Справа № 1170/2а-1568/11.
Суддя: Чабаненко С.В.
Дата ухвалення: 2016-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

08 червня 2016 рокусправа № 1170/2а-1568/11
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Чабаненко С.В.

суддів: Іванова С.М. Шлай А.В.

за участю секретаря судового засідання: Горшкова В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Маловисківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 21 березня 2016 року по справі за позовом Державного підприємства "Маловисківський спиртовий завод" до Маловисківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області, третя особа- Державна фінансова інспекція у Кіровоградській області про визнання протиправними дій та скасування податкового повідомлення-рішення, -

в с т а н о в и в:

Державне підприємство "Маловисківський спиртзавод" звернулося до суду з адміністративним позовом до Маловисківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області, в якому просило визнати дії відповідача щодо застосування штрафних санкцій протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення від 18.03.2011 року № .

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 21 березня 2016 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Маловисківської міжрайонної державної податкової інспекції в Кіровоградській області від 18 березня 2011 року, яким до державного підприємства «Маловисківський спиртовий завод» застосовано штрафну санкцію у сумі 13 397 740 грн. в частині накладення штрафу - 6 303 893,04 грн. В іншій частині позову відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати вказану постанову та прийняти нову про відмову в задоволенні позову.

В судовому засіданні представник відповідача - Данілов С.О. підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, постанову суду першої інстанції скасувати.

Представник позивача, повідомлений належним чином про час, дату та місце судового розгляду в судове засідання не прибув, що не є перешкодою для судового розгляду в силу ч.4 ст. 196 КАС України.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши письмові докази наявні в матеріалах справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника відповідача, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено письмовими доказами, наявними в матеріалах справи, що у період з 29.11.2010 року по 06.01.2011 року Контрольно-ревізійним управлінням в Кіровоградській області проведено ревізію фінансово-господарської діяльності позивача за 2008-2010 роки, відповідно до плану контрольно-ревізійної роботи на 4 квартал 2010 року

За результатами ревізії складено акт від 14.01.2011 року № 07-09/2, в якому зафіксовано порушення позивачем вимог п. 3.5, п. 5.2, п. 7.23 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 № 637 (далі - Положення № 637).

Як вбачається з акту ревізії, порушення вказаних норм Положення № 637 полягало у тому, що позивач перевищив ліміт залишку готівки за період з 01.01.2008 року по 30.11.2010 року в загальній сумі 6 698 870 грн. При цьому контролюючий орган виходив з того, що протягом періоду, що ревізувався, ліміт зберігання готівки в касі позивача не встановлювався, а тому відповідно до п. 5.8 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15 грудня 2004 року № 637, вважається нульовим. У цьому разі вся готівка, що перебуває в його касі на кінець робочого дня і не здана підприємством відповідно до вимог цього Положення, вважається понадлімітною.

Таким чином, загальна сума готівки, що зберігалася в касі позивача на кінець робочого дня в понадлімітних обсягах, в період з 01.01.2008 року по 29.11.2010 рік становила 6698870 грн., в т.ч. у 2008 році - 1 559 530 грн., у 2009 році - 1 601 830 грн., а станом на 29.11.2010 - 3 537 510грн.

На підставі акту ревізії Маловисківською МДПІ складено податкове повідомлення-рішення від 18.03.2011 року № про застосування до ДП «Маловисківський спиртовий завод» на підставі ст. 1 Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» від 11.03.1996 року №173/96 штрафних (фінансових) санкцій в сумі 13 397 740 грн.

Задовольняючи частково позов суд першої інстанції дійшов висновку, що контролюючим орган при розрахунку штрафних санкцій правомірно керувався приписами Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» від 11 березня 1996 року № 173/96, проте відповідачем при винесенні спірного податкового повідомлення-рішення не було враховано приписи ст. 250 Господарського кодексу України, що призвело до невірного розрахунку суми штрафних санкції у податковому повідомлені-рішенні від 18.03.2011 року № .

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Порядок ведення касових операцій у національній валюті врегульовано Положенням про ведення касових операцій у національній валюті України, затвердженого постановою Національного Банку України від 15.12.2004 року № 637 (далі Положенні № 637).

Відповідно до п. 5.2. Положення № 637 установлення ліміту каси проводиться підприємствами самостійно на підставі розрахунку встановлення ліміту залишку готівки в касі (додаток 8), що підписується головним (старшим) бухгалтером та керівником підприємства (або уповноваженою ним особою). До розрахунку приймається строк здавання підприємством готівкової виручки (готівки) для її зарахування на рахунки в банках, визначений відповідним договором банківського рахунку. Для кожного підприємства та його відокремленого підрозділу складається окремий розрахунок встановлення ліміту залишку готівки в касі.

Установлений ліміт каси затверджується внутрішніми наказами (розпорядженнями) підприємства. Для відокремлених підрозділів ліміт каси встановлюється і доводиться до їх відома відповідними внутрішніми наказами (розпорядженнями) підприємства - юридичної особи.

Відповідно до п. 5.8. Положення № 637 якщо підприємством ліміт каси не встановлено (незалежно від причин такого невстановлення), то ліміт такої каси вважається нульовим. У цьому разі вся готівка, що перебуває в його касі на кінець робочого дня і не здана підприємством відповідно до вимог цього Положення, вважається понадлімітною.

Пунктом 1 Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» від 11.03.1996 №173/96 передбачено, що у разі порушення юридичними особами всіх форм власності норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, що встановлюються Національним банком України, до них застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу за перевищення встановлених лімітів залишку готівки в касах - у двократному розмірі сум виявленої понадлімітної готівки за кожний день.

Вищим адміністративним судом України в ухвалі від 09 листопада 2015 року, що прийнята по даній справі, зазначено, що при розгляді даної справи судам слід врахувати положення тих норм матеріального права, які діяли на час виникнення спірних відносин. Так, до 01.01.2011 року- часу набрання чинності ПК України, санкції за порушення законів, які не є законами з питань оподаткування, належали до адміністративно- господарських санкцій, застосування яких було можливо лише в межах строків, визначених ст. 250 Господарського кодексу України

Відповідно до ст. 250 Господарського кодексу України (а редакції, що діяла на момент спірних правовідносин) визначено, що адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до суб'єкта господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніше як через один рік з дня порушення цим суб'єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків передбачених законом.

Враховуючи вищенаведене колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції,

щодо періоду застосування штрафу з 18 березня 2010 року.

Крім того, враховуючи приписи ст. 1 Указу Президента України, ст. 250 ГК України та наявний в матеріалах справи розрахунок суми щоденного понадлімітного залишку готівки в касі позивача за період з 18 березня 2010 року по 29 жовтня 2010 року, який становить 3 546 923,48грн., судом першої інстанції правильно визначено розмір штрафної санкції, що підлягає застосуванню до ДП «Маловисківський спритзавод» - 7 093 846,96грн.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правового обґрунтування, покладеного в основу судового рішення, тому не можуть бути підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

Заперечення представника апелянта з приводу неправильного застосування норм матеріального права, зокрема ст. 250 ГК України, колегія суддів розцінює критичною, оскільки такі зауваження суперечать висновкам і мотивам, наведеним в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 09.11.2015 року, які згідно ч.5 ст.227 КАС України є обов'язковими для суду першої та апеляційної інстанцій при розглядісправи.

Відповідно до статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на те, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, вірно застосований матеріальний закон та не допущено порушень процесуального права, оскаржене судове рішення має бути залишено без змін.

Керуючись ст.ст.160, 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Маловисківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області - залишити без задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 21 березня 2016 року по справі № 1170/2а-1568/11 - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її складення у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: С.В. Чабаненко

Суддя: С.М. Іванов