Справа № 487/1752/16-а
Суддя: Карташева Т. А.
Дата ухвалення: 2016-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 487/1752/16-а
Провадження №2-а/487/80/16
ПОСТАНОВА

Іменем України

16.06.2016 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого-судді Карташевої Т.А.,

секретаря Уманського І.В.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Дзарданової А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду Заводського району м. Миколаєва справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №3 батальйону №4 Управління патрульної поліції в м. Миколаєві рядового поліції Демчука Юрія Юрійовича про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до інспектора роти №3 батальйону №4 Управління патрульної поліції в м. Миколаєві рядового поліції Демчука Ю.Ю., в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову рядового інспектора №3 батальйону №4 УПП в м. Миколаєві рядового поліції Демчука Ю.Ю. від 29.03.2016 року серії ПС2 №556424 у справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 визнано винним за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень.

В обґрунтування позову позивач вказує що, 29 березня 2016 року він рухався на автомобілі НОМЕР_1 з м. Одеси в м. Миколаїв по дорозі М14 Е58. Доїхавши до початку села Нечаяне Миколаївського району м. Миколаєва, він з'їхав з магістралі на стихійний ринок в цьому селі, де продають рибу. Приблизно черtз 10 хвилин на цей ринок заїхала поліцейська машина без включених проблискових маячків. Працівник поліції склав відносно нього постанову у справі про адміністративне правопорушення, не відбираючи пояснень. Вказаною постановою на нього неправомірно накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. за порушення ч. 2 ст. 122 КУпАП. Відповідач, не навівши жодних доказів, вказав, що позивачем було здійснено обгін іншого автомобіля в кінці підйому, чим порушено п.п. 14.6 «г» Правил дорожнього руху України. Позивач вважає, що поліцейським внесено в постанову недостовірні відомості з метою штучного створення обставин, які доводять правопорушення. Він рухався з м. Одеси в напрямку м. Миколаєва, і під'їжджаючи до с. Нечаяне рухався на спуску, а не піднімався вгору, що могло б мати місце у випадку, коли б він рухався в напрямку м. Одеси. Перед ним дійсно рухався вантажний автомобіль з дуже малою швидкістю. Рухаючись за даним автомобілем, за допомогою спідометру він переконався, що швидкість руху становила приблизно 28 км/год. Оскільки даний відрізок дороги не містить обмеженої оглядовості, проглядається на декілька кілометрів вперед, а відстань до зустрічних автомобілів була дуже велика, ним (позивачем), не створюючи аварійної чи загрозливої ситуації і було здійснено об'їзд вантажного автомобіля, що рухався зі швидкістю менше 30 км/год., що дозволено п. 3.25 Правил дорожнього руху. Працівників поліції на відрізку шляху до середини села видно не було, поліцейські не виконували службові обов'язки в місті, яке визначено наказом на несення служби. Крім того, в постанові не вказаний технічний засіб, яким здійснювались фото чи відеофіксація.

Позивач в судовому засіданні підтримав позов, дав пояснення, аналогічні його змісту, просив скасувати окаржувану постанову.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 не визнав, та пояснив, що вони разом з поліцеським ОСОБА_4 патрулювали дорогу М14 на 79 км близ с. Нечаяне. Позивач, рухаючись на автомобілі зі сторони м. Одеси, здійснив обгін вантажного транспортного засобу, який рухався приблизно зі швидкістю 60 км/год., в кінці підйому. При цьому вони рухалися позивачу назустріч, останній різко змінив напрямок руху, і тому вони поїхали за ним. Коли ОСОБА_1 робив покупку на ринку, вони під'їхали до нього, пояснили сутність порушення, роз'яснили права, склали постанову, до якої доданий рапорт другого поліцейського. ОСОБА_1 пояснював, що він об'їзджав вантажівку на підйомі, а не на спуску, здійснював об'їзд, а не обгін.

Представник Управління патрульної поліції у м. Миколаєві Департаменту патрульної поліції Дзарданова А.М. в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 не визнала, надавши письмові заперечення проти позову, вважаючи, що інспектор патрульної поліції врахував всі обставини, необхідні для розгляду справи, та правомірно виніс оскаржувану постанову.

Свідок ОСОБА_4 в суді пояснив, що разом з інспектором Демчуком Ю.Ю. вони патрулювали ділянку дороги Одеса-Мелітополь-Новоазовськ, та в районі с. Нечаяне транспортний засіб під керуванням позивача, рухаючись в сторону м. Миколаєва, здійснив обгін вантажівки в кінці підйому. Коли вони виїхали назустріч позивачу, останній змінив напрямок руху в сторону ринка. Вони чекали, поки водій купив рибу на ринку, а потім пояснили йому, що він порушив ПДР. Позивач повідомив, що він адвокат, тому буде оскаржувати постанову. Умови оглядовості для нього були достатніми, щоб побачити правопорушення, з урахуванням пори року і того, що їх автомобіль рухався у зустрічному напрямку, а не стояв.

Суд, дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих сторонами доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 69-72 Кодексу адміністративного судочинства, дійшов наступного.

