Справа № 815/1015/16
Суддя: Харченко Ю. В.
Дата ухвалення: 2016-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/1015/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2016 року м.Одеса

У залі судових засідань №29

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Харченко Ю.В.

Суддів Аракелян М.М.

Потоцька Н.В.

При секретарі Мацвейко О.І.

Розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства "Одеський завод шампанських вин" до Державної служби інтелектуальної власності України, третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Державного підприємства "Український інститут інтелектуальної власності" (УКРПАТЕНТ) про визнання протиправним та скасування рішення від 15.01.2016р. №439, зобов'язання прийняти рішення про відповідність позначення « 1896» умовам надання правової охорони відносно всього переліку товарів 20 та 33 класів, зазначених у заявці від 05.09.2014р. № m 204 12561, -

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Одеський завод шампанських вин" звернулось до Одеського окружного адміністративного суду з позовом, у якому, з урахуванням уточнень (від 31.05.2016р. №14047/16), просить суд визнати протиправним та скасувати Рішення Державної служби інтелектуальної власності України від 15.01.2016р. №439, зобов'язати Державну службу інтелектуальної власності України прийняти рішення про відповідність позначення « 1896» умовам надання правової охорони відносно всього переліку товарів 20 та 33 класів, зазначених у заявці від 05.09.2014р. № m 204 12561.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що позначення « 1896» за заявкою від 05.09.2014р. № m 204 12561 не підпадає під жодну з категорій позначень, встановлених Законом України «Про охорону прав на знаки для товарів та послуг», та Правилами складання, подання та розгляду заявки на видачу свідоцтва України на знак для товарів і послуг, затверджених Наказом Держпатенту України №116 від 28.07.1995р., які не мають розрізняльної здатності. Також, застосування позначення « 1896» на укупорювальних товарах до пляшок, а також на пакуванні (пляшка, коробка з пляшками), етикетки на пляшку, у будь-якого викликає споживача уявлення про те, що « 1896» є датою, а не кількістю товару або відстанню, у зв'язку з чим поєднання знаку із товаром чітко вказує на характер позначення дати. До того ж, у виробництві будь-яких товарів, зокрема, харчових продуктів суттєвим є дата створення підприємства, та чим вона раніша, тим така дата має більшу вагу, оскільки свідчить про тривалість виготовлення товарів, та наявність старих традицій його виготовлення. Так, діяльність Приватного акціонерного товариства "Одеський завод шампанських вин" пов'язана з 1896роком, оскільки це є датою створення підприємства, яке займається виготовленням шампанських та ігристих вин, у зв'язку з чим зазначається на етикетках та пакуванні товарів 33 класу.

Відповідач - Державна служба інтелектуальної власності України з позовними вимогами не погоджується, та вважає їх необґрунтованими з підстав, викладених у письмових запереченнях на адміністративний позов (від 22.04.2016р. вхід.№ЕП/1120/16, від 29.04.2016р. вхід.№11424/16), наголошуючи, зокрема, що за результатами проведення кваліфікаційної експертизи заявки Приватного акціонерного товариства "Одеський завод шампанських вин" від 05.09.2014р. № m 204 12561, встановлено, що має місце можлива відмова у реєстрації знака відносно усього переліку товарів та послуг, оскільки заявлене позначення для всіх товарів 20 та 33 класів не має розрізняльної здатності, а також з підстав того, що « 1896» - є простим поєднанням певної кількості цифр, та може використовуватись у різних випадках для зазначення на рік, відстань, кількість, тощо відносно будь-яких товарів, та виробника. У зв'язку з чим, на адресу заявника направлено повідомлення від 29.09.2015р. № 30751, за результатами розгляду якого Укрпатент 23.11.2015р. від ПрАТ "Одеський завод шампанських вин" отримано лист з доводами на користь реєстрації знака. Однак, враховуючи те, що доводи заявника на користь реєстрації знака не спростували відсутності розрізняльної здатності заявленого позначення, за наслідками проведеної кваліфікаційної експертизи заявки, було установлено, що заявлене позначення не відповідає умовам правової охорони, визначеної п.2 ст.6 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів та послуг».

Представник третьої особи - Державного підприємства "Український інститут інтелектуальної власності" (УКРПАТЕНТ) у судове засідання 21.06.2016р. не з'явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, та своєчасно, заперечення на позов не надав, у зв'язку з чим справу розглянуто на підставі наявних у ній доказів, відповідно до ч.4 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч.6 ст.128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Таким чином, з урахуванням того, що повноважні представника відповідача - Державної служби інтелектуальної власності України, та третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Державного підприємства "Український інститут інтелектуальної власності" (УКРПАТЕНТ), до суду не з»явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлялись належним чином та своєчасно, а також зважаючи на відсутність потреби у витребуванні додаткових доказів, виклику у судове засідання свідка, експерта, судом ухвалено рішення щодо розгляду даної адміністративної справи в порядку письмового провадження, відповідно до ч.6 ст.128 КАС України.

Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази в сукупності та системно проаналізувавши приписи чинного законодавства, суд встановив наступне.

Як встановлено судом, та вбачається з матеріалів справи, 05.09.2014р. патентний повірений ОСОБА_2 в інтересах ПрАТ "Одеський завод шампанських вин" звернувся до Українського інституту промислової власності Державної служби інтелектуальної власності України із Заявою № m 204 12561 про реєстрацію знака для товарів і послуг в Україні в 20 класі (корки для пляшок), та 33 класі (алкогольні напої), у якій на реєстрацію, як знак, заявлено комбінацію цифр, які утворюють число « 1896», яке є датою заснування підприємства заявника, за наслідками розгляду якої Відділенням експертизи заявок на позначення та промислові зразки Державного підприємства «Український інститут інтелектуальної власності» (УКРПАТЕНТ) на ім»я ОСОБА_2 надіслано Повідомлення від 29.09.2015р. №30751, за підписом головного експерта Фарабієвої А.С., в котрому зазначено, що відповідно до "Правил складання, подання та розгляду заявки на видачу свідоцтва України на знак для товарів і послуг" (п.4.5.1) можлива відмова у реєстрації знака відносно усього переліку товарів і/або послуг, оскільки згідно з п.2 ст.6 Закон України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг», заявлене позначення для всіх товарів 20 та 33 класів не має розрізняльної здатності; « 1896» є простим поєднанням певної кількості цифр і може використовуватись у різних випадках для зазначення на рік, відстань, кількість, тощо відносно будь-яких товарів, та будь-якого виробника. Також, в означеному Повідомленні №30751 від 29.09.2015р. до відома ОСОБА_2 доведено, що у випадку незгоди з наведеними підставами, заявник має право протягом двох місяців від дати отримання даного повідомлення подати до Укрпатенту мотивовану відповідь з доводами на користь реєстрації знака (п.4.5.3 Правил).

Судом з»ясовано, що з урахуванням означеного Повідомлення Відділення експертизи заявок на позначення та промислові зразки Державного підприємства «Український інститут інтелектуальної власності» (УКРПАТЕНТ) від 29.09.2015р. №30751, патентний повірений ОСОБА_2 надав головному експерту Фарабієвій А.С. письмові пояснення від 18.11.2015р., та зазначив, що подане до реєстрації, як знак для товарів та послуг, позначення « 1896» є комбінацією цифр, яка утворює число, та не підпадає під жодну з категорій позначень, встановлених Законом України «Про охорону прав на знаки для товарів та послуг», та Правилами складання, подання та розгляду заявки на видачу свідоцтва України на знак для товарів і послуг, затверджених Наказом Держпатенту України №116 від 28.07.1995р., які не мають розрізняльної здатності. Також, у вказаному зверненні патентним повіреним ОСОБА_2 наголошено, що застосування на укупорювальних товарах до пляшок, та на пакуванні (пляшка, коробка з пляшками), етикетці на пляшку позначення « 1896» у споживача викликає уявлення про те, що « 1896» є датою, а не кількістю товару або відстанню, у зв'язку з чим поєднання знаку із товаром чітко вказує на характер позначення дати. До того ж, у виробництві будь-яких товарів, зокрема, харчових продуктів суттєвим є дата створення підприємства, та чим вона раніша, тим така дата має більшу вагу, оскільки свідчить про тривалість виготовлення товарів, та наявність старих традицій його виготовлення. Так, діяльність Приватного акціонерного товариства "Одеський завод шампанських вин" пов'язана з 1896роком, оскільки це є датою створення підприємства, яке займається виготовленням шампанських та ігристих вин, у зв'язку з чим зазначається на етикетках та пакуванні товарів 33 класу.

15.01.2016р. Державним підприємством «Український інститут інтелектуальної власності» складено Висновок про невідповідність позначення умовам надання правової охорони за результатами кваліфікаційної експертизи №439, за підписом головного експерта Фарабієвої А.С., у якому зазначено, що згідно з п.2 ст.6 Закон України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг», заявлене позначення для всіх товарів 20 та 33 класів не має розрізняльної здатності; « 1896» є простим поєднанням певної кількості цифр і може використовуватись у різних випадках для зазначення на рік, відстань, кількість, тощо відносно будь-яких товарів будь-якого виробника.

Вказаний Висновок Державного підприємства «Український інститут інтелектуальної власності» про невідповідність позначення умовам надання правової охорони за результатами кваліфікаційної експертизи від 15.01.2016р. №439 затверджено Начальником управління правового забезпечення промислової власності Державної служби інтелектуальної власності України Шатовою І.О., та набув статусу рішення про відмову в реєстрації знака.

Не погодившись з означеним Рішенням Державної служби інтелектуальної власності України від 15.01.2016р. №439, позивач - ПрАТ "Одеський завод шампанських вин" звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з даною позовною заявою.

Так, на думку суду, позовні вимоги ПрАТ "Одеський завод шампанських вин" про визнання протиправним та скасування Рішення Державної служби інтелектуальної власності України від 15.01.2016р. №439, та зобов'язання Державної служби інтелектуальної власності України прийняти рішення про відповідність позначення « 1896» умовам надання правової охорони відносно всього переліку товарів 20 та 33 класів, зазначених у заявці від 05.09.2014р. № m 204 12561, є безпідставними, та необґрунтованими, з урахуванням наступного.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу п.1 ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відносини, що виникають у зв'язку з набуттям і здійсненням права власності на знаки для товарів і послуг в Україні регулюються Законом України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг", відповідно до ст.1 якого знак - позначення, за яким товари і послуги одних осіб відрізняються від товарів і послуг інших осіб.

Згідно з пунктом 1 Положення про Державну службу інтелектуальної власності України, затвердженого Указом Президента України від 8 квітня 2011року №436/2011, Державна служба інтелектуальної власності України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра освіти і науки України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері інтелектуальної власності.

Відповідно до пункту 1 статті 2 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" установа (центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері інтелектуальної власності) забезпечує реалізацію державної політики у сфері охорони прав на знаки для товарів і послуг, для чого, зокрема організовує приймання заявок, проведення їх експертизи, приймає рішення щодо них; видає свідоцтва на знаки для товарів і послуг, забезпечує їх державну реєстрацію.

Пунктом 4 Положення про Державну службу інтелектуальної власності України, затвердженого Указом Президента України від 8 квітня 2011року №436/2011 передбачено, що Державна служба відповідно до покладених на неї завдань, у тому числі організовує в установленому порядку експертизу об'єктів права інтелектуальної власності, видає патенти/свідоцтва на об'єкти права інтелектуальної власності; здійснює державну реєстрацію та ведення обліку об'єктів права інтелектуальної власності, проводить реєстрацію договорів про передачу прав на об'єкти права інтелектуальної власності, що охороняються на території України, ліцензійних договорів; визначає уповноважені заклади експертизи та доручає їм проведення експертизи заявок.

Відповідно до частини 1 статті 5 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" правова охорона надається знаку, який не суперечить публічному порядку, принципам гуманності і моралі та на який не поширюються підстави для відмови в наданні правової охорони, встановлені цим Законом.

Частиною 2 статті 5 означеного Закону встановлено, що об'єктом знака може бути будь-яке позначення або будь-яка комбінація позначень. Такими позначеннями можуть бути, зокрема, слова, у тому числі власні імена, літери, цифри, зображувальні елементи, кольори та комбінації кольорів, а також будь-яка комбінація таких позначень.

