Справа № 2-а-8840/10/1570
Суддя: Ступакова І.Г.
Дата ухвалення: 2011-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 березня 2011 р.Справа № 2-а-8840/10/1570

Категорія:8.2.1Головуючий в 1 інстанції: Іванов Е.А.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1,
судді ОСОБА_2,
судді ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі справу за апеляційною скаргою представника Державної податкової інспекції у Суворовському районі м.Одеси на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2010 року по справі за адміністративним позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_5 до Державної податкової інспекції у Суворовському районі м.Одеси про визнання нечинним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2010 року ФОП ОСОБА_5 звернувся до суду з адміністративним позовом до ДПІ у Суворовському районі м.Одеси про визнання нечинним та скасування рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 25 червня 2010 року № НОМЕР_1, на загальну суму 8766,75 грн.

В обґрунтування позову зазначалося, що позивач є суб'єктом підприємницької діяльності, знаходиться на спрощеній системі оподаткування (сплачує єдиний податок), тому відповідно до законодавства України, при продажу товарів не застосовує РРО, розрахункові книги та Книги обліку розрахункових операцій. Також позивач вказував, що під час проведення перевірки, відповідач не взяв до уваги те, що він має декілька крамниць, складські приміщення та офіс, тому на місці реалізації товару знаходяться тільки копії первинних документів. Крім того, товар, що поступає у кількості та по ціні зазначеної в товарно-транспортних накладних на всю партію товару, а далі відвантажується по крамницях.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2010 року позовні вимоги ФОП ОСОБА_5 задоволені частково. Визнано протиправними та скасовано рішення ДПІ у Суворовському районі м.Одеси від 25 червня 2010 року № НОМЕР_1 в частині нарахування штрафу у розмірі 7396,50 грн. В решті позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представника ДПІ у Суворовському районі м.Одеси ставиться питання про скасування судового рішення в звязку з тим, що воно постановлено з порушенням норм процесуального права та висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги представника ДПІ у Суворовському районі м.Одеси, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_5 є фізичною особою підприємцем та є платником єдиного податку, про що свідчить свідоцтво про сплату єдиного податку серії 3 № 587984 від 01 січня 2010 року, терміном дії на 2010 рік.

17 червня 2010 року працівниками ДПА України в Одеській області була здійснена перевірка господарської одиниці крамниця, що належить позивачу, за результатами якої посадовими особами ДПА України в Одеській області був складений акт від 14 червня 2010 року № 0267/15/54/23/НОМЕР_2, відповідно до якого в ході перевірки встановлено невідповідність готівкових коштів на місці проведення розрахунків, встановлено факт реалізації товару, а саме: пива «Янтар», 1 пляшку, вартістю 3,45 грн. без видачі розрахункової квитанції та застосування КОРО та реалізація не облікованого товару.

На підставі вказаного акта, відповідачем було винесено рішення про застосування штрафних санкцій від 25 червня 2010 року № НОМЕР_1 за порушення п.п.5,12,13 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», згідно з яким до позивача застосовані штрафні санкції у сумі 8766,75 грн.

Не погодившись із вказаним рішенням позивач подав скаргу до ДПА України в Одеській області, за результатом розгляду якої останньою було винесено рішення, яким рішення ДПІ у Суворовському районі м. Одеси від 25 червня 2010 року № НОМЕР_1 про застосування штрафних санкцій залишено без змін, а скаргу ФОП ОСОБА_5 залишено без задоволення.

Також судом першої інстанції встановлено, що позивачем, відповідно до вимог діючого законодавства, ведеться книга обліку доходів та витрат, за формою Ф-10, яка зареєстрована в органах Державної податкової служби та в якій відображаються доходи та витрати ФОП ОСОБА_5

Крім того, судом першої інстанції було зазначено що позивач здійснював роздрібну реалізацію пива в пляшках, про що свідчать накладні на придбання пива ФОП ОСОБА_5, на підставі чого прийшов до висновку, що пиво відповідно до ст.1 Закону України «Про ставки акцизного збору і ввізного мита на деякі товари (продукцію)»є підакцизним товаром.

Задовольняючи частково адміністративний позов, суд першої інстанції зазначив, що актом перевірки було правомірно відображено порушення стосовно незастосування при проведенні розрахунків розрахункової книги та книги обліку розрахункових операцій, але правопорушення щодо ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації було помилково застосовано до позивача.

Колегія суддів вважає, що вищезазначений висновок суду першої інстанції відповідає матеріалам справи та нормам матеріального права, виходячи з наступного.

У відповідності до п.12 ст.3 Закону «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»№ 265/95, суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані вести у порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів, які відображені в такому обліку, за винятком продажу товарів особами, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку обсягів реалізованих товарів (наданих послуг).

Згідно зі ст.21 вказаного Закону, до суб'єктів підприємницької діяльності, що не ведуть або ведуть з порушенням встановленого порядку облік товарів за місцем реалізації та зберігання, застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості не облікованих товарів за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Однак, як вірно було встановлено судом першої інстанції, позивач перебуває на спрощеній системі оподаткування та звітності (єдиний податок).

Пунктом 1 Указу Президента «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого, підприємництва»встановлено, що спрощена система оподаткування, обліку та звітності запроваджується для фізичних осіб, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і у трудових відносинах з якими, включаючи членів їх сімей, протягом року перебуває не більше 10 осіб та обсяг виручки яких від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за рік не перевищує 500 тис. гривень.

Згідно з п.6 вказаного Указу, порядок ведення спрощеного обліку та звітності суб'єктами малого підприємництва відповідно до цього Указу затверджується Міністерством фінансів України.

Так, відповідно до ст.6 Закону № 265/95, облік товарних запасів фізичною особою - суб'єктом підприємницької діяльності ведеться у порядку, визначеному чинним законодавством, а юридичною особою (її філією, відділенням, іншим відокремленим підрозділом) - у порядку, визначеному відповідним національним положенням (стандартом) бухгалтерського обліку. Облік ведеться з урахуванням особливостей, встановлених для суб'єктів малого підприємництва.

Згідно п.3 Порядку ведення книги обліку доходів і витрат, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 26 вересня 2001 р. N1269, суб'єктом підприємницької діяльності до книги заносяться такі відомості: порядковий номер запису; дата здійснення операції, пов'язаної з проведеними витратами і/або отриманим доходом; сума витрат за фактом їх здійснення, в тому числі заробітна плата найманого працівника; сума вартості товарів, отриманих для їх продажу (надання послуг); сума виручки від продажу товарів (надання послуг) - з підсумком за день.

Враховуючи вищенаведені правові норми та те, що позивач перебуває на спрощеній системі оподаткування та звітності, колегія суддів вважає вірними висновки суду першої інстанції щодо відсутності обов`язку у позивача ведення обліку товарів за місцем їх реалізації та зберігання, у звязку з чим є обґрунтованим висновок оскаржуваного рішення суду щодо задоволення позовних вимог в цій частині.

Інші доводи апеляційної скарги судова колегія до уваги не приймає та вважає їх такими, які зроблені на помилковому застосуванні та розумінні апелянтом норм матеріального права.

Враховуючи все вищевикладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198; ст. 200; п.1 ч.1 ст. 205; ст. 206; ч.5 ст. 254 КАС України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника Державної податкової інспекції у Суворовському районі м.Одеси залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2010 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Повний текст судового рішення виготовлений 23 березня 2011 року.

Головуючий:
Судді: