Справа № 2-а-6279/09/1470
Суддя: Ступакова І.Г.
Дата ухвалення: 2011-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2011 р.Справа № 2-а-6279/09/1470

Категорія:12.3Головуючий в 1 інстанції: Мавродієва М.В.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого Ступакової І.Г.

суддів Бітова А.І.

Милосердного М.М.

(у зв`язку з неприбуттям у судове засідання сторін,

справа розглядається в порядку письмового провадження)

розглянувши у порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційними скаргами представника Генерального штабу Збройних Сил України, представника Державного Казначейства України на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 05 серпня 2010 року за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, Генерального штабу Збройних Сил України, Командування Сухопутних військ Збройних Сил України, Державного Казначейства України про визнання незаконною бездіяльності щодо своєчасного не прийняття рішення про звільнення та невиплати грошового забезпечення, стягнення недоплаченого грошового забезпечення, стягнення матеріальної шкоди та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2009 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом (з урахуванням уточнень) до Міністерства оборони України, Генерального штабу Збройних Сил України, Командування Сухопутних військ Збройних Сил України, Державного Казначейства України про визнання незаконною бездіяльність Міністерства оборони України щодо своєчасного не прийняття рішення про звільнення позивача та невиплати йому грошового забезпечення (за третій та усі наступні місяці знаходження позивача поза штатом (у розпорядженні); стягнення з Міністерства оборони України недоплаченого грошового забезпечення за третій та усі наступні місяці знаходження позивача поза штатом (у розпорядженні) до дня виключення зі списків особового складу, з розрахунку та у розмірах місячного грошового забезпечення, яке позивач отримував за останньою штатною посадою, у розмірі 20768,22 грн., з відповідною індексацією та компенсацією, станом на дату фактичної виплати заборгованості та стягнення з Міністерства оборони України 51000,0 грн. матеріальної шкоди і 49000,0 грн. моральної шкоди.

В обґрунтування позову зазначалося, що через бездіяльність структурних підрозділів Міністерства оборони, позивача не звільняли з військової служби протягом року (з 30.12.2009р. по 14.01.2010р.). Весь цей час він був позбавлений можливості працевлаштуватись, грошове забезпечення виплачувалось лише за перші два місяці знаходження позивача поза штатом; питання про продовження виплати грошового забезпечення за третій та усі наступні місяці знаходження позивача поза штатом також через бездіяльність Міністерства оборони не вирішувалось; в період з 09.04.2009р. позивач отримував лише посадовий оклад не маючи можливості заробляти кошти іншим чином, незважаючи на наявність пропозиції по працевлаштуванню. Вказані обставини позбавили позивача гідного існування, змусили займати кошти, погіршився стан його здоров`я.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 05 серпня 2010 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано незаконною бездіяльність Генерального штабу Збройних Сил України щодо своєчасного не прийняття рішення про звільнення позивача з військової служби. Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 7275,0 грн. моральної шкоди. В решті позовних вимог відмовлено.

В апеляційних скаргах представника Генерального штабу Збройних Сил України, представника Державного Казначейства України ставиться питання про скасування судового рішення, в зв`язку з тим, що воно постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційних скарг представника Генерального штабу Збройних Сил України, представника Державного Казначейства України, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Вирішуючи справу суд першої інстанції встановив, що позивач проходив військову службу у ІНФОРМАЦІЯ_1 . 30.12.2008р. військовим комісаром ІНФОРМАЦІЯ_2 винесено наказ №284 про переведення ІНФОРМАЦІЯ_3 на новий штат, пунктом 3 якого майора ОСОБА_1 , який за підсумками проведення бесіди та розгляду атестаційної комісії наполягає на звільнення з військової служби у запас, з 30.12.2008р. виведено поза штат.

16.01.2009р. позивачем було подано рапорт про звільнення з військової служби у запас у зв`язку із скороченням штатів. 16.01.2009р. Миколаївським ОВС було підготовлено та направлено до Управління особового складу штабу Південного оперативного командування подання про звільнення майора ОСОБА_1 з військової служби у запас за п.п.«г`ч.6 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу`на підставі директив Міністра оборони України від 30.08.2008 №Д-322/1/013 та командувача військ Південного оперативного командування від 29.09.2008 №6/3/0122. При цьому, у доданому до подання висновку прямих начальників, міститься клопотання начальника територіального управління Південного оперативного командування та командувача військ Південного оперативного командування від 18.02.2009р. про звільнення майора ОСОБА_1 у запас на підставі п.п.«г`ч.6 ст.26 Закону №2232-ХІІ.

Листом Управління особового складу штабу Південного оперативного командування №23/1/164 від 23.03.2009р. подання та додаткові матеріали на звільнення позивача були повернуті до ІНФОРМАЦІЯ_3 у зв`язку з можливістю використання офіцерів на військовій службі у Збройних силах України та пропозицією прийняти рішення щодо подальшого використання офіцера на військовій службі.

Після проведення співбесіди з позивачем, який наполягав на звільнення, Миколаївський ОВК, супровідним листом №94/ос від 06.04.2009р. повторно направив подання до Управління особового складу штабу Південного оперативного командування.