Згідно зі статтею 7 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" особа, яка бажає одержати свідоцтво, подає до Державного департаменту інтелектуальної власності заявку. За дорученням заявника заявку може бути подано через представника у справах інтелектуальної власності або іншу довірену особу.

Вимоги до заявки, правила подання та процедуру розгляду заявки на видачу свідоцтва України на знак для товарів і послуг, також, встановлюють та визначають Правила складання, подання та розгляду заявки на видачу свідоцтва України на знак для товарів і послуг, розроблені відповідно до Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг", та затверджені Наказом Держпатенту України від 28.07.1995р. №116, згідно з п.4 яких, експертиза заявки на реєстрацію знака для товарів і послуг складається з таких етапів: встановлення дати подання заявки; експертиза заявки за формальними ознаками (на відповідність вимогам, передбаченим ст.7 Закону); експертиза заявки по суті позначення, що заявлено на реєстрацію як знак (кваліфікаційні експертиза).

Статтею 10 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" передбачено, що експертиза заявки має статус науково-технічної експертизи, складається з формальної експертизи та кваліфікаційної експертизи (експертизи по суті) і проводиться закладом експертизи відповідно до цього Закону та правил, встановлених на його основі центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері інтелектуальної власності.

Кінцеві результати експертизи заявки, що не вважається відкликаною або не відкликана, відображаються в обґрунтованому висновку експертизи за заявкою, що набирає чинності після затвердження його Установою. На підставі такого висновку Установа приймає рішення про реєстрацію знака для всіх зазначених у заявці товарів і послуг або про відмову в реєстрації знака для всіх зазначених у заявці товарів і послуг, або про реєстрацію знака щодо частини зазначених у заявці товарів і послуг та відмову в реєстрації знака для іншої частини зазначених у заявці товарів і послуг. Рішення Установи надсилається заявнику.

Відповідно до ч.15-16 ст.10 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" під час кваліфікаційної експертизи перевіряється відповідність заявленого позначення умовам надання правової охорони, визначеним Законом. При цьому використовуються інформаційна база закладу експертизи, в тому числі матеріали заявки, а також довідково-пошуковий апарат та відповідні офіційні видання. Якщо є підстави вважати, що заявлене позначення не відповідає умовам надання правової охорони повністю або частково, то заклад експертизи надсилає заявнику про це обґрунтований попередній висновок з пропозицією надати мотивовану відповідь на користь реєстрації знака. Відповідь заявника надається у строк, встановлений пунктом 6 цієї статті для додаткових матеріалів, та береться до уваги під час підготовки висновку експертизи за заявкою.

Згідно зі статтею 24 Закону України «Про наукову і науково-технічну експертизу» висновок державної наукової і науково-технічної експертизи є обов'язковим для прийняття фізичними і юридичними особами до розгляду та врахування при обґрунтуванні структури і змісту пріоритетних напрямів розвитку науки і техніки, наукових і науково-технічних, соціально-економічних, екологічних програм і проектів, реалізації наукової і науково-технічної діяльності, аналізі ефективності використання науково-технічного потенціалу.

Таким чином, із системного аналізу вищенаведених законодавчих приписів вбачається, що висновок закладу експертизи є висновком державної науково-технічної експертизи, та є обов'язковим для його врахування.

До того ж, у процедурі реєстрації знака для товарів і послуг Державна служба інтелектуальної власності України виконує виключно технічні функції по затвердженню висновків експертизи, а характер прийнятого рішення (про реєстрацію знака для товарів і послуг або про відмову в реєстрації знака) залежить від результатів експертизи, проведеної закладом експертизи; при цьому Закон України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" не передбачає можливості для відповідача приймати рішення щодо реєстрації знака для товарів і послуг на власний розсуд без врахування результатів експертизи.

Зокрема, як встановлено судом, та вбачається з матеріалів справи, за результатами кваліфікаційної експертизи заявки патентного повіреного ОСОБА_2, котрий діє в інтересах ПрАТ "Одеський завод шампанських вин", від 05.09.2014р. № m 204 12561, ДП "Український інститут інтелектуальної власності" складено Висновок про невідповідність позначення умовам надання правової охорони за результатами кваліфікаційної експертизи від 15.01.2016р. №439, у якому зазначено, що згідно з п.2 ст.6 Закон України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг», заявлене позначення для всіх товарів 20 та 33 класів не має розрізняльної здатності; « 1896» є простим поєднанням певної кількості цифр і може використовуватись у різних випадках для зазначення на рік, відстань, кількість, тощо відносно будь-яких товарів будь-якого виробника.

Вищевказаний Висновок Державного підприємства «Український інститут інтелектуальної власності» про невідповідність позначення умовам надання правової охорони за результатами проведення кваліфікаційної експертизи від 15.01.2016р. №439 затверджено Начальником управління правового забезпечення промислової власності Державної служби інтелектуальної власності України Шатовою І.О., та набув статусу рішення про відмову в реєстрації знака.

Таким чином, судом встановлено, що спірне Рішення від 15.01.2016р. №439 винесено Державною службою інтелектуальної власності України саме на підставі Висновку Державного підприємства «Український інститут інтелектуальної власності» про невідповідність позначення умовам надання правової охорони за результатами проведення кваліфікаційної експертизи від 15.01.2016р. №439.

Відповідно до ч.1 ст.15 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" заявник може оскаржити рішення Установи за заявкою у судовому порядку або до Апеляційної палати протягом двох місяців від дати одержання рішення Установи чи копій матеріалів, затребуваних відповідно до пункту 3 статті 10 цього Закону.

Так, судом встановлено, що ПрАТ "Одеський завод шампанських вин" відмовлено у реєстрації знака « 1896» у зв'язку з тим, що заявлене позначення для всіх товарів 20 та 33 класів не має розрізняльної здатності; « 1896» є простим поєднанням певної кількості цифр і може використовуватись у різних випадках для зазначення на рік, відстань, кількість, тощо відносно будь-яких товарів будь-якого виробника.

Підстави для відмови в наданні правової охорони визначено статтею 6 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг", відповідно до частини 2 якої не можуть одержати правову охорону також позначення, які: звичайно не мають розрізняльної здатності та не набули такої внаслідок їх використання; складаються лише з позначень, що є загальновживаними як позначення товарів і послуг певного виду; складаються лише з позначень чи даних, що є описовими при використанні щодо зазначених у заявці товарів і послуг або у зв'язку з ними, зокрема вказують на вид, якість, склад, кількість, властивості, призначення, цінність товарів і послуг, місце і час виготовлення чи збуту товарів або надання послуг; є оманливими або такими, що можуть ввести в оману щодо товару, послуги або особи, яка виробляє товар або надає послугу; складаються лише з позначень, що є загальновживаними символами і термінами; відображають лише форму, що обумовлена природним станом товару чи необхідністю отримання технічного результату, або яка надає товарові істотної цінності.

Згідно з п.п.4.3.1.3 п.п.4.3.1 п.4.3 розділу 4 Правил складання, подання та розгляду заявки на видачу свідоцтва України, затверджених Наказом Держпатенту України від 28.07.1995р. №116, на знак для товарів і послуг при перевірці позначення, заявленого на реєстрацію як знак, щодо наявності підстав для відмови в наданні правової охорони, відповідно до пункту 2 статті 6 Закону, встановлюється, чи не являються позначення такими, що: а) не мають розрізняльної здатності; б) є загальновживаними як позначення товарів певного виду; в) являють собою загальновживані символи і терміни; г) вказують на вид, якість, кількість, властивості, склад, призначення, цінність товарів і/або послуг, а також на місце і час їх виготовлення чи збуту; Ґ) є оманливими або такими, що можуть ввести в оману щодо товару, послуги або особи, яка виробляє товар або надає послугу.

Згідно з п.п.4.3.1.3 означених Правил до позначень, що не мають розрізняльної здатності, відносяться: - позначення, які складаються лише з однієї літери, цифри, лінії, простої геометричної фігури, що не мають характерного графічного виконання; - реалістичні зображення товарів, якщо вони заявляються на реєстрацію як знак для позначення цих товарів; - тривимірні об'єкти, форма яких обумовлена виключно функціональним призначенням, якщо такий об'єкт заявляється як знак; - загальновживані скорочення; - позначення, які тривалий час використовувались в Україні кількома виробниками як знаки для товарів, що мають спільну якість або інші характеристики, і втратили розрізняльну здатність як індивідуальні знаки відносно таких товарів.

