Справа № 22-а-4646/08
Суддя: Домусчі С.Д.
Дата ухвалення: 2010-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2010 р.Справа №22-а-4646/08

Категорія:2.30Головуючий в 1 інстанції: Рева С.В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів

Головуючого: судді Домусчі С.Д.

суддів: Димерлія О.О., Єщенка О.В.

за участю секретаря судового засідання: Касєвич К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинам ухвали Одеського апеляційного адміністративного суду від 05 жовтня 2009 року в справі за апеляційними скаргами ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на постанову Київського районного суду м. Одеси від 08 квітня 2008 року в адміністративний справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Приморської районної адміністрації виконкому Одеської міської ради, Управління житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради, треті особи ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, про визнання недійсними рішення та свідоцтв про право власності, -

ВСТАНОВИВ:

21 травня 2010 року ОСОБА_1 подала заяву про перегляд ухвали Одеського апеляційного адміністративного суду від 05 жовтня 2009 року, якою скасована постанова Київського районного суду м. Одеси від 08 квітня 2008 року в адміністративний справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Приморської районної адміністрації виконкому Одеської міської ради, треті особи ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, про визнання недійсними рішення та свідоцтв про право власності та закрито провадження по справі.

В обґрунтування заяви заявник посилається на те, що Одеським апеляційним адміністративним судом постановлено ухвалу з помилковим застосуванням норм процесуального права, а підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є рішення Конституційного Суду України від 01 квітня 2010 року, яким розтлумачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється і на земельні спори фізичних та юридичних осіб з субєктами владних повноважень щодо оскарження їх рішень, дій чи бездіяльності.

Скаржник просить переглянути ухвалу від 05 жовтня 2009 року за нововиявленими обставинами, відмовити у задоволенні апеляційних скарг, а постанову суду першої інстанції залишити в силі.

Представник ОСОБА_2, заперечував проти перегляду ухвали суду за нововиявленими обставинами, так як вважає, що ухвала є законною та відсутні підстави для її перегляду.

Постановляючи 05 жовтня 2009 року ухвалу про часткове задоволення апеляційних скарг, скасування постанови Київського районного суду м. Одеси та закриття провадження по справі, Одеський апеляційний адміністративний суд дійшов висновку, що правовідносини які склались між сторонами мають приватно - правовий характер і відповідач по цій справі не є субєктом владних повноважень у тому значенні цього терміну, в якому його вжито у КАС України, а тому цей спір повинен розглядатись в порядку цивільного судочинства.

Заслухавши суддю доповідача, представника третьої особи, розглянувши та обговоривши доводи заяви, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що заява має бути задоволена, апеляційні скарги не можуть бути задоволені.

Апеляційний суд встановив, що 15 січня 2008 року ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулись до Київського районного суду м. Одеси з позовом до Приморської райадміністрації виконавчого комітету Одеської міської ради, Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Одеської міської ради, треті особи ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_6, в якому просили суд визнати незаконним та скасувати п. 3 рішення № 775 від 15 вересня 1995 року виконкому Приморської районної ради народних депутатів м. Одеси «Про індивідуальне будівництво в районі», свідоцтво про право власності на садовий будинок по вул. Леваневського, 33 від 22 серпня 1996 року на їмя ОСОБА_8, видане виконкомом Приморської районної ради народних депутатів м. Одеси, та свідоцтво про право власності на садовий будинок № 3-331 від 14 травня 1997 року про належність ОСОБА_8 на праві власності садового будинку з надвірними спорудами по вул. Леваневського, 33 в м. Одесі, видане управлінням житлово-комунального господарства виконавчого комітету Одеської міської ради.

Постановою Київського районного суду м. Одеси від 08 квітня 2008 року в задоволенні позову відмовлено.

Ухвалюючи постанову, суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_8 правомірно набула право власності на нерухоме майно, що розташоване на окремій земельній ділянці. Це нерухоме майно ніколи не знаходилось у власності ОСОБА_9, оскаржений п.3 рішення Приморської районної ради м. Одеси від 15 вересня 1995 року №755 та оскаржені свідоцтва про право власності ОСОБА_8 не вплинули на обсяг законних майнових прав ОСОБА_9 та його спадкоємців. Відповідач, як субєкт владних повноважень, приймаючи рішення, діяв в межах наданих йому повноважень та з дотриманням вимог чинного законодавства.

