Справа № 804/1339/16
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2016-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 квітня 2016 р. Справа № 804/1339/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1,
секретаря судового засіданняОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Керівника Дніпропетровської місцевої прокуратури № 4 в інтересах держави в особі Державної податкової інспекції у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області до Товариства з обмеженою відповідальністю фірми «ТЕКО» про стягнення коштів, -
В обґрунтування позову прокурором зазначено, що станом на 18.02.2016 відповідач має заборгованість перед бюджетом з орендної плати за землю з юридичних осіб. Сума заборгованості утворилася внаслідок несплати самостійно задекларованих зобовязань по строку оплати згідно з декларацією за 2015 рік від 28.04.2015 № НОМЕР_1. Податковим органом вживалися заходи щодо примусового стягнення податкового боргу. Так, у відповідності до вимог ст. 59 Податкового кодексу України була сформована податкова вимога №253-11 від 10.10.2013, яка вручена відповідачу 15.11.2013. Однак, сума податкового боргу залишається не сплаченою відповідачем у добровільному порядку, що зумовило звернення до суду.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.03.2016 відкрито провадження по справі № 804/1339/16 та призначено її до розгляду в судовому засіданні на 07.04.2016.
07.04.2016 відповідачем надано клопотання про відкладення розгляду справи.
В судовому засіданні 07.04.2016 оголошено перерву до 21.04.2016.
У судове засідання 21.04.2016 прокурор зявився, позов підтримав в повному обсязі та просив суд задовольнити його повністю.
Позивач та відповідач у судове засідання 21.04.2016 не зявилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.
Суд, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до положень статті 121 Конституції України, статей 2, 23 Закону України «Про прокуратуру» на органи прокуратури покладено функцію представництва інтересів держави в суді. Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.
Згідно статті 60 Кодексу адміністративного судочинства України прокурор, який звертається до адміністративного суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.
Підставою для звернення Керівника Дніпропетровської місцевої прокуратури №4 до суду з цим позовом є неналежний захист інтересів держави уповноваженим органом ДПІ у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська, а саме: невжиття заходів позовного характеру, направлених на стягнення існуючої заборгованості з орендної плати за землю, а також порушення економічних інтересів держави з боку Товариства з обмеженою відповідальністю фірми «ТЕКО», що полягає у невиконанні обовязку, покладеного ст. 67 Конституції України щодо сплати податків і зборів в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відповідач перебуває на податковому обліку в ДПІ у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська з 24.02.1997 р.
На виконання вимог ст. 59 Податкового кодексу України позивачем сформовано та надіслано податкову вимогу від 10.10.2013 р. №253-11 про сплату боргу на суму 5656,68грн.
Зазначена податкова вимога направлена відповідачу рекомендованим поштовим відправленням та вручена 15.11.2013 р. (а.с.24).
Згідно ч. 1 ст.67 Конституції України, кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства встановлені Податковим кодексом України (далі по тексту ПК України).
Відповідно до п.п. 36.1 - 36.3 ст. 36 Податкового кодексу України, податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.
Податковий обов'язок виникає у платника за кожним податком та збором.
Податковий обов'язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов'язків платника податків, крім випадків, передбачених законом.
Відповідно до п. 46.1 ст. 46 Податкового кодексу України, податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.
Згідно п. 54.1 ст. 54 Податкового кодексу України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобовязання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом.
Згідно із положенням статтей стст.269, 270 Податкового кодексу України платниками земельного податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв), землекористувачі.
Обєктами оподаткування земельним податком є земельні ділянки, які перебувають у власності або у користуванні, земельні частки (паї), які перебувають у власності.
За правилами п. 286.2 ст. 286 ПК України платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частинами за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обовязку подання щомісячних декларацій.
Згідно з пп.287.1, 287.3 ст.287 Податкового кодексу України власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.
Податкове зобовязання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.
Згідно з п. 14.1.175 ст.14 Податкового кодексу України податковим боргом вважається сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.
За правилами, визначеними п. 59.5 статті 59 Податкового кодексу України у разі, коли у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується, погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що виник після надіслання (вручення) податкової вимоги.
Відповідно до вимог ст. 58.3, 59.1 Податкового кодексу України податкова вимога вважається надісланою (врученою) юридичній особі, якщо його передано посадовій особі такої юридичної особи під розписку або надіслано листом з повідомленням про вручення.
Відповідно до п.п. 20.1.34 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.
Згідно з п. 95.3 ст. 95 Податкового кодексу України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.
На виконання вищенаведених положень норм чинного законодавства, Державною податкової інспекцією у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська було сформовано та направлено платнику вимогу про сплату заборгованості від 10.10.2013 № 253-11 на суму 5656,68 грн., що підтверджується повідомленням про направлення поштового відправлення, належним чином засвідчена копії якого міститься в матеріалах справи, яка отримана повноважним представником відповідача 15.11.2013.
Судові витрати, відповідно до частини 4 статті 94 КАС України, не стягуються.
Керуючись ст. ст. 86, 94, 128, 158-163, 167, 254 КАС України, суд,
Адміністративний позов Керівника Дніпропетровської місцевої прокуратури №4 в інтересах держави в особі Державної податкової інспекції у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області до Товариства з обмеженою відповідальністю фірми «ТЕКО» про стягнення коштів з рахунків у банках задовольнити повністю.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 22 квітня 2016 року.

Суддя ОСОБА_1