Підпунктами 4.3.1.7, 4.3.1.8 Правил складання, подання та розгляду заявки на видачу свідоцтва України передбачено, що до позначень, які вказують на вид, якість, кількість, властивості, склад, призначення, цінність товарів і/або послуг, а також на місце і час їх виготовлення чи збуту, належать прості найменування товарів; зазначення категорії якості товарів; зазначення властивостей товарів, в тому числі таких, що носять хвалебний характер; зазначення матеріалу або складу сировини; зазначення ваги, об'єму, ціни товарів, дати виробництва товарів; історичні дані щодо заснування виробництва, зображення нагород, що присуджені товарам; видові найменування підприємств, адреси виробників товарів або посередників.

Позначення, що зазначені у пункті 4.3.1.3 а), б), в), г) Правил, можуть бути включені до знака, як елементи, що не охороняються. При цьому приймається до уваги смислове та/або просторове значення такого елемента.

При прийнятті рішення про можливість реєстрації знака, який містить позначення, що зазначені в пункті 4.3.1.3 а), б), в), г) Правил, ураховуються всі відомості, що свідчать на користь реєстрації знака, зокрема, вимога заявника про застосування статті 6 quinquies Паризької конвенції і особливо тривалість використання знака, якщо відповідні відомості надані заявником. У разі необхідності від заявника можуть запросити додаткові матеріали.

Наведені правові норми вказують, що основною функцією знака для товарів і послуг є вирізнення та індивідуалізація товарів і послуг одного виробника від товарів і послуг інших виробників, а для виконання цієї функції заявлене позначення має відповідати умовам надання правової охорони; у свою чергу правова охорона надається знаку, який не суперечить публічному порядку, принципам гуманності і моралі та на який не поширюються підстави для відмови в наданні правової охорони, встановлені Законом України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг", зокрема, знак має розрізняльну здатність на момент створення або набув такої внаслідок його використання.

Підпунктом 4.3.1.9 Правил складання, подання та розгляду заявки на видачу свідоцтва України передбачено, що до позначень, що є оманливими або такими, що можуть ввести в оману щодо товару, послуги або особи, яка виробляє товар або надає послугу, відносяться позначення, які породжують у свідомості споживача асоціації, пов'язані з певною якістю, географічним походженням товарів або послуг або з певним виробником, які насправді не відповідають дійсності. Позначення може бути визнане оманливим або таким, що здатне вводити в оману, коли є очевидним, що воно в процесі використання як знака не виключає небезпеку введення в оману споживача (пункт 4.3.1.9 Правил).

Оманливі позначення - позначення або його елементи, які містять відомості, що однозначно сприймаються споживачем як неправдиві, неправильні, або як такі, що не відповідають реальним фактам щодо властивостей або інших якісних характеристик товарів або характеру послуг, походження товарів або послуг, а також відомості, що спотворюють істину, або свідомо видаються як істинні. Якщо такі відомості у позначенні є очевидним фактом і не потребують доказів або пояснень, позначення в цілому вважається оманливим.

Оманливість позначення є об'єктивною характеристикою і виникає внаслідок невідповідності смислового значення позначення властивостям товару або послуги, які маркуються, тобто внаслідок наявності у товару чи послуги властивостей, які суперечать смисловому значенню позначення. При цьому відомості про наявність чи відсутність таких властивостей сприймаються споживачем як достовірні.

Можливість введення споживача в оману щодо особи, яка виробляє товар або надає послугу, виникає в разі існування на ринку споріднених товарів або послуг, які марковані позначеннями, схожими настільки, що їх можна сплутати, або тотожними, права на які набуті раніше (промислові зразки, прізвища тощо). Така схожість може породжувати у свідомості споживача асоціації, пов'язані з певним виробником, які не відповідають дійсності.

