Справа № 2-а-1485/09/1512
Суддя: Домусчі С.Д.
Дата ухвалення: 2010-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2010 р.Справа № 2-а-1485/09/1512

Категорія:2.19.6Головуючий в 1 інстанції: Таварткіладзе О.М.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого: судді Домусчі С.Д.

суддів: Димерлія О.О., Єщенка О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Одеси на постанову Київського районного суду м. Одеси від 24 червня 2009 року в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Одеси про стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги «Дітям війни», -

ВСТАНОВИВ:

24 квітня 2009 року ОСОБА_1, звернувшись до суду з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Одеси, просив поновити строк звернення до суду, визнати безпідставною відмову відповідача в виплаті соціальної допомоги, зобовязати відповідача нарахувати та виплатити щомісячну державну соціальну допомогу як дитині війни за період з 2007 року по грудень 2008 року в сумі 2601грн. 30 коп.

Постановою Київського районного суду м. Одеси від 24 червня 2009 року адміністративний позов задоволений частково: зобовязано відповідача нарахувати та виплатити на користь позивача невиплачену державну соціальну допомогу у відповідності до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»від 18.11.2004 року за період з 09 липня по 31 грудня 2007 року включно в сумі 927 грн. 06 коп. та за період з 22 травня по 31 грудня 2008 року включно в розмірі 985 грн. 85 коп., а всього зобовязано сплатити заборгованість за вказані періоди на загальну суму 1912 грн. 91 коп.

Не погоджуючись з постановою суду відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати оскаржуване судове рішення та постановити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Ухвалюючи постанову, суд першої інстанції встановив, що позивач має право на отримання підвищення до пенсії, передбаченого ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», з урахуванням положень ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»за період з 09 липня по 31 грудня 2007 року та з 22 травня по 31 грудня 2008 року.

Заслухавши суддю доповідача, розглянувши та обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є пенсіонером, дитиною війни, та, відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», який набув чинності з 01 січня 2006 року, має право на отримання підвищення до пенсії у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. Відповідно до п. 15 Положення про Пенсійний фонд України, суд першої інстанції правильно встановив, що обовязок по нарахуванню та виплаті доплати до пенсії позивача, покладено на управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Одеси.

Посилання представника відповідача на те, що поняття «мінімальна пенсія за віком»у ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»застосовується до визначення пенсії, що призначаються виключно за цим Законом, і не стосується дітей війни відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», є безпідставними, тому що положення ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»не є перешкодою для застосування даної величини (мінімального розміру за віком) до обрахування інших пенсій чи доплат, повязаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого частиною першою цієї статті, мінімального розміру пенсії за віком.

Рішенням Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007 визнано неконституційним положення п. 12 ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік»щодо зупинення на 2007 рік дії ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», з урахуванням ст. 111 цього Закону, згідно з якою у 2007 році підвищення дітям війни пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», виплачується особам які є інвалідами, (крім тих на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») у розмірі 50 % від розміру надбавки, встановленої для учасників війни.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 визнано неконституційним положення пункту 41 розділу ІІ Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», згідно з яким дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни, яка, відповідно до ч. 4 ст. 14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», становить 10 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

З ухваленням Конституційним Судом України рішення про визнання неконституційними положень Законів України «Про Державний бюджет України на 2007 рік»та «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» ці норми втрачають чинність та не підлягають застосуванню з дня ухвалення рішення про їх неконституційність.

Враховуючи положення Конституції України щодо дії нормативно-правових актів у часі, положення статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»у редакції 2004 року поновили свою дію у 2007 році з 09.07.2007 р., у 2008 році з 22.05.2008 р., отже, право на здійснення перерахунку підвищення до пенсії у розмірах, визначених Законом України «Про соціальний захист дітей війни», мають діти війни: за 2007 рік з 09.07.2007 р. до 31.12.2007 р., за 2008 рік з 22.05.2008 р. до 31.12.2008 р. Відповідно у 2007 році у період із 01.01.2007 р. до 08.07.2007 р. та у 2008 році з 01.01.2008 р. до 21.05.2008 р. положення законів про Державний бюджет на ці роки були чинними та підлягали виконанню.

