Справа № 820/2921/16
Суддя: Полях Н.А.
Дата ухвалення: 2016-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

23 червня 2016 р. №820/2921/16

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Полях Н.А.,

при секретарі судового засідання - Корнієнка А.Д.,

за участі:

представника позивача - Лукашук Д.С.,

представника відповідача - Стороженка А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Харківського обласного управління водних ресурсів до Державної фінансової інспекції в Харківській області про визнання дій неправомірними та скасування пунктів вимоги,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Харківське обласне управління водних ресурсів, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Державної фінансової інспекції в Харківській області, в якому просить суд:

- визнати неправомірними дії відповідача, визначені у вимозі та скасувати п. 1,2 вимоги.

В обґрунтування позову зазначив, що дії суб'єкту владних повноважень є необґрунтованими оскільки позивач не погоджується з вимогою щодо усунення порушень, також позивач не згоден з виявленими порушеннями законодавства в ході ревізії. Неправомірність дій відповідача обмежує право та інтереси позивача на ведення господарської діяльності та реалізації завдань покладених на нього державою. На підставі викладеного просив задовольнити адміністративний позов.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити позов в повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував, вказав на обґрунтованість та законність дій відповідача, а тому просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. У письмових запереченнях на адміністративний позов зазначив, що на теперішній час вимогу виконано не в повному обсязі, а саме залишаються не усунутими порушення на загальну суму 114392,37 гривень.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши подані сторонами документи, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до п. 1.1.5.1 Плану контрольно-ревізійної роботи Державної фінансової інспекції в Харківській області (далі - ДФІ в Харківській області) на І квартал 2016 року з 08.02.2016 по 18.04.2016 проведено планову виїзну ревізію окремих питань фінансово - господарської діяльності Харківського обласного управління водних ресурсів за період 01.01.2013 по 31.12.2015.

За результатом зазначеної ревізії складено акт від 25.04.2016 №07-10/15, підписаний із запереченнями (а.с.14-47).

За результатами ревізії, на підставі п. 7 ч.1 ст. 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» від 26.01.1993 № 2939-XII та п. 46 Порядку проведення інспектування Державною фінансовою інспекцією, її територіальними органами, затвердженого постановою КМУ від 20.04.2006 №550, Державною фінансовою інспекцією в Харківській області пред'явлено вимогу від 17.05.2016 №20-07-25-14/3469 (а.с.12-13).

В ході ревізії виявлені були наступні порушення законодавства, які не усунуті об'єктом контролю на дату направлення вимоги.

В порушення вимог п.8 ст.7 Бюджетного кодексу України, порядку використання коштів, передбачених у державному бюджеті для захисту від шкідливої дії вод сільських населених пунктів та сільськогосподарських угідь, комплексного протипаводкового захисту в басейні р. Тиса у Закарпатській області, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2011 року №137, п.5 Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2002 року №228 Інструкції щодо застосування економічної класифікації видатків бюджету, затвердженої наказом Міністерства фінансів України 12.03.2012 №333 Харківським облводресурсів проведено оплату робіт з влаштування перехідного містка по проекту "Розчистка русла р. Уди в смт. Золочів Золочівського району Харківської області (1-й пусковий комплекс) на загальну суму 103562,00 грн. всупереч бюджетним призначенням.

В порушення п.5 Постанови КМУ від 01.03.2014 року №65 "Про економію державних коштів та недопущення втрат бюджету" Харківським облводресурсів проведені витрати, пов'язані з утриманням авто ГАЗ 2217-2104 в загальній сумі 10830,37 грн.

Інші пункти вимоги не оскаржувались позивачем.

Не погоджуючись із позицією та рішеннями відповідача, позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду із зазначеним позовом.

По суті заявлених вимог суд зазначає наступне.

Ревізією встановлено, що Харківським обласним управлінням водних ресурсів в 2013 році по КПКВ 2407070 "Захист від шкідливої дії вод сільських населених пунктів та сільськогосподарських угідь" (спеціальний фонд), КЕКВ 3132 "Капітальний ремонт" витрачено бюджетні кошти на будівництво перехідного містка через осушувальний канал К-1. Згідно акту приймання виконаних підрядних робіт №4 за вересень 2013 року, який підписано від імені Замовника ОСОБА_3, при виконанні в 2013 році ТОВ "ПМК №121", вартість робіт з улаштування перехідного містка на ПК1+00 складає 103562,00 гривень.

Відповідно п.3 Порядку використання коштів, передбачених у державному бюджеті для захисту від шкідливої дії вод сільських населених пунктів та сільськогосподарських угідь, в тому числі в басейні р. Тиса у Закарпатській області, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2011 №137 (далі - Порядок від 23.02.2011 №137) бюджетні кошти використовуються відповідно до завдань, визначених Загальнодержавною цільовою програмою розвитку водного господарства та екологічного оздоровлення басейну річки Дніпро на період до 2021 року, затвердженою Законом України від 24 травня 2012 р. № 4836-VI, за напрямами "Захист сільських населених пунктів і сільськогосподарських угідь від шкідливої дії вод", "Комплексний протипаводковий захист у басейнах річок Дністра, Пруту та Сірету" та "Комплексний протипаводковий захист у басейні р. Тиси у Закарпатській області", та переліку робіт (згідно з додатком).