Судом встановлено, що 29 березня 2016 року інспектором роти №3 батальйону №4 Управління патрульної поліції в м. Миколаєві рядовим поліції Демчуком Ю.Ю. винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ПС 2 №556424, якою до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби, зокрема, у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Згідно з ч. 1 ст. 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) органи внутрішніх справ (Національна поліція) розглядають, серед іншого, справи про адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою, другою і третьою статті 122 Кодексу.

Пунктом 3 ч. 2 названої статті Кодексу (у вказаній вище редакції) визначено, що від імені органів внутрішніх справ (Національної поліції) розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення за адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою, другою і третьою статті 122, мають право уповноважені працівники підрозділів патрульної служби Національної поліції, які мають спеціальні звання.

На підставі ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Частинами 4 та 5 названої статті Кодексу встановлено, що у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Процедуру оформлення поліцейськими патрульної поліції матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, визначає Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 7 листопада 2015 року № 1395 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за № 1408/27853).

Відповідно до п. 4 Розділу І названої Інструкції у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, пятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128,129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Таким чином, діючим на момент виникнення спірних правовідносин законодавством України уповноваженим працівникам підрозділів патрульної служби Національної поліції, які мають спеціальні звання, було надано право на місці вчинення адміністративного правопорушення від імені органів внутрішніх справ (Національної поліції) розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення за адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою, другою і третьою статті 122 КУпАП, без складання відповідного протоколу.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушення (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 2 ст.122 КУпАП передбачено, зокрема, що адміністративна відповідальність настає за порушення правил обгону.

Відповідно до п. 1.10 Правил дорожнього руху обгін - випередження одного або кількох транспортних засобів, пов'язане з виїздом на смугу зустрічного руху.

Випередження - рух транспортного засобу із швидкістю, що перевищує швидкість попутного транспортного засобу, що рухається поряд по суміжній смузі.

Відповідно до п.п. 14.6 «г» п. 14 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, обгін заборонено у кінці підйому, на мостах, естакадах, шляхопроводах, крутих поворотах та інших ділянках доріг з обмеженою оглядовістю чи в умовах недостатньої видимості.

Як вбачається зі змісту постанови 29 березня 2016 року о 16.15 год. на автошляху Одеса-Мелітополь-Новоазовськ М-14 Е-58 98 км водій ОСОБА_1, керуючи автомобілем Nissan Teana 2.3, здійснив обгін іншого транспортного засобу в кінці підйому, чим порушив п. 14.6 «г» Правил дорожнього руху.

Позивач із змістом постанови ознайомлений, про що свідчить його підпис на ній.

Матеріали справи містять рапорти інспекторів 4 батальйону УПП в м. Миколаєві Демчука Ю.Ю. та ОСОБА_4, які вказують на те, що позивач дійсно здійснив обгін вантажного транспортного засобу в кінці підйому, чим порушив Правила дорожнього руху.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 70 КАС України дає визначення понять - належних та допустимих доказів.

Так, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Частина 1 ст.71 КАС України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В судовому засіданні позивач заперечував факт вчинення ним правопорушення, посилаючись на те, що він рухався з м. Одеси в напрямку м. Миколаєва, і під'їжджаючи до с. Нечаяне рухався на спуску, а не піднімався в гору, а поліцейські взагалі не могли бачити його автомобіль, коли він, нібито, здійснював обгін вантажного автомобіля.

Суд вважає, що позивач не надав суду належних доказів, які підтверджують обґрунтованість його вимог.

Докази, які містяться в матеріалах справи навпаки доводять вину позивача.

Показання позивача, надані ним суду як свідком, на думку суду, є недостатніми для доведеності невинуватості позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки він є особою, заінтересованною у вирішенні справи на свою користь.

Надані позивачем супутникові фотознімки місцевості та диск з відеозаписом місцевості відрізку траси в с. Нечаяне Миколаївської області достовірно не вказують, що розташування поліцейських було таким, що виключає фіксування ними порушення ПДР ОСОБА_1, та не спростовують вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП. Коментарі позивача до фотознімкsв і відеозапису судом розцінюються лише як припущення, що не грунтуються на доказах.

Таким чином, в судовому засіданні не встановлено обставин, які б вказували на протиправність дій інспектора патрульної поліції при притягненні позивача до адміністративної відповідальності, факт вчинення правопорушення підтверджується складеною у відповідності до вимог КУпАП постановою у справі про адміністративне правопорушення, поясненнями поліцейських, які безпосередньо виявили факт вчинення правопорушення. Крім того, розмір штрафу відповідає санкції ч.2 ст. 122 КУпАП, постанова складена на місці і негайно вручена позивачу, про що свідчить його підпис у цій постанові.

За таких обставин, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 2, 9-11, 17, 18, 71, 94, 97, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністативного позову ОСОБА_1 до інспектора роти №3 батальйону №4 Управління патрульної поліції в м. Миколаєві рядового поліції Демчука Юрія Юрійовича про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через Заводський районний суд м. Миколаєва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним поданням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі складення постанови у повному обсязі відповідно до частини 3 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Т.А. Карташева

.