Справа № 22-а-5364/08
Суддя: Потапчук В.О.
Дата ухвалення: 2011-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2011 р.Справа № 22-а-5364/08

Категорія:10.2Головуючий в 1 інстанції: Овчаренко А.А.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого - Потапчука В.О.

суддів - Коваля М.П.

- ОСОБА_1

при секретарі - Мельник В.В.

за участю представника позивача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі справу за апеляційною скаргою Управління пенсійного фонду в Скадовському районі Херсонської області на постанову Скадовського районного суду Херсонської області від 28 травня 2008 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Управління пенсійного фонду в Скадовському районі Херсонської області про визнання дій протиправними, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернулася до суду з адміністративним позовом ОСОБА_3 до Управління пенсійного фонду в Скадовському районі Херсонської області про визнання дій протиправними, посилаючись на те, що відповідач, листом від 04 березня 2008 року № 999/10 відмовило їй в призначенні пенсії у зв'язку з втратою годувальника відповідно до Закону України "Про державну службу" в зв'язку з тим, що на момент досягнення пенсійного віку (60 ро ків) її чоловік ОСОБА_4 не перебував на державній службі, що не відповідає вимозі статті 37 вищезазначеного закону. Відмову відповідача вважає безпідставною і такою, що суперечить чин ному законодавству України, дійсним обставинам, порушує її цивільні права. Вважає, що оскільки вона на день смерті чоловіка була пенсіонеркою та знаходилась на його утриманні, вона має право на призначення пенсії в зв'язку з втратою годувальника на умовах зако ну "Про державну службу", тобто у розмірі 70% суми щомісячного довічного грошового утримання чоловіка на день його смерті з наступною індексацією.

Постановою Скадовського районного суду Херсонської області від 28 травня 2008 року позов задоволено. Визнано відмову відповідача в при значенні ОСОБА_3 пенсії у зв'язку з втратою годувальника відповідно до Закону України "Про державну службу" неправомірним. Зобов'язано відповідача призначити позивачу пенсію в зв'язку з втратою годувальника у розмірі 70% щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_4 на день смерті з подальшою індексацією пенсії згідно з діючим законодавством.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції відповідачем подана апеляційна скарга в якій зазначається, що рішення суду винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Апелянт вказав що суд першої інстанції неправомірно задовольнив позов на підставі того, що ОСОБА_4 мав стаж роботи державного службовця 26 років і 7 місяців, тобто це відповідає вимогам ст. 37 Закону України "Про державну службу". Згідно заяви у пенсійній справі ОСОБА_4 він отримував щомісячне довічне грошове утримання що відповідає ст.43 Закону України "Про статус суддів" але п.4 визначено що при досягненні таким суддею пенсійного віку за ним зберігається право на одержання щомісячного довічного грошового утримання в зазначеному розмірі, або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону України "Про державну службу". А також, ОСОБА_4 мав достатньо стажу державного службовця, але в ст. 37 Закону України "Про державну службу" чітко визначені умови призначення пенсії а саме на одержання пенсії державних службовців мають право особи , які досягли встановленого законодавством пенсійного віку , за наявності загального трудового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державного службовця - не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців.

Апелянт підкреслив, що ОСОБА_4 не має право на пенсію державного службовця так як на момент досягнення пенсійного віку він не працював на посаді державного службовця, та згідно трудової книжки його стаж роботи держаного службовця закінчуються в 59 років.

Апелянтом ставиться питання про скасування оскаржуваної постанови суду та направлення справи до суду першої інстанції на новий розгляд.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Судом першої інстанції встановлене, що ОСОБА_5, покійний чоловік позивачки, з 12 листопада 1966 року по 06 серпня 1979 року працював на посаді слідчого в органах прокуратури, з 21 червня 1982 року він працював на посаді судді, спочатку суддею Скадовського районного суду, а з 15 листопада 1984 року - на посаді судді Херсонського обласного суду. За власним бажанням її чоловік 01 черв ня 1995 року був звільнений з посади судді і знаходився у відставці . Він помер 07 лютого 2008 року у віці 72 році. Стаж роботи, який дає право на пенсію державного службовця, складає 26 років і 7 місяців, тобто відповідає вимогам ст.37 закону "Про державну службу" для призначення пенсії. Знаходячись у відставці ОСОБА_6 отримував щомісячне довічне грошове утримання судді у розмірі 4750,45 грн. на місяць, а його дружина отримувала пенсію у розмірі 655.74 грн. на місяць, що свідчить про те, що отримувана позивачкою від чоловіка допомога була для неї постій ним і основним засобом для існування.

Судом першої інстанції, з посиланням на норми Конституції України, Закону України "Про статус судців", Постанову Верховної ради України "Про порядок введення в дію Закону України "Про статус суддів" був зроблений висновок про те, що на суддю у відставці та на членів його сім'ї розповсюджується дія статті 37 Закону України "Про державну службу", яка гарантує право на соціальній захист утриманців державних службовців, а саме: у разі смерті особи у період перебування на державній службі за наявності у померлого годувальника стажу державної служби не менше 10 років непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні (при цьому дітям - незалежно від того, чи були вони на утриманні померлого годуваль ника), призначається пенсія у зв'язку з втратою годувальника на одного непрацездатного члена сім'ї у розмірі 70 відсотків суми заробітної плати померлого годувальника, на яку нараховували ся страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, з урахуванням норм частини п'ятої цієї статті, а на двох і більше членів сім'ї - 90 відсотків. До непрацездатних членів сім'ї належать особи, зазначені у статті 36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Право на призначення пенсії у зв'язку з втратою годувальника на умовах, передбачених частиною восьмою цієї статті, мають також непрацездатні члени сім'ї померлої осо би, яка отримувала пенсію за цим Законом.

Вирішуючи питання про можливість призначення позивачці пенсії в зв'язку з втратою го дувальника у розмірі 70% щомісячного довічного грошового утримання чоловіка на день смерті з подальшою індексацією пенсії згідно з діючим законодавством суд виходив із того, що утриманці померлого судді, як і він, також мають право на гарантоване державою забезпечення їх належного матеріального утримання на рівні держаних службовців.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що дії відповідача необхідно визнати неправомірними і та кими, що порушують право позивачки на гарантоване державою забезпечення її належного матері ального утримання.

Ст. 37 Закону України "Про державну службу" гарантує право на соціальній захист утриманців державних службовців, а саме: у разі смерті особи у період перебування на державній службі за наявності у померлого годувальника стажу державної служби не менше 10 років непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні (при цьому дітям - незалежно від того, чи були вони на утриманні померлого годуваль ника), призначається пенсія у зв'язку з втратою годувальника на одного непрацездатного члена сім'ї у розмірі 70 відсотків суми заробітної плати померлого годувальника, на яку нараховували ся страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, з урахуванням норм частини п'ятої цієї статті, а на двох і більше членів сім'ї - 90 відсотків.

Ст..37 Закону України "Про державну службу" чітко визначає умови призначення пенсії, а саме, на отримання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності загального трудового стажу для чоловіків не менше 25 років, для жінок не менше 20 років, у тому числі стажу державного службовця не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_7 помер 7.02.2008 року, а перебував він на державній службі до 1.06.1995 року (згідно запису в трудової книжці а.с.8). Тобто, на момент досягнення пенсійного віку встановленого Законом України "Про державну службу" він не працював на посаді державного службовця.

Крім того, відповідно до ст. 43 Закону України «Про статус суддів»суддя, який вийшов у відставку, при наявності відповідного віку і стажу роботи виплачується пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону України "Про державну службу". Судді у відставці, який має стаж роботи на посаді судді не менше 20 років, виплачується за його вибором пенсія або звільнене від сплати податку щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. За кожний повний рік роботи понад 20 років на посаді судді розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж до 90 відсотків заробітку судді. Судді у відставці, який має стаж роботи на посаді судді менше 20 років і досяг 55-річного віку (для жінок - 50 років), розмір щомісячного грошового утримання обчислюється пропорційно кількості повних років роботи на посаді судді. При досягненні таким суддею пенсійного віку за ним зберігається право на одержання щомісячного довічного грошового утримання в зазначеному розмірі, або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону України "Про державну службу".

Відповідно до цієї ж статті у разі смерті особи, яка одержувала щомісячне довічне грошове утримання, особам, які здійснили її поховання, виплачується допомога на поховання у розмірі двомісячного щомісячного довічного грошового утримання, яке склалося на момент смерті.

Таким чином, суд першої інстанцій при вирішені справи допустив порушення норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи, та таке є підставою для скасування оскаржуваної постанови та винесення нового рішення про відмову задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205 КАС України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу Управління пенсійного фонду в Скадовському районі Херсонської області задовольнити. Постанову Скадовського районного суду Херсонської області від 28 травня 2008 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Управління пенсійного фонду в Скадовському районі Херсонської області про визнання дій протиправними скасувати.

Прийняти по справі нову постанову якою в задоволені позовних вимог ОСОБА_3 до Управління пенсійного фонду в Скадовському районі Херсонської області про визнання дій протиправними відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням апеляційного суду.

Доповідач-суддя: ОСОБА_8

Судді: Семенюк Г.В.

ОСОБА_9