Справа № 2а-3431/12/2670
Суддя: Григорович П.О.
Дата ухвалення: 2012-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

27 липня 2012 року № 2а-3431/12/2670

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Григоровича П.О., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом Субєкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1
до Регіональн управління Департаменту контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів Державної податкової служби в м.Києві
про визнання протиправним та скасування розпорядження та рішення
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Субєкт підприємницької діяльності фізична особа ОСОБА_1 звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Регіонального управління Департаменту контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів Державної податкової адміністрації України у м. Києві, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати розпорядження відповідача від 14.11.2011 р. №3784/10/32-323 про анулювання ліцензії;

- Визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 23.11.2011 р. №260007/32-128/0670 про застосування фінансових санкцій.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що відповідач дійшов помилкового висновку про порушення нею вимог ст. 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів»щодо продажу алкогольних напоїв особам що не досягли 18-річного віку. Позивач посилається на те, що реалізацію слабоалкогольних напоїв неповнолітній особі здійснила не вона безпосередньо, а фізична особа-підприємець ОСОБА_2, яка не має ліцензії на право реалізації алкогольних напоїв, не перебуває з позивачем у трудових відносинах та здійснює торгівельну діяльність в одному із позивачем приміщенні на підставі договору оренди. ОСОБА_1 вважає, що оскільки продаж слабоалкогольноих напоїв неповнолітній особі вчинила інша особа, то відповідачем протиправно винесено розпорядження від 14.11.2011 р. №3784/10/32-323, яким анульовано ліцензію позивача на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями, та рішення від 23.11.2011 р. №260007/32-128/0670 про застосування фінансової санкції у вигляді штрафу.

Регіональне управління Департаменту контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів Державної податкової адміністрації України у м. Києві позов не визнало та просило у задоволенні вимог відмовити. В запереченнях на позовну заяву відповідач зазначив про законність винесеного рішення про застосування до позивача фінансової санкцій у вигляді штрафу за порушення позивачем вимог ст.15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів»та розпорядження про анулювання ліцензії на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями на підставі ст.15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».

Відповідно до ч. 4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства з урахуванням клопотання представників сторін від 05.07.2012 року розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Судом встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрована Подільською районною у м. Києві державною адміністрацією 20.02.2006 року як фізична особа підприємець та згідно ліцензії серії АГ №532627 терміном дії з 09.03.2011 року по 08.03.2012 року має право здійснювати роздрібну торгівлю алкогольними напоями в павільйоні ПП «Савченко»на пр. Маяковського 34, в місті Києві.

На підставі договору оренди нежилого приміщення № 20-04 від 20.04.2010 року частиною належного ОСОБА_1 торгівельного павільйону по пр. Маяковського 34 користується фізична особа підприємець ОСОБА_2, яка не має ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями.

31.08.2011 року співробітниками Деснянського РУ ГУ МВС України в м. Києві в павільйоні, що знаходиться за адресою: м. Київ, проспект Маяковського 34, та належить на праві власності ОСОБА_1, було виявлено факт продажу громадянкою ОСОБА_2 двох банок слабоалкогольного напою «Рево» ємкістю 0,5 літра неповнолітній особі ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1.

При виявлені зазначеного порушення співробітниками Деснянського РУ ГУ МВС України в м. Києві були відібрані пояснення в неповнолітнього ОСОБА_3, який пояснив, що 31.08.2011 р. йому в торгівельному павільйоні ПП «Савченко»було продано дві банки слабоалкогольного напою «Рево»ємкістю 0,5 літра, при цьому продавцем не було запитано його вік та перевірено паспорт. В присутності понятих 31.08.2011 року складено Протокол огляду та вилучення.

За фактом виявленого порушення 31.08.2011 року на ОСОБА_2 складено протокол про адміністративне правопорушення, а саме: ч. 2 ст. 156 КУпАП, порушення правил торгівлі пивом, алкогольними, слабоалкогольними напоями.

Постановою Деснянського РУ ГУ МВС України в м. Києві від 03.09.2011 року відмовлено в порушені кримінальної справи проти ОСОБА_2 за ознаками злочину, передбаченого ст. 304 КК України відмовлено, з огляду на те, що остання вперше припустилась такого порушення та не спонукала неповнолітню особу до вживання проданих нею слабоалкогольних напоїв. Встановлено наявність у діях ОСОБА_2 ознак адміністративного правопорушення.

Постановою Адміністративної комісії Київської міської держадміністрації №3302 від 17.10.2911 року провадження в справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 було закрито відповідно до п.1 ст.247 КУпАП.

Крім того, начальником Деснянського РУ ГУ МВС України в м. Києві за фактом виявленого правопорушення направлено на адресу Начальника регіонального управління Департаменту САТ ДПА України Подання від 21.09.2011 р. за №46/7287 про встановлення про встановлення факту реалізації продавцем в павільйоні ПП «Савченко»за адресою пр. Маяковського 34 слабоалкогольних напоїв неповнолітній особі.

На підставі вказаного подання, Регіональним управлінням Департаменту контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів Державної податкової адміністрації України у м. Києві винесено розпорядження №3784/10/32-323 від 14.11.2011 р. Вказаним розпорядженням анульовано ліцензію ОСОБА_1 серії АГ №532627 на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями.

23.11.2011 р. відповідачем також винесено рішення про застосування фінансових санкцій №260007/32-128/0670, яким позивача зобовязано сплатити штраф у розмірі 6800 грн. за порушення статті 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» - продаж алкогольних напоїв особам що не досягли 18-річного віку.

ОСОБА_1 вважає вказані вище розпорядження та рішення незаконними і просить їх скасувати, посилаючись на те, що вона продаж алкогольних напоїв неповнолітній особі не здійснювала та на час вчинення такого продажу ОСОБА_2 в трудових відносинах з нею не перебувала. Також позивач наголошує на тому, що стосовно неї не складався протокол про адміністративне правопорушення.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Так, основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоровя громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України визначає Закон України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995 року № 481/95-ВP (надалі Закон № 481).

Відповідно до статті 16 вказаного Закону № 481 контроль за дотриманням норм цього Закону здійснюють органи, які видають ліцензії, а також інші органи в межах компетенції, визначеної Законами України.

Відповідно до абзацу 3 статті 15-3 Закону № 481 продавець алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових або тютюнових виробів зобов'язаний отримати у покупця, який купує пиво (крім безалкогольного), алкогольні напої, слабоалкогольні напої, вина столові або тютюнові вироби, паспорт або інші документи, які підтверджують вік такого покупця, якщо у продавця виникли сумніви щодо досягнення покупцем 18-річного віку.

Статтею 15 Закону № 481 встановлено обмеження щодо продажу алкогольних напоїв та тютюнових виробів, зокрема, особам, які не досягли 18 років. Відповідальність за вказане порушення передбачена ч. 2 статті 17 Закону и № 481, згідно якої до суб'єкта господарювання застосовується фінансова санкція у вигляді штрафу - 6800,00 грн.

Порушення вимог статті 15-3 Закону України № 481 щодо продажу алкогольних напоїв, тютюнових виробів особам, які не досягли 18 років або у не визначених для цього місцях, також є підставою для анулювання ліцензії шляхом прийняття органом, який видав ліцензію, відповідного письмового розпорядження.

При цьому, як вбачається з норм Закону України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності», основним завданням ліцензування є захист економічних та інших інтересів держави, її громадян шляхом встановлення з боку держави певних умов і правил провадження окремих видів господарської діяльності. Отримання спеціального дозволу (ліцензії) є засобом контролю держави за дотриманням суб'єктами господарювання вимог законодавства. Суб'єкти господарювання, які здійснюють торгівлю алкогольними напоями та тютюновими виробами, зобовязані дотримуватися законодавчо встановлених правил здійснення зазначеної діяльності, а у разі порушення нести відповідальність, передбачену чинним законодавством України, зокрема, позбавлення суб'єкта господарювання права на провадження діяльності, зазначеної в ліцензії.

Зважаючи на вказані норми законодавства та на підставі наданих Деснянського РУ ГУ МВС України в м. Києві матеріалів Регіональним управління Департаменту САТ ДПА України у м. Києві за порушення вимог Закону України № 481 було прийнято рішення про застосування до порушник фінансових санкцій у вигляді штрафу в розмірі 6800 грн. та розпорядження про анулювання ліцензії на здійснення певного виду господарської діяльності.

Повноваження відповідача щодо здійснення державного контролю в сфері обігу алкогольних напоїв визначені в Постанові Кабінету Міністрів України від 07.08.2001. № 940 «Про заходи щодо посилення державного контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів та справляння акцизного збору». Зазначеною постановою визначено основні функції Департаменту та його регіональних управлінь, серед яких: здійснення контролю за додержанням законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів; ліцензування діяльності субєктів підприємницької діяльності з виробництва спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів, оптової торгівлі спиртом, оптової та роздрібної торгівлі алкогольними напоями і тютюновими виробами, зупинення дії та анулювання виданих ним ліцензій; застосування у випадках, передбачених законодавством фінансових санкцій до субєктів підприємницької діяльності за порушення законодавства з ліцензування, виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів, тощо.

Матеріали правоохоронних, податкових та інших органів виконавчої влади щодо недотримання субєктами підприємницької діяльності вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів про виробництво та обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів згідно абз. 3 п. 5 Порядку застосування фінансових санкцій, передбачених ст. 17 Закону № 481, затвердженого Постановою КМУ від 02.06.03 р. № 790 «Про затвердження Порядку застосування фінансових санкцій, передбачених ст. 17 Закону № 481, є підставою для прийняття рішення про застосування фінансових санкцій.

Отже, при винесені оскаржуваних рішень щодо застосування заходів впливу за порушення в сфері роздрібної торгівлі алкогольними напоями відповідач діяв на підставі закону та в межах своїх повноважень. Враховуючи викладене, рішення про застосування фінансових санкцій та розпорядження про анулювання ліцензій за порушення вимог законодавства у сфері обігу алкогольних напоїв та тютюнових виробів є правомірними, прийнятими відповідачем в межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією та Законами України, та відповідають ч.3 ст.2 КАС України.

ОСОБА_1 в своєму позові посилається на те, що безпосередньо нею продаж слабоалкогольних напоїв неповнолітній особі не здійснювався. Проте, відповідно до Роз'яснень Вищого Арбітражного суду України від 11.05.00 № 01-8/206 «Про деякі питання практики вирішення спорів за участю податкових органів»порушення встановленого порядку реалізації алкогольних напоїв та/або тютюнових виробів у торговому приміщенні, що належить громадянину - суб'єкту господарювання, є підставою для притягнення останнього до встановленої законом відповідальності незалежно від того, якою конкретно особою здійснювалась роздрібна торгівля.

В судовому засіданні, допитана в якості свідка, ОСОБА_2 дала свідчення та пояснила, що не мала правових підстав розпоряджатися товаром позивача, в даному випадку реалізовувати; ОСОБА_2 також повідомила суд, що реалізований нею товар належить позивачу на праві власності; на момент продажу слабоалкогольних напоїв «РЕВО»неповнолітній особі ОСОБА_2 не перебувала у трудових відносинах з ОСОБА_1 На запитання суду з привод того, чи був здійснений продаж слабоалкогольних напоїв «РЕВО»особисто ОСОБА_2, остання, з попередженням про відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань підтвердила, що саме вона продала вказані слабоалкогольні напої, право на продаж яких мала виключно ОСОБА_1

Зазначені ОСОБА_2 обставини, з приводу продажу особисто нею неповнолітній особі слабоалкогольних напоїв «РЕВО», сторонами не заперечувались, отже суд, керуючись положеннями ч. 3 ст. 72 КАС України вважає, що відповідачем факт продажу слабоалкогольних напоїв «РЕВО»може не доводитись перед судом, оскільки Позивач та Свідок визнають факт їх продажу неповнолітній особі, здійснений саме ОСОБА_2, а в суду не виникає сумніву щодо достовірності факту продажу.

Покладення на власника торгового приміщення відповідальності за порушення встановленого порядку реалізації належних йому алкогольних напоїв та тютюнових виробів здійснюється з метою захисту споживачів від різного роду зловживань в сфері торгівлі та забезпечення дотримання ліцензійних умов. Таким чином, спростовуються доводи позивача про те, що він безпосередньо не здійснював продажу слабоалкогольних напоїв неповнолітній особі, а тому не має нести передбачену законом відповідальність.

Суд також не погоджується з доводами позивача стосовно того, що він не перебував у трудових відносинах з ОСОБА_2, яка самовільно реалізувала слабоалкогольні напої неповнолітньому. Відповідно до ст. 24 Кодексу законів про працю трудовий договір вважається укладеним і тоді, коли наказ чи розпорядження не були видані, але працівника фактично було допущено до роботи. В судовому засіданні не було спростовано факту продажу належних позивачу слабоалкогольних напоїв неповнолітній особі. Позивач, фактично, допустив іншу особу до виконання трудових обовязків продавця, забезпечивши цій особі вільний допуск до свого товару, в тому числі, до алкогольних напоїв та місця їх зберігання. Як вже було зазначено вище, з пояснень ОСОБА_2 вбачається, що вона здійснила продаж належного позивачу товару. Вказані обставини, на думку суду, свідчить про наявність між позивачем та ОСОБА_2 трудових відносин.

При цьому, посилання позивача на те, що ОСОБА_2 самовільно вдалась до реалізації належних позивачу слабоалкогольних напоїв видаються непереконливими, оскільки з заявами з приводу незаконного привласнення майна/коштів позивач до компетентних органів не звертався, договір оренди з ОСОБА_2 не розірвав, допуск в торговий павільйон вказаної особи не обмежив. Крім того, позивач стверджує, що про продаж 31.08.2011 року належних йому слабоалкогольних напоїв він дізналася лише 28.02.2012 року від ОСОБА_2 На думку суду, це також вказує не те, що позивач самостійно не здійснював/контролював продаж в павільйоні свого товару, щодо якого законодавцем визначені спеціальні обмеження його зберігання, обліку та реалізації.

До того ж, посилання позивача на існування договору оренди нежилого приміщення № 20-04 від 20.04.2010 року, за умовами якого частиною належного ОСОБА_1 торгівельного павільйону по пр. Маяковського, 34 користується фізична особа підприємець ОСОБА_2 жодним чином не спростовує існування між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 трудових відносин під час фактичного допуску працівника до роботи.

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку про те, що позивачем було допущено ті порушення у сфері роздрібної торгівлі алкогольними напоями, за які його притягнуто до відповідальності.

У відповідності до частини другої ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони зокрема: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно із ч.1 ст.11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу.

Позивач не довів обґрунтованості заявлених ним вимоги. Доводи позовної заяви про порушення норм закону під час винесення оскаржуваних рішень не знайшли свого підтвердження та були спростовані відповідачем в ході розгляду даної адміністративної справи.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69-71, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд м. Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили у порядку і строки, встановлені статтею 254 КАС України, та може бути оскаржена у порядку та строки, встановлені статтями 185-187 КАС України.

Суддя П.О. Григорович