Не погоджуючись з постановою суду, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2 подали апеляційні скарги, в яких зазначили, що судом порушені норми матеріального та процесуального права та просять скасувати постанову суду першої інстанції та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, а ОСОБА_3 і ОСОБА_4 просять скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 05 жовтня 2009 року апеляційні скарги задоволені частково, постанову Київського районного суду м. Одеси скасовано, провадження по справі закрито, тому що справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

21 травня 2010 року третя особа по справі ОСОБА_1, посилаючись на Рішення Конституційного Суду України від 01 квітня 2010 року у справі за конституційним поданням Вищого адміністративного суду України щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 143 Конституції України, пунктів «а», «б», «в», «г»статті 12 Земельного кодексу України, пункту 1 частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України, подала до Одеського апеляційного адміністративного суду заяву про перегляд ухвали у звязку з нововиявленими обставинами, в якій просить переглянути ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду у звязку з нововиявленими обставинами та відмовити в задоволенні апеляційних скарг.

Постановляючи 05 жовтня 2009 року ухвалу Одеський апеляційний адміністративний суд застосував норми права відповідно до практики Верховного Суду України по цій категорії справ, що склалася за наслідками перегляду судових рішень за винятковими обставинами з мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції однієї й тієї самої норми права.

Верховний Суд України зазначав, що орган місцевого самоврядування приймаючи рішення щодо передачі земельної ділянки у користування, (оренду) чи у власність діє не як субєкт владних повноважень у тому розумінні як це вживається у КАС України, а як рівноправний партнер, оскільки ці правовідносини мають приватно правовий, а не публічно правовий характер. Тому ці справи повинні розглядатись з правилами цивільного або господарського судочинства.

Рішенням від 01 квітня 2010 року Конституційний Суд України дав офіційне тлумачення відповідних положень Конституції України, Земельного кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України згідно якого органи місцевого самоврядування приймаючи рішення щодо розпорядження землями територіальних громад діють як субєкти владних повноважень. До публічно правових спорів, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів, належать і земельні спори фізичних та юридичних осіб з органами місцевого самоврядування повязані з оскарженням їх рішень, дій чи бездіяльності.

Згідно ст. 245 КАС України однією з підстав для перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами є встановлення Конституційним Судом України неконституційності закону, іншого правового акту чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішення справи.

Рішення Конституційного Суду України від 01 квітня 2010 року є таким, що змінює судову практику по розгляду публічно - правових спорів повязаних з оскарженням рішень, дій чи бездіяльності органів місцевого самоврядування, щодо розпорядження землею. За своїми наслідками воно таке саме, як і рішення про визнання неконституційною норми права.

Апеляційний суд вважає, що це є підставою для скасування оскарженої ухвали за нововиявленими обставинами.

Розглядаючи по суті апеляційні скарги ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційних скарг.

Суд першої інстанції встановив, та з цим погоджується апеляційний суд, що рішенням Кагановичської районної ради депутатів трудящих від 16 листопада 1956 року № 22 була відведена, окрім інших, земельна ділянка № 18 місцевому комітету санаторія ім. Чкалова, яка, згідно з виготовленим Управлінням головного архітектора м. Одеси у 1956 році плану,була розташована по вул. Леваневського та мала площу 530 кв. м., та була надана ОСОБА_10 на підставі протоколу місцевого комітету санаторія ім. Чкалова № 18 від 23 листопада 1956 року.

Рішенням виконкому Приморської районної ради депутатів трудящих № 667 від 22 серпня 1959 року було скасоване рішення Кагановичської районної ради депутатів трудящих ся від 16 листопада 1956 року № 22 в частині надання земельної ділянки № 18 місцевому комітету санаторія ім. Чкалова, та зазначену земельну ділянку надано ОСОБА_9 для індивідуального житлового будівництва.

Рішенням міської ради № 507-ж від 18 січня 1960 року скасоване рішення виконкому Приморської районної ради депутатів трудящих № 667 від 22 серпня 1959 року.

Після скасування рішення виконкому Приморської районної ради депутатів трудящих № 667 від 22 серпня 1959 року, протоколом місцевого комітету санаторія ім. Чкалова № 18 від 25 липня 1960 року земельна ділянка № 18 по вул. Леваневського, 33 у м. Одесі у рівних частках була надана ОСОБА_9 та ОСОБА_10, який помер у 1985 році.

Протоколом місцевого комітету санаторія ім. Чкалова № 8 від 10 червня 1986 року земельна ділянка, виділена у користування ОСОБА_10, була залишена у користування його дружини ОСОБА_8

Згідно з технічним паспортом на садовий будинок № 22 по вул.. Леваневського у м. Одесі, виготовленим станом на 19 березня 1993 року, на земельній ділянці фактичною площею 577 кв. м., розташований садовий будинок літ. «А»загальною площею 54,5 кв. м., та який поділений на дві частини, з яких одна частина загальною площею 20,7 кв. м. (дві літні житлові кімнати площею 13,7 кв. м. та 7,0 кв. м.), друга частина загальною площею 33,8 кв. м. (веранда площею 11,3 кв. м. та три літні житлові кімнати площею 6,1 кв. м., 9,2 кв. м., 7,2 кв. м.)

Рішенням виконкому Приморської районної ради депутатів № 755 від 15 вересня 1995 року вирішено садову ділянку по вул. Леваневського, 33 переоформити з померлого ОСОБА_10 на його дружину ОСОБА_8, та надати їй свідоцтво про право власності, у звязку з чим 22 серпня 1996 року Приморського районна рада народних депутатів видала ОСОБА_8 свідоцтво про право власності на садовий будинок № 33 по вул. Леваневського у м. Одесі.

Замість виданого 22 серпня 1996 року свідоцтва про право власності, Управління ЖКГ Одеського міськвиконкому 14 травня 1997 року видало ОСОБА_8 свідоцтво про право власності № 3-331 на садовий будинок № 33, по вул. Леваневського у м. Одесі з надвірними спорудами відповідно до технічного паспорту від 15 серпня 1996 року.

Згідно з схематичним планом земельної ділянки та садового будинку № 33, по вул. Леваневського, у м. Одесі, відображеними у технічному паспорті станом на 15 серпня 1996 року, земельна ділянка за цією адресою має площу 284 кв. м. за фактичним користуванням, на якій розташовані садовий будинок літ. «А»(загальна площа 28,1 кв. м.: веранда площею 7,6 кв. м. і дві житлові кімнати 13,8 кв. м. та 6.7 кв. м.), навіс літ. «Б», літня кухня літ. «В», літній душ літ. «Б», сарай літ. «Г», туалет літ. «Е», гараж літ. «Ж».

На схематичному плані ділянки вказано, що по вул. Леваневського, ця ділянка - № 33, межує з земельними ділянками № 31 та № 35, при цьому земельна ділянка № 31 знаходиться з того боку, де відповідно до технічного паспорту, станом на 19 березня 1993 року, знаходилась частина загальної садової земельної ділянки під первісним № 18, яка перебувала у користуванні ОСОБА_9

20 травня 1997 року ОСОБА_8 подарувала ОСОБА_1 садовий будинок з надвірними спорудами під № 33, по вул. Леваневського, у м. Одесі, які складаються з садового будинку загальною площею 28,1 кв. м., літньої кухні літ. «В», літного душу літ. «Б», сараю літ. «Г», туалету літ. «Е», гаражу літ. «Ж». Договір дарування посвідчений державним нотаріусом Першої Одеської державної нотаріальної контори. ОСОБА_11А 20 травня 1997 року та зареєстрований у реєстрі за № 2-1051.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що ОСОБА_8 правомірно набула право власності на нерухоме майно, що розташоване на окремій земельній ділянці, та яке вона у подальшому подарувала ОСОБА_1

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржений п. 3 рішення виконкому Приморської районної ради депутатів № 755 від 15 вересня 1995 року та оскаржені свідоцтво про право власності не вплинули на обсяг майнових прав ОСОБА_9 та його спадкоємців, оскільки нерухоме майно, яке перебувало у власності ОСОБА_8 ніколи не перебувало у користування ОСОБА_9

Окрім іншого, апеляційний суд не встановив перевищення виконкомом Приморської районної ради депутатів повноважень, встановлених п. 1 ч. 1 ст. 31, п. 1 ч. 1 ст. 38 Законом УРСР, від 07.12.1990, № 533-XII «Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування», який діяв на час прийняття оскарженого рішення.

Також апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо пропуску позивачами без поважних причин строку звернення до суду, встановленого ст. 100 КАС України, в редакції яка діяла на час ухвалення постанови.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та постановив ухвалу з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому відповідно до ст. 200 КАС України апеляційні скарги мають бути залишені без задоволення, а постанова суду без змін.

Керуючись ст. 195, п. 1 ч. 1 ст. 199, ст. 200, ст. ст. 206, 254, 253, ч. 5 ст. 254 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинам ухвали Одеського апеляційного адміністративного суду від 05 жовтня 2009 року задовольнити.

Ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 05 жовтня 2009 року скасувати та постановити нову ухвалу.

Апеляційні скарги ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Постанову Київського районного суду м. Одеси від 08 квітня 2008 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України, протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Повний текст судового рішення викладений 12 жовтня 2010 року.

Головуючий: суддя Домусчі С.Д.

суддя Димерлій О.О

суддя Єщенко О.В.