землевласників (землекористувачів) у разі, якщо вони не заявляють претензій до існуючих меж.

Згідно з пунктом 3.12 Інструкції закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем у присутності власника (користувача) земельної ділянки, власників (користувачів) суміжних земельних ділянок або уповноваженою ним (ними) особою.

Тобто, з наведеного вбачається, що встановлення меж земельної ділянки та погодження таких меж з суміжними землекористувачами здійснюється на підставі вже виготовленого проекту із землеустрою, а не на стадії лише отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Таким чином, погодження меж земельної ділянки з суміжними землекористувачами є обов'язковою умовою для виготовлення кадастрового плану земельної ділянки, який є невід'ємною частиною проекту землеустрою.

Більш того, судом апеляційної інстанції встановлено, що ТОВ «Ханбер» зверталось до Приморського районного суду м. Одеси із позовом, зокрема, до ОСОБА_2 про усунення перешкод у відведенні земельної ділянки в оренду.

В обґрунтування позову ТОВ «Ханбер» посилалось на наступне. Так, позивач зазначив, що з метою оформлення земельної ділянки позивач звернувся з відповідною заявою до Одеської міської ради з проханням надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду, орієнтованою площею 0,2651 га, за адресою: АДРЕСА_1, АДРЕСА_3, для будівництва багатоквартирного жилого будинку з підземним паркінгом і вбудованими громадськими приміщеннями. 19.02.2013 року рішенням Одеської міської ради № 2878-VI від 19.02.2013 року було надано дозвіл ТОВ «Ханбер» на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду, орієнтованою площею 0,2651 га, за адресою: АДРЕСА_1, АДРЕСА_3, для будівництва багатоквартирного жилого будинку з підземним паркінгом і вбудованими громадськими приміщеннями. Відповідно до п. 2 вказаного рішення, ТОВ «Ханбер» було зобов'язано надати до Одеського міського управління земельних ресурсів Одеської міської ради розроблений та погоджений у встановленому законом порядку проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у термін не більш 3-х місяців з моменту прийняття цього рішення. З метою виконання вимог п. 2 рішення Одеської міської ради № 2878-VI від 19.02.2013 року, між ТОВ «Ханбер» та ПП «Геостар» 04.03.2013 року було укладено договір, згідно якого ПП «Геостар» зобов'язалось виготовити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду за адресою: АДРЕСА_1, АДРЕСА_3, для будівництва багатоквартирного жилого будинку з підземним паркінгом і вбудованими громадськими приміщеннями. Приймаючи до уваги вимоги положень п. «б» ч. 2 ст. 198 Земельного кодексу України, відповідно до яких кадастрова зйомка включає погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами, позивач зазначає, що неодноразово звертався як усно так і письмово до суміжних землекористувачів, а саме, зокрема, до ОСОБА_2, з метою погодження відведення земельної ділянки для будівництва багатоквартирного жилого будинку з підземним паркінгом і вбудованими громадськими приміщеннями за вказаною адресою, але вони безпідставно без будь-якої вагомої причини, або будь-яких пояснень так і не надали згоди на відведення земельної ділянки.

В свою чергу, відповідач - ОСОБА_2 звернулась до Приморського районного суду м. Одеси із зустрічним позов, в якому просила суд зобов'язати ТОВ «Ханбер» не чинити перешкоди у користуванні своєю власністю - квартирою за адресою: АДРЕСА_1, визначити порядок користування спільним двором на підставі судової експертизи про «Розробку варіантів порядку користування земельною ділянкою, на якій розташовані будівлі, що належать громадянам на правах спільної власності».

В обґрунтування зустрічного позову ОСОБА_2 посилалася на наступне. Так, позивачка за зустрічним позовом зазначила, що вона є мешканкою квартири АДРЕСА_2. Дана квартира належить їй на праві спільної приватної власності, загальною площею 17,7 кв.м., житловою площею 12,4 кв.м., відображених у технічному паспорті від 28.10.2004 року. Разом із нею в цій квартирі постійно мешкають її родичі. Разом з тим, у спільному користуванні мешканців дому перебуває також двір, що є прибудинковою територією, який слугує для вільного доступу кожного із співвласників до своєї квартири та для обслуговування квартир будинку. Можливості заїзду до домоволодіння, інакше як через двір спільного користування, немає.

Проте, рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 22.12.2014 року у справі № 522/11821/13-ц, залишеного без змін рішенням Апеляційного суду Одеської області від 12.06.2015 року у цій частині, відхилено зустрічний позов ОСОБА_2, а позов ТОВ «Ханбер» задоволено та зобов'язано, зокрема, ОСОБА_2 не чинити перешкоди ТОВ «Ханбер» у відведенні земельної ділянки в оренду, орієнтованою площею 0,2651 га, за адресою: АДРЕСА_1, АДРЕСА_3, для будівництва багатоквартирного жилого будинку з підземним паркінгом і вбудованими громадськими приміщеннями.

При цьому, доходячи такого висновку суди у вказаній справі виходили з того, що ОСОБА_2 безпідставно перешкоджає ТОВ «Ханбер» в розробленні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду, орієнтованою площею 0,2651 га. за адресою: АДРЕСА_1, АДРЕСА_3, а відтак ТОВ «Ханбер» має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого порушеного права, зокрема, із позовом про зобов'язання ОСОБА_2 не чинити перешкоди у відведенні вказаної земельної ділянки в оренду.

Також, доходячи такого висновку суди у вказаній справі вказали, що при обстеженні за адресою: АДРЕСА_1 та по вул. АДРЕСА_3, проведеного Начальником дільниці № 2 УП «ЖКС «Фонтанський», майстром по технічному ремонту ОСОБА_3, представником ТОВ «Ханбер» ОСОБА_4 встановлено, що на розі АДРЕСА_1 та АДРЕСА_3 територія огороджена парканом. Біля огородженої території (Віце-адмірала Азарова, 6, кв. 9) розташована будівля, доступ до якої не обмежений. Також розташовано домоволодіння по вул. Віце-адмірала Азарова, 6-а, доступ до якої не обмежений. При обстеженні виявлено, що прохід між будинками та огорожею заріс бур'яном та кущами, а сам прохід закритий профлистом, про що був складений акт.

Отже, суди у наведених рішеннях, що набрали законної сили, дійшли висновку, що ОСОБА_2 в квартирі АДРЕСА_2 не проживає, вона не надала доказів того, що вона є власником або землекористувачем або орендарем земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1, від якого законом вимагається, у даному випадку, погодження меж земельної ділянки, яка передається в оренду. Крім того, не доведено, що розробка проекту землеустрою може порушити її право доступу до квартири.

Тобто, з наведеного вбачається, що рішеннями, що набрали законної сили у справі № 522/11821/13-ц, відхилені та спростовані доводи позивача, які фактично нею зазначені, як на підставу для скасування оскаржуваного рішення відповідача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ТОВ «Ханбер» у даній справі, та, навпаки, зобов'язано позивача не чинити перешкод у відведенні земельної ділянки ТОВ «Ханбер».

Також, судом апеляційної інстанції встановлено, що рішення Одеської міської ради за № 2878-VІ «Про надання дозволу ТОВ «Ханбер» на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду, орієнтовною площею 0,2651 га, за адресою: АДРЕСА_1, АДРЕСА_3, для будівництва багатоквартирного жилого будинку з підземним паркінгом і вбудованими громадськими приміщеннями» від 19.02.2013 року фактично реалізовано та рішенням Одеської міської ради від 17.12.2013 року № 4277 вказаний проект затверджено.

Позивачем, також, було оскаржено вказане рішення Одеської міської ради від 17.12.2013 року № 4277 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення ТОВ «Ханбер» земельної ділянки в оренду, орієнтовною площею 0,2651 га, за адресою: АДРЕСА_1, АДРЕСА_3 для будівництва багатоквартирного жилого будинку з підземним паркінгом і вбудованими громадськими приміщеннями.

Проте, постановою Приморського районного суду м. Одеса від 08.07.2015 року у справі № 522/683/14-а, яка набрала законної сили, у задоволенні цього позову відмовлено.

Колегія суддів враховує, що рішення суду, яке набрало законної сили - має преюдиціальне значення, згідно ч. 1 ст. 72 КАС України (обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини), а відповідно до ст. 255 КАС України постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Тобто, зазначені судові рішення є обов'язковими для суду, в силу зазначених положень ч. 1 ст. 72 та ст. 255 КАС України.

За викладених обставин, враховуючи висновки судових рішень, що набрали законної сили у справах № 522/683/14-а та № 522/11821/13, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення заявленого позову.

Згідно ч. 1 ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, оскільки висновки суду першої інстанції обґрунтовані та відповідають чинному законодавству, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують, колегія суддів, на підставі ст. 200 КАС України, приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 15 квітня 2015 року - залишити без задоволення.

Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 15 квітня 2015 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Одеської міської ради, за участю третьої особи - Товариство з обмеженою відповідальністю «Ханбер», про визнання незаконним та скасування рішення - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через 5 днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів після набрання законної сили безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: М.П. Коваль

Суддя: С.Д. Домусчі

Суддя: В.О. Скрипченко