Переліком робіт затвердженим Порядком від 23.02.2011 №137 витрати на влаштування перехідного містка не передбачено.

Позивач зазначає, що до переліку робіт із захисту від шкідливої дії вод поряд з іншим входять роботи, пов'язані з берегоукріпленням, забезпеченням покращення санітарного стану річок тощо.

Однак, берегоукріплення представляє собою ряд заходів по захисту берегової лінії від надмірного розмиву і руйнування. Берегоукріплювальні споруди відносяться до гідротехнічних.

Покращення санітарного стану річок включає комплекс заходів по розчищенню від сміття прибережних смуг, розчищення русел річок, будівництво та реконструкцію гідротехнічних споруд, інвентаризацію та паспортизацію річок, відновлення рослинного покрову на берегах річки та інші заходи, пов'язані із поліпшенням санітарного та екологічного стану річок.

Таким чином, суд приходить до висновку, що до заходів по берегоукріпленню, покращенню санітарного стану річок будівництво перехідного мосту через річку не має відношення.

Згідно п. 4, п. 6 Порядку від 23.02.2011 №137, передбачено, що Держводагентство складає та затверджує за погодженням з Мінприроди і Мінфіном план заходів із захисту від шкідливої дії вод. Держводагентство доводить в установленому порядку у строки, визначені для затвердження кошторисів (планів використання бюджетних коштів), підприємствам та організаціям план заходів і обсяги їх фінансування.

В управління до проведення ревізії надано План заходів виконання природоохоронних заходів по напрямах та об'єктах, що фінансуються з державного бюджету по КПКВ 2407070 на 2013 рік (зі змінами), який затверджено Державним агентством водних ресурсів та в якому затверджено заходи на капітальний ремонт: розчистка русла річки Уди в смт. Золочів Золочівського району, заходи з влаштування перехідного містка відсутні.

Позивачем зазначено, що згідно п.4.6.6 Положення про проведення планово-попереджувальних ремонтів меліоративних систем i споруд, затвердженого наказом Держводгоспу України від 01.10.1999р. №151, при проведенні капітального ремонту системи (споруди) за рахунок коштів, що виділяються на капітальний ремонт, допускається будівництво окремих додаткових споруд (конструкцій), потреба в яких виявлена в процесі експлуатації i спрямована на підвищення технічного рівня та експлуатаційної надійності систем i споруд (переїзди через канали, перегороджувальні підпірні та водоспускні споруди, перепади i бистротоки, колодязі-поглиначі, окремі дрени, водомірні пристрої та інші споруди).

Суд зауважує, що зазначена норма стосується капітального ремонту системи (споруди).

Згідно Закону "Про меліорацію земель" від 14.01.2000 року N1389-XIV меліоративна система - технологічно цілісна інженерна інфраструктура, що включає в себе такі окремі об'єкти, як меліоративна мережа каналів, трубопроводів (зрошувальних, осушувальних, осушувально-зволожувальних, колекторно-дренажних) з гідротехнічними спорудами і насосними станціями, захисні дамби, спостережна мережа, дороги і споруди на них, взаємодію яких забезпечує управління водним, тепловим, повітряним і поживним режимом ґрунтів на меліорованих землях.

Суд зауважує, що відповідно до матеріалів справи, в 2013 році бюджетні кошти виділялись Харківському обласному управлінню водних ресурсів на виконання капітального ремонту: розчистка русла річки Уди в смт. Золочів Золочівського району, а не на капітальний ремонт системи (споруди).

Слід також зазначити, що в акті ревізії відсутні висновки про те, що улаштування пішохідного містка суперечить вимогам ДБН А.2.2.-3-2004 "Склад, порядок розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва" та ДБН А.2.2-1-2003 "Склад i зміст матеріалів оцінки впливів на навколишнє середовище (ОВНС) при проектуванні i будівництві", про що йдеться в запереченні Харківського обласного управління водних ресурсів.

Згідно вимог п.8 ст. 7 Бюджетного Кодексу України від 08.07.2010 №2456-VІ, бюджетна система України ґрунтується на ряді принципів, зокрема принцип цільового використання бюджетних коштів - бюджетні кошти використовуються тільки на цілі, визначені бюджетними призначеннями та бюджетними асигнуваннями.

Відповідно п. 5 Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2002 №228 (далі Порядок від 28.02.2002 №228) Установи мають право брати бюджетні зобов'язання витрачати бюджетні кошти на цілі та в межах, установлених затвердженими кошторисами, планами асигнувань загального фонду бюджету, планами надання кредитів із загального фонду бюджету, планами спеціального фонду.

Таким чином, роботи з будівництва перехідного містка по проекту "Розчистка русла р. Уди в смт. Золочів Золочівського району Харківської області (1-й пусковий комплекс)" на загальну суму 103562,00 грн., проведені всупереч бюджетним призначенням, в порушення вимог п.8 ст. 7 БКУ, Порядку від 23.02.2011 №137, п. 5 Порядку від 28.02.2002 №228, Інструкції №333.