Таким чином, з 01 січня 2007 року була передбачена виплата підвищення до пенсії, відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»дітям війни, які є інвалідами, у розмірі 50 % від розміру надбавки, встановленої для учасників війни (половина від 10% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність), а з 09 липня 2007 року передбачена виплата підвищення до пенсії, відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. З 01 січня 2008 року, відповідно до пункту 41 розділу ІІ Закону України від 19 грудня 2007 року «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»викладена у новій редакції, згідно з якою дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачувалось підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни, яка, згідно з ч. 4 ст. 14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», становить 10 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, а з 22 травня 2008 року була передбачена виплата підвищення до пенсії, відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Оскільки в матеріалах справи відсутні відомості, що позивач є інвалідом, то у 2007 році він не отримував підвищення до пенсії як дитина війни, а з 01 січня 2008 року по 31 грудня 2008 року отримував підвищення до пенсії як дитина війни в розмірі 10% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Тоді як, з урахуванням Рішень Конституційного Суду України, позивач мав отримувати підвищення до пенсії як дитина війни з 09 липня по 31 грудня 2007 року та з 22 травня по 31 грудня 2008 року в розмірі 30 відсотків мінімального розміру пенсії за віком, визначеної відповідно до ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Всупереч рішенню Конституційного Суду України, не зважаючи на рішення Європейського Суду з захисту прав людини, якими встановлено, що відсутність в державі грошових коштів не є підставою для їх невиплати, відповідач не здійснював в повному обсязі нарахування та виплату надбавки до пенсії позивачу як дитині війни, а тому апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відсутність коштів не є підставою для невиконання зобовязань, покладених на відповідача.

Суд першої інстанції правильно встановив право позивача на отримання підвищення до пенсії як дитина війни у розмірі 30% мінімальної пенсії в період з 09 липня по 31 грудня 2007 року та з 22 травня по 31 грудня 2008 року.

Апеляційний суд вважає, що дії відповідача щодо не нарахування позивачу підвищення до пенсії як дитині війни в період з 09 липня по 31 грудня 2007 року та щодо нарахування не в повному розмірі - з 22 травня по 31 грудня 2008 року були неправомірними, оскільки відповідачем не були виконані вимоги Рішень Конституційного Суду України.

Зобовязуючи відповідача нарахувати та виплатити позивачу недоплачене підвищення до пенсії, як дитині війни, суд першої інстанції сам провів такий перерахунок, взявши на себе таким чином повноваження Пенсійного фонду щодо перерахунку пенсійних виплат, що є недопустимим.

Апеляційний суд не погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для застосування наслідків пропуску строку звернення до суду.

Позивач звернувся до суду з позовом 27 квітня 2009 року, але позовні вимоги за період з 01 січня по 31 грудня 2007 року заявлені з пропуском строку звернення до суду.

Відповідно до ст. 99 КАС України, адміністративний позов може бути поданий в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого КАС України або іншими Законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Юридична необізнаність не є поважною причиною пропуску строку, а тому пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог за період з 09 липня по 31 грудня 2007 року, на чому також наполягав відповідач.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що права позивача підлягають захисту з 22 травня по 31 грудня 2008 року шляхом зобовязання відповідача провести перерахунок та виплату позивачу підвищення до пенсії як дитині війни за вказаний період з урахуванням виплачених сум.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи у звязку з чим, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, це є підставою для часткового задоволення апеляційної скарги, скасування постанови суду та ухвалення нового судового рішення.

Керуючись ст. 99, 100, п. 3 ч. 1 ст.198, п. 4 ч. 1 ст.202, ст. 207, ч. 5 ст. 254 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Одеси задовольнити частково.

Постанову Київського районного суду м. Одеси від 24 червня 2009 року скасувати та ухвалити нову постанову.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Одеси про стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги «Дітям війни»задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в м. Малиновському районі м. Одеси щодо не нарахування підвищення до пенсії як дитині війни ОСОБА_1 в період з 09 липня по 31 грудня 2007 року та щодо нарахування не в повному обсязі підвищення до пенсії як дитині війни в період з 22 травня по 31 грудня 2008 року.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Одеси перерахувати та виплатити ОСОБА_1 підвищення до пенсії як дитині війни виходячи з розміру 30 відсотків мінімального розміру пенсії за віком з розрахунку за період з 22 травня по 31 грудня 2008 року з урахуванням виплачених сум.

В задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України в порядку, передбаченому ЦПК України, протягом двох місяців після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: суддя Домусчі С.Д.

суддя Димерлій О.О.

суддя Єщенко О.В.