Згідно з рекомендаціями Всесвітньої організації інтелектуальної власності, під час перевірки схожості товарних знаків слід порівнювати їх загалом і більше значення надавати загальним елементам, які можуть ввести в оману, без виокремлення відмінностей, не помічених середнім споживачем.

Якщо споживач може змішати товари, дистинктивна функція торговельного знака не працює, і споживач може не купити товар, який він хоче.

Таким чином, судом встановлено, що заявлений позивачем - Приватним акціонерним товариством "Одеський завод шампанських вин" знак « 1896» не індивідуалізує особу виробника, оскільки може використовуватись багатьма виробниками як загальна назва (назва товарів певного виду), є загальновживаним, як позначення товарів певного виду, а тому позначення за Заявкою від 05.09.2014р. № m 204 12561 не може виконувати основну функцію знака для товарів і послуг - слугувати засобом вирізнення товарів одних осіб від товарів інших.

До того ж, з матеріалів справи вбачається, що за наслідками розгляду Повідомлення Відділення експертизи заявок на позначення та промислові зразки Державного підприємства «Український інститут інтелектуальної власності» (УКРПАТЕНТ) від 29.09.2015р. №30751, патентний повірений ОСОБА_2 надав головному експерту Фарабієвій А.С. письмові пояснення від 18.11.2015р., та зазначив, що подане до реєстрації, як знак для товарів та послуг, позначення « 1896» є комбінацією цифр, яка утворює число, та не підпадає під жодну з категорій позначень, встановлених Законом України «Про охорону прав на знаки для товарів та послуг», та Правилами складання, подання та розгляду заявки на видачу свідоцтва України на знак для товарів і послуг, затверджених Наказом Держпатенту України №116 від 28.07.1995р., які не мають розрізняльної здатності. Також, в означеному зверненні патентним повіреним ОСОБА_2 наголошено, що застосування на укупорювальних товарах до пляшок, та на пакуванні (пляшка, коробка з пляшками), етикетці на пляшку позначення « 1896» у споживача викликає уявлення про те, що « 1896» є датою, а не кількістю товару або відстанню, у зв'язку з чим поєднання знаку із товаром чітко вказує на характер позначення дати. До того ж, у виробництві будь-яких товарів, зокрема, харчових продуктів суттєвим є дата створення підприємства, та чим вона раніша, тим така дата має більшу вагу, оскільки свідчить про тривалість виготовлення товарів, та наявність старих традицій його виготовлення. Так, діяльність Приватного акціонерного товариства "Одеський завод шампанських вин" пов'язана з 1896роком, оскільки це є датою створення підприємства, яке займається виготовленням шампанських та ігристих вин, у зв'язку з чим зазначається на етикетках та пакуванні товарів 33 класу.

Отже, судом встановлено, що Приватним акціонерним товариством "Одеський завод шампанських вин" до Відділення експертизи заявок на позначення та промислові зразки Державного підприємства «Український інститут інтелектуальної власності» (УКРПАТЕНТ) не були надані докази на підтвердження позначення розрізняльної здатності щодо вказаних у заяві від 05.09.2014р. № m 204 12561 товарів.

Натомість, статтею 6 Паризької конвенції з охорони промислової власності від 20 березня 1883року, яка набула чинності для України 25 грудня 1991року передбачено, що «для того щоб визначити, чи може бути знак предметом охорони, необхідно враховувати всі фактичні обставини, особливо тривалість застосування знака».

Відповідно до п.10.3.7 Методичних рекомендацій з окремих питань проведення експертизи заявки на знак для товарів і послуг, складених Державним підприємством «Український інститут інтелектуальної власності», якщо позначення є описовим, реєстрація повинна бути дозволена лише за умови доведення заявником набутої розрізняльної здатності та надання відповідних доказів, зазначених у п.10.1.5 цих Рекомендацій.

В останньому наведеному пункті Рекомендацій зазначено, що розрізняльна здатність може бути властива позначенню з моменту його створення або набута ним внаслідок використання. Якщо є підстави вважати, що заявлене позначення звичайно не має розрізняльної здатності, то перевіряється чи не набуло воно такої внаслідок його використання. У разі, якщо документи заявки не містять факторів, що підтверджують набуття розрізняльної здатності заявленим позначенням внаслідок його використання до дати подання заявки, складається попередній висновок експертизи про можливу відмову у реєстрації знака, який надсилається заявнику. У відповідь на цей висновок заявник може подати докази набутої заявленим позначенням розрізняльної здатності внаслідок його використання.