Витрачення на цілі, що не відповідають бюджетним призначенням, встановленим законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет); напрямам використання бюджетних коштів, визначеним у паспорті бюджетної програми (у разі застосування програмно-цільового методу у бюджетному процесі) або в порядку використання бюджетних коштів; бюджетним асигнуванням (розпису бюджету, кошторису, плану використання бюджетних коштів), відповідно до вимог статті 119 БКУ є нецільовим використанням бюджетних коштів.

Суд приходить до висновку, що відповідно вимог п.24 ч.1 ст.116 БКУ, це вважається порушенням бюджетного законодавства.

Також, ревізію питання дотримання законодавства щодо стану виконання заходів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 01.03.2014 №65 "Про економію державних коштів та недопущення втрат бюджету" проведено вибірковим способом за період ІІ півріччя 2014-І півріччя 2015 року.

Перевіркою використання автомобілів по Управлінню встановлено, що на балансі рахуються 4 авто: ГАЗ-3307- вантажний автомобіль, ГАЗ 2217 -5104, ЗАЗ DAEWOO, ВАЗ 21102.

Стосовно використання Газ 2217-5104 державний номер АХ4316СР 2003 року випуску, встановлено, що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу визначено: тип мікроавтобус-D, кількість сидячих місць з місцем водія - 8, повна маса авто 2800 кг, об'єм двигуна 2285. (Додаток 5).

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу САК 866301, ГАЗ 2217-5104 має кількість сидячих місць з місцем водія - 8, тип мікроавтобус-D, повна маса авто 2800 кг, об'єм двигуна 2285.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про автомобільний транспорт" від 05.04.2001 N2344-III автомобіль легковий - автомобіль, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення пасажирів з кількістю місць для сидіння не більше, ніж дев'ять з місцем водія включно.

Відповідно до п. 2.13 Правил дорожнього руху, які затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 транспортні засоби категорії В - автомобілі, дозволена максимальна маса яких не перевищує 3500 кілограмів, а кількість сидячих місць, крім сидіння водія, - восьми.

Таким чином, враховуючи вищезазначені норми, транспортний засіб ГАЗ 2217-5104 має всі характеристики легкового автомобіля категорії В.

Слід також зазначити, що згідно діючого законодавства транспортний засіб категорії D (у даному випадку мікроавтобус-D) не свідчить про його відношення до легкового чи вантажного транспорту, а визначає необхідність наявності у водія відповідного посвідчення, що дає право на керування автотранспортом зазначеної категорії.

Протягом періоду з 01.03.2014р. по 31.12.2015р. витрати, пов'язані з утриманням Газ 2217-5104 склали в загальній сумі 10830,37 грн., з них кошти загального фонду державного бюджету 7482,88 грон та за рахунок коштів спеціального фонду державного бюджету 3347,49 гривень. (Додаток 6).

Таким чином, витрати коштів пов'язані з утриманням Газ 2217-5104, проведені в порушення п.5 Постанови КМУ від 01.03.2014 № 65, де передбачено недопущення використання для обслуговування органів державної влади та інших державних органів, утворених органами державної влади підприємств, установ та організацій, які використовують кошти державного бюджету, більше одного легкового автомобіля, якщо інше не передбачено законом або актом Кабінету Міністрів України, склали в загальній сумі 10830,37 гривень.

Враховуючи вищевикладене, вважаємо, що вимога від 17.05.2016 №20-07-25-14/3469 є обґрунтованою, винесеною на підставі, в межах повноважень, в порядку та спосіб, що передбачені законодавством України та спрямована на виконання функцій, покладених Законом на органи ДФІ.

Крім того, колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постанові від 13.05.2014 по справі №21-89а-14 встановлено, що вимоги органу державного фінансового контролю спрямовані на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

Колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постанові від 13.05.2014 по справі №21-89а-14 встановила наявність у органу державного фінансового контролю права заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

В порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, яке породжує безпосередньо права чи обов'язки для позивача.

Зважаючи на те, що збитки відшкодовуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, правильність їх обчислення перевіряє суд, який розглядає цей позов, а не за поданням адміністративного позову підконтрольної установи про визнання вимоги протиправною.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права вже була висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постановах від 15.04.2014 по справі №21-40а-14, 21-63а-14, від 13.05.2014 по справі №21-89а-14, від 20.05.2014 по справі №21-93а-14.

Відповідно до ч.1 ст. 244-2 КАС України, рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням вищевикладених обставин, суд вважає вимоги позивача неправомірними та такими, що не ґрунтуються на положеннях діючого законодавства, непідтверджені матеріалами справи, а тому не підлягають задоволенню у повному обсязі.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до вимог ст.94 КАС України.

Керуючись ст. ст. 2, 8-14, 71, 94, 160-163, 167, 186, 254 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову Харківського обласного управління водних ресурсів до Державної фінансової інспекції в Харківській області про визнання дій неправомірними та скасування пунктів вимоги - відмовити у повному обсязі.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови складено 30.06.2016 року.

Суддя Полях Н.А.