Справа № 348/1366/14-а
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2016-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2016 року м. Київ К/800/49540/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого судді: суддів: Стрелець Т.Г. Мороз Л.Л. Зайця В.С.

розглянувши в письмовому провадженні касаційну скаргу ОСОБА_4

на ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 30 вересня 2015 року

у справі №348/1366/14-а

за позовом ОСОБА_4

до Управління Пенсійного фонду України в Надвірнянському районі

Івано-Франківської області

про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Надвірнянському районі Івано-Франківської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії.

Позивач просила суд

- визнати неправомірною дію Управління Пенсійного фонду України у Надвірнянському районі Івано-Франківської області в проведенні перерахунку ОСОБА_4 пенсії та зменшенні її розміру згідно розпорядження №146158 від 05.03.2013 року;

- визнати незаконним та скасувати розпорядження №146158 від 05.03.2013 року Управління Пенсійного фонду України у Надвірнянському районі Івано-Франківської області в проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_4;

- зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у Надвірнянському районі Івано-Франківської області виплачувати пенсію ОСОБА_4 в розмірі, що відповідає розрахунку її розміру до прийняття розпорядження від 05.03.2013 року (з урахуванням всіх доплат та індексацій);

- стягнути з Управління Пенсійного фонду України у Надвірнянському районі Івано-Франківської області на користь ОСОБА_4 недоплачену пенсію за період з 28 лютого 2013 року по червень 2014 року з урахуванням всіх доплат та індексацій.

- вилучити з пенсійної справи ОСОБА_4 сумнівний «документ» ОАО «Арктикнефтгазтрой» від 21 грудня 2012 року №25/4203;

- зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у Надвірнянському районі Івано-Франківської області надати ОСОБА_4 копії всіх розрахунків з нарахувань пенсії, надбавок, доплат, індексацій тощо, нарахування та виплата яких встановлена законодавством України за період з 28.04.1998 року по 28.06.2014 року.

Постановою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 18 лдипня 2014 року позов задоволено частково.

Визнано неправомірною відмову Управління Пенсійного фонду України в Надвірнянському районі Івано-Франківської області в проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_4.

Визнано незаконним та скасовано розпорядження №146158 від 05.03.2013 року Управління Пенсійного фонду України в Надвірнянському районі Івано-Франківської області про проведення перерахунку пенсії ОСОБА_4.

В решті позову відмовлено.

Задоволюючи позов частково суд першої інстанції виходив з того, що Управління Пенсійного фонду України в Надвірнянському районі Івано-Франківської області передчасно прийняло рішення - розпорядження №146158 від 05.03.2013 року щодо зменшення розміру пенсії позивачу..

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 30 вересня 2015 року постанову Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 18 липня 2014 року скасовано.

Адміністративний позов ОСОБА_4 залишено без розгляду.

Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, ОСОБА_4 звернулася до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить рішення апеляційної інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позов.

Заперечення від Управління Пенсійного фонду України в Надвірнянському районі Івано-Франківської області на адресу Вищого адміністративного суду України не надходило.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження, встановленого пунктом 1 частини 1 статті 222 Кодексу адміністративного судочинства України.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши і обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і наданої ними правової оцінки обставин у справі, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційні скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно частини 2 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій в межах касаційної скарги.

Суд апеляційної інстанції встановлено, що позивач з позовною заявою про скасування розпорядження від 05.03.2013 року та інше звернулась до суду тільки 09.06.2014 року.

Скасовуючи постанову суду першої інстанції та залишаючи позов без розгляду, суд апеляційної інстанції вказав, що позивач пропустила строк звернення до суду, в зв»язку з закінченням встановленого законодавством шестимісячного терміну для звернення за захистом своїх прав. Крім того, позивач не надала доказів, що нею був пропущений строк для звернення до суду з поважних причин.

Судова колегія не погоджується з висновками суду апеляційної інстанції з таких підстав.

Згідно статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Всупереч вищенаведеній нормі закону висновки суду апеляційної інстанції зроблені без повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, до того ж не ґрунтуються на законі.

За визначенням пункту 8 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України, позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано адміністративний позов до адміністративного суду, а також суб'єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подана позовна заява до адміністративного суду.

Згідно частини 1 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

З аналізу норм Кодексу адміністративного судочинства України випливає, що судовому захисту підлягають лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин. Так, до адміністративного суду вправі звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється. В контексті наведених приписів Кодексу адміністративного судочинства України підставою для звернення особи до суду з позовом є її суб'єктивне уявлення, особисте переконання в порушенні прав чи свобод, однак, обов'язковою умовою здійснення такого захисту судом є об'єктивна наявність відповідного порушеного права чи законного інтересу .

Крім того, за змістом частини 1, 2 та частини 3 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Верховний Суд України у постанові від 16 листопада 2013 року (справа №21-389а13) зазначив, що виходячи зі змісту статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України строк звернення до адміністративного суду з позовом як різновид строку позовної давності та наслідки його пропущення, встановлені частиною 1 статті 100 цього Кодексу, могли застосовуватися судом лише у випадку, коли мало місце порушення прав, свобод чи інтересів особи.

Однак, скасовуючи постанову суду першої інстанції та залишаючи позовні вимоги ОСОБА_4 без розгляду, суд апеляційної інстанції вищенаведеного не врахував та належним чином не з'ясував чи були порушені права, свободи чи інтереси позивача.

Відповідно до частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Згідно частини 1 статті 227 цього Кодексу підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального та процесуального права, які призвели до постановлення незаконної ухвали, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.

За таких обставин, коли судом апеляційної інстанції допущено порушення вищезазначених норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, та призвели до передчасного постановлення оскаржуваної ухвали, судове рішення суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню на підставі статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України з направленням справи для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 30 вересня 2015 року

у справі №348/1366/14-а - скасувати.

Справу №348/1366/14-а направити до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді