Справа № 826/1243/16
Суддя: Пилипенко О.Є.
Дата ухвалення: 2016-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/1243/16 Головуючий у 1-й інстанції: Кузьменко В.А. Суддя-доповідач: Пилипенко О.Є.
У Х В А Л А

Іменем України

23 червня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Пилипенко О.Є.

суддів - Глущенко Я.Б. та Шелест С.Б.,

при секретарі - Грабовській Т.О.,

за участю представників:

позивача - Антохова Я.С.,

відповідача - Сватюк І.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Нікея-ЛТД» на ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 02 лютому 2016 року та ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 28 березня 2016 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Нікея-ЛТД» до Державної фіскальної служби України, Головного управління Державної фіскальної служби України у місті Києві, Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про визнання протиправними та скасування рішень, зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

У січня 2016 року позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Нікея-ЛТД», звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовною заявою до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Державної фіскальної служби України, Головного управління Державної фіскальної служби України у місті Києві, Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про визнання протиправними та скасування рішень, зобов'язання вчинити дії.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 02 лютого 2016 року залишено позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "НІКЕЯ-ЛТД" без руху. Встановлено Товариству з обмеженою відповідальністю "НІКЕЯ-ЛТД" дводенний строк з дня набрання даною ухвалою законної сили для усунення недоліків позовної заяви. Попереджено Товариство з обмеженою відповідальністю "НІКЕЯ-ЛТД" про наслідки недотримання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху, передбачені пунктом 1 частини третьої статті 108 Кодексу адміністративного судочинства України.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказану ухвалу суду та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Крім того, ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 28 березня 2016 року повернуто позовну заяву та додані до неї матеріали.

Не погоджуючись також із зазначеним рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказану ухвалу суду та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваних рішень порушено норми матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає необхідним апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Нікея-ЛТД» - залишити без задоволення, а ухвали Окружного адміністративного суду м. Києва від 02 лютому 2016 року та від 28 березня 2016 року - без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі статтею 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Приймаючи рішення про залишення позовної заяви без руху, суд першої інстанції виходив з того, що у разі подання до адміністративного суду позову, який містить кілька вимог немайнового характеру, належить сплатити судовий збір за кожну з вимог. Водночас, позивач сплатив судовий збір у розмірі 1 378,00 грн., тобто за одну вимогу немайнового характеру, між тим, у позовній заяві висунуто чотири позовні вимоги немайнового характеру. Відтак, суд дійшов висновку, що позовна заява ТОВ "НІКЕЯ-ЛТД" є такою, що подана без додержання вимог, встановлених статтею 106 Кодексу адміністративного судочинства України.

Крім того, станом на 28 березня 2016 року позивачем не надано до суду оригіналу документа про сплату судового збору в розмірі, встановленому підпунктом 1 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" за три позовні вимоги немайнового характеру, а саме у розмірі 4 134,00 грн. За таких підстав суд дійшов висновку, що ТОВ "НІКЕЯ-ЛТД" вимог ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 лютого 2016 року у справі №826/1243/16 не виконало, доказів на усунення недоліків позовної заяви, яку залишено без руху, не надало, що стало підставою для повернення позовної заяви позивачу.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Частина третя статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що до позовної заяви додається також документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати.

Згідно з частиною першою статті 108 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтею 106 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлюється строк, достатній для усунення недоліків. Копія ухвали про залишення позовної заяви без руху невідкладно надсилається особі, що звернулася із позовною заявою.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Підпункт 1 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" встановлює, що ставка судового збору за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру юридичною особою складає 1 мінімальний розмір заробітної плати.

Згідно з частиною третьою статті 6 Закону України "Про судовий збір" за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

У разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції правильно визначив, що у разі подання до адміністративного суду позову, який містить кілька вимог немайнового характеру, належить сплатити судовий збір за кожну з вимог.

Як убачається з матеріалів справи, позивач при зверненні до суду звернувся із позовною заявою, яка містить в собі чотири позовні вимоги немайнового характеру, водночас надав суду квитанцію про сплату судового збору в розмірі, що передбачений за звернення із позовною заявою, яка містить в собі одну позовну вимогу немайнового характеру - 1 378,00 грн.

За таких умов, суд першої інстанції правильно встановив, що позивачу необхідно доплатити судовий збір та надати суду відповідний документ про сплату судового збору за три немайнові вимоги у розмірі 4 134,00 грн.

Доводи апелянта про те, що судовий збір сплачується за подання позову, а не позовної вимоги, а отже позивачем правомірно оплачено судовим збором лише адміністративний позов за визначеною законом ставкою, колегія суддів апеляційної інстанції до уваги не приймає.

Зокрема, у відповідності до абзацу 1 частини першої статті 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

В свою чергу за змістом частини першої та частини четвертої статті 105 КАС України адміністративний позов подається до адміністративного суду у формі письмової позовної заяви та може містити в собі вимоги передбачені КАС України.

За таких умов доводи апелянта про те, що оскільки Законом України «Про судовий збір» визначено, що судовий збір справляється за подання позовної заяви, то вимагати сплату судового збору за вимогу неможна, є необґрунтованими, так як позовні вимоги фактично є складовими позовної заяви.

Зважаючи на викладене суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що позовна заява ТОВ "НІКЕЯ-ЛТД" є такою, що подана без додержання вимог, встановлених статтею 106 Кодексу адміністративного судочинства України, а відтак правомірно прийняв рішення про залишення її без руху та надання строку для усунення недоліків.

Щодо доводів апелянта про те, що суд першої інстанції неправомірно визначив у своєму рішенні, що позивач просить визнати оскаржувані рішення відповідачів «протиправними», а не «незаконними», як зазначено в позові, суд апеляційної інстанції вказує на наступне.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 105 КАС України адміністративний позов може містити вимоги про скасування або визнання нечинним рішення відповідача - суб'єкта владних повноважень повністю чи окремих його положень.

Натоміть у частині другій статті 162 КАС України визначено, що у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про, зокрема, визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення.

Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Наприклад, згідно з частино 8 статті 171 КАС України суд може визнати нормативно-правовий акт незаконним чи таким, що не відповідає правовому акту вищої юридичної сили, повністю або в окремій його частині.

З наведеного убачається, що заявляючи позовні вимоги про скасування рішення суб'єкта владних повноважень, позивач може обґрунтувати протиправність такого рішення, проте формулювання такої вимоги як визнання рішення протиправним не є обов'язковою на відміну від визнання рішення нечинним або незаконним.

В пункті 10.2 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20 травня 2013 року N 7 «Про судове рішення в адміністративній справі» зазначено, що із змісту статті 162 КАС України випливає, що в разі задоволення позову про визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень чи його окремих положень суд повинен зазначити про це в судовому рішенні та одночасно застосувати один із встановлених законом способів захисту порушеного права позивача: про скасування або визнання нечинними рішення чи окремих його положень.

…При цьому суди повинні виходити з того, що вимоги про визнання акта владного органу недійсним або неправомірним тощо є різними словесними формами вираження одного й того самого способу захисту порушеного права позивача, а саме визнання акта протиправним.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції сформулювавши вимоги позивача, як визнання рішень відповідачів протиправними, а не незаконними, виходив з принципу гарантування дотримання і захисту прав, свобод, інтересів позивача.

Отже, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що підстави для скасування ухвали Окружного адміністративного суду від 02 лютого 2016 року відсутні, як і підстави для задоволення апеляційної скарги позивача.

Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 108 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху.

Так, як убачається з матеріалів справи, ухвалу суду від 02 лютого 2016 року направлено за адресою позивача, вказаною у адміністративному позові: м. Київ, вул. Кутузова, 18/7, поштовим відправленням з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Конверт із ухвалою суду від 02 лютого 2016 року повернувся на адресу Окружного адміністративного суду 13 лютого 2016 року з відміткою пошти «за закінченням строку зберігання».

Згідно з абзацом 2 частини третьої статті 167 КАС України судове рішення вважається врученим, у тому числі, у разі повернення поштового відправлення, яке не вручено адресату з незалежних від суду причин, та у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за адресою, повідомленою цими особами суду, або за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, чи для фізичних осіб, які не мають статусу підприємців, за адресою їх місця проживання чи місця перебування, яка зареєстрована у встановленому законом порядку.

За таких умов, враховуючи, що судом першої інстанції було направлено ухвалу від 02 лютого 2016 року у спосіб визначений частиною першою статті 108 КАС України за адресою вказаною позивачем у позовній заяві, проте, поштове відправлення із зазначеною ухвалою не вручено позивачу з незалежних від суду причин, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що у суду першої інстанції були всі підстави для повернення позовної заяви позивачу, у зв'язку із невиконанням вимог ухвали суду від 02 лютого 2016 року.

Посилання апелянта про те, що поштове відправлення із ухвалою суду про залишення позовної заяви без руху було неправомірно направлене на адресу позивача без відмітки «судова повістка», що ввело в оману УДППЗ «Укрпошта» є необґрунтованими, оскільки такої вимоги до направлення судового рішення в чинному законодавстві не встановлено.

Також не заслуговує на увагу твердження апелянта, щодо наявності протиправного умислу суду першої інстанції в поверненні зазначеного конверту з ухвалою від 02 лютого 2016 року раніше строку визначеного Правилами надання послуг поштового зв'язку, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2019 року №270. Вказані Правила визначають порядок надання послуг поштового зв'язку, права та обов'язки операторів поштового зв'язку і користувачів послуг поштового зв'язку та регулюють відносини між ними. За змістом Правил, надання поштових послуг, в тому числі пересилання та зберігання поштових відправлень, здійснюється оператором поштового зв'язку, яким суд не являється.

Крім того, суд апеляційної інстанції враховує, що ухвалу про повернення позовної заяви було постановлено 28 березня 2016 року, тоді як поштове відправлення з ухвалою суду від 02 лютого 2016 року повернулось на адресу суду 13 лютого 2016 року. Тобто у позивача було достатньо часу щоб проконтролювати рух його позовної заяви, в тому числі в загальнодоступному Єдиному державному реєстрі судових рішень, проте таким правом позивач не скористався.

В силу норм частини другої статті 49 КАС України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Отже, у Окружним адміністративним судом м. Києва було правомірно винесено ухвалу про повернення позовної заяви від 28 березня 2016 року.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, правильно застосовано норми процесуального права. В зв'язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Нікея-ЛТД» - залишити без задоволення, а ухвали Окружного адміністративного суду м. Києва від 02 лютому 2016 року та від 28 березня 2016 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 196, 199, 200, 205, 206, 212, 254, 267 КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Нікея-ЛТД» - залишити без задоволення.

Ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 02 лютому 2016 року - без змін.

Ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 28 березня 2016 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: О.Є. Пилипенко

Суддя: Я.Б. Глущенко

С.Б. Шелест

Дата виготовлення та підписання повного тексту рішення - 23.06.2016 року.

Головуючий суддя Пилипенко О.Є.

Судді: Шелест С.Б.

Глущенко Я.Б.