Крім того, власник знака "1896" після реєстрації отримує виключне право забороняти використання будь-яких тотожних або схожих до ступеня змішання з його знаком позначень щодо таких самих або споріднених (однорідних) товарів, отже реєстрація знака "1896" може створити перешкоди для діяльності на українському ринку інших товаровиробників.

Таким чином, при вирішенні даного спору суд зважає на відсутність законодавчого визначення розрізняльної здатності, а тому виходячи із загальних понять теорії інтелектуальної власності, за якими розрізняльну здатність знака для товарів і послуг визначають як властивість позначення бути придатним до вирізнення товарів і послуг конкретного виробника з-поміж інших товарів і послуг за певними особливостями, відмінними рисами заявника чи товару, які надають позначенню індивідуальності та можливість створення певного образу від його сприйняття, суд вважає, що заявлена позивачем - ПрАТ "Одеський завод шампанських вин" комбінація цифр - « 1896» не має розрізняльної здатності, оскільки не дає можливості вирізняти товари позивача з-поміж інших товарів, та не має особливостей чи відмінних рис, які б свідчили про індивідуальність.

Відтак, з урахуванням вищевикладеного, судом встановлено, що з огляду на невідповідність заявленої позивачем - ПрАТ "Одеський завод шампанських вин" комбінації цифр - «1896» умовам надання правової охорони через відсутність розрізняльної здатності Рішення Державної служби інтелектуальної власності України про відмову в реєстрації знака від 15.01.2016р. №439 узгоджується з нормами Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг", а тому є правомірним.

Оскільки судом не встановлено підстав для визнання протиправним та скасування Рішення Державної служби інтелектуальної власності України про відмову в реєстрації знака від 15.01.2016р. №439, вимога щодо зобов'язання Державної служби інтелектуальної власності України прийняти рішення про відповідність позначення «1896» умовам надання правової охорони відносно всього переліку товарів 20 та 33 класів, зазначених у заявці від 05.09.2014р. № m 204 12561, також задоволенню не підлягає, оскільки є похідною від означеної позовної вимоги.

Вищевикладене спростовує твердження позивача, наведені у позовній заяві.

Частиною 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з ч.1 ст.69 та ч.ч.1,4 ст.70 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно зі ст.159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відтак, беручи до уваги наведене, та оцінюючи надані сторонами по справі письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що уточнені позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Одеський завод шампанських вин" до Державної служби інтелектуальної власності України, третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Державного підприємства "Український інститут інтелектуальної власності" (УКРПАТЕНТ) про визнання протиправним та скасування рішення від 15.01.2016р. №439, зобов'язання прийняти рішення про відповідність позначення « 1896» умовам надання правової охорони відносно всього переліку товарів 20 та 33 класів, зазначених у заявці від 05.09.2014р. № m 204 12561, не обґрунтовані, документально не підтверджені, не ґрунтуються на положеннях чинного законодавства, отже задоволенню не підлягають.

У зв'язку з тим, що у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю, витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача, відповідно до положень ст.94 КАС України.

Керуючись ст.ст.2, 4, 7-9, 11, 12, 69, 71, ч.6 ст.128, ст.ст.158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову Приватного акціонерного товариства "Одеський завод шампанських вин" до Державної служби інтелектуальної власності України, третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Державного підприємства "Український інститут інтелектуальної власності" (УКРПАТЕНТ) про визнання протиправним та скасування рішення від 15.01.2016р. №439, зобов'язання прийняти рішення про відповідність позначення « 1896» умовам надання правової охорони відносно всього переліку товарів 20 та 33 класів, зазначених у заявці від 05.09.2014р. № m 204 12561, відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили в порядку, передбаченому приписами ст.254 КАС України.

Головуючий суддя Харченко Ю.В.

Судді Аракелян М.М.

Потоцька Н.В.