Листом №211 від 22.04.2009р. Миколаївський ОВК клопотав перед начальником Територіального управління Південного оперативного командування про продовження строків виплати позивачу грошового забезпечення та звертав увагу, що подання про його звільнення було направлено 06.04.2009 за №94/ос.

05.06.2009р. Миколаївський ОВК знову, за вих. №151/ос направив до Управління особового складу штабу Південного оперативного командування подання про звільнення майора ОСОБА_1 ..

14.07.2009 Миколаївський ОВК за вих. №194/ос ще раз направив до Управління особового складу штабу Південного оперативного командування подання про звільнення майора ОСОБА_1 з військової служби.

Листом №7487 від 31.07.2009р. кадровий центр Сухопутних військ Збройних Сил України повідомив позивача, що є можливість його розміщення на вакантних посадах, тому звільнення з військової служби у зв`язку із скороченням штатів суперечить діючому законодавству.

У співбесідах, проведених з позивачем 19.12.2008, 06.04.2009, 05.06.2009 14.07.2009р.р., останній жодного разу не висловив бажання залишитись на військовій службі, наполягаючи на звільненні.

02.12.2009р. наказом начальника Генерального штабу Збройних Сил України №763 позивача було звільнено з військової служби у запас у зв`язку зі скороченням штатів.

14.01.2010р. ІНФОРМАЦІЯ_4 винесено наказ №6 про виключення позивача зі списків особового складу військового комісаріату.

З моменту подання позивачем рапорту про звільнення (16.01.2009) до моменту виключення його зі списків особового складу військової частини (14.01.2010) минув рік.

Частково задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції зазначив, що тривалим не звільненням позивача з військової служби були порушені його права та інтереси.

Колегія суддів погоджується з зазначеними висновками суду першої інстанції, та вважає, що при винесенні оскаржуваної постанови, суд дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення адміністративного позову, виходячи з наступного.

Порядок та умови прийняття, проходження та звільнення з військової служби у Збройних Силах України, встановлюються «Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України», яке затверджено Указом Президенту України №1153/2008 від 10.12.2008 року.

Відповідно до п.226 вказаного вище Положення, військовослужбовці звільняються з військової служби у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів:

1) при скороченні посади, яку військовослужбовець займає, у тому числі при ліквідації (розформовуванні), реорганізації військових частин або державних органів, установ і організацій, у разі неможливості використання цього військовослужбовця на військовій службі;

2) при скороченні рівнозначних посад у межах їх загальної чисельності, які підлягають заміщенню військовослужбовцями з однаковою військово-обліковою спеціальністю, зокрема, якщо займана ними посада не підлягає скороченню, за їх згодою (для військовослужбовців, які мають право на пенсію).

Військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) військовий комісаріат, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця (п.233 Положення).

Як було встановлено судом першої інстанції та не заперечувалося відповідачами, посада, яку займав майор ОСОБА_1 , при переведенні військового комісаріату на новий штат була скорочена, після чого відповідно до бажання та рапорту позивача на виконання вище зазначених приписів «Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України», позивачем та Миколаївським ОВК були виконані всі необхідні дії для вирішення питання про звільнення.

При розгляді адміністративного позову щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, суди, відповідно до ч.3 ст.2 КАС України, перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

З урахуванням обставин та строку на протязі якого вирішувалося питання про звільнення позивача, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що характер дій, які мали бути вчинені Генеральним штабом Збройних Сил України та підпорядкованими йому підрозділами Збройних Сил України по звільненню ОСОБА_1 не був особливо складним, у зв`язку з чим, не є обґрунтованими дії відповідача по звільненню позивача, яке тривало на протязі року.

Доводи же, зазначені в запереченнях на позов та в апеляційній скарзі представника Генерального штабу Збройних Сил України, колегія суддів вважає такими, які не доводять правомірності та законності оскаржуваних дій відповідача - Генерального штабу Збройних Сил України при прийнятті рішення про звільнення позивача протягом тривалого часу, що відповідно до вище зазначених норм ст.2 КАС України було перевірено та обґрунтовано встановлено рішенням суду першої інстанції.

Крім того, колегія суддів вважає, що питання стягнення моральної шкоди та її розміру, вирішено судом першої інстанції у повній відповідності до норм матеріального та процессуального права, з належним зясуванням та урахуванням обставин справи та Постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», у зв`язку з чим, доводи апеляційної скарги Державного Казначейства України про відсутність спеціального закону, яким би було встановлено порядок виплати військовослужбовцям моральної шкоди та відповідно безпідставність стягнення безпосередньо з Державного казначейства моральної шкоди на користь позивача є такими, які ґрунтуються на помилковому застосуванні та розумінні апелянтом норм матеріального права, регулюючих спірне питання.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скаргах доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційні скарги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 195, 197; п.1 ч.1 ст. 198; ст. 200; п.1 ч.1 ст. 205; ст. 206; ч.5 ст. 254 КАС України, колегія суддів,
У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги представника Генерального штабу Збройних Сил України, представника Державного Казначейства України залишити без задоволення, а постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 05 серпня 2010 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п`ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий:

Судді: