Справа № 820/1164/16
Суддя: Нуруллаєв І.С.
Дата ухвалення: 2016-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

24 червня 2016 р. Справа № 820/1164/16

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Нуруллаєва І.С.,

при секретарі судового засідання - Чубукіній М.В.,

за участю: представника позивача - Храновського А.І.,

представника відповідача - Мєхтієва Д.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "САВАЖ-ТОРГ" до Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про визнання протиправними дій, скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "САВАЖ-ТОРГ", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Західної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області, в якому з врахуванням уточнень просить суд

- визнати протиправними дії Західної ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області щодо неприйняття/невизнання податкових декларацій Товариства з обмеженою відповідальністю "САВАЖ-ТОРГ" з податку на додану вартість за січень-лютий 2016 року з додатками та податкові декларації Товариства з обмеженою відповідальністю "САВАЖ-ТОРГ" з податку на додану вартість за січень-лютий 2016 року вважати поданими у день їх фактичного отримання Західною ОДПІ м. Харкова;

- зобов'язати Західну ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області відобразити показники (дані) податкових декларацій Товариства з обмеженою відповідальністю "САВАЖ-ТОРГ" з податку на додану вартість за січень-лютий 2016 року з додатками в електронних інформаційних базах даних, у тому числі в картці особового рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю "САВАЖ-ТОРГ";

- визнати протиправними дії Західної ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області щодо розірвання в односторонньому порядку договору № 160920151 від 16.09.2015 про визнання електронних документів та зобов'язати Західну ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області поновити договір № 160920151 від 16.09.2015 про визнання електронних документів.

В обґрунтування позову зазначено, що позивачем та Західною об'єднаною державною податковою інспекцією м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області укладено договір про визнання електронних документів з метою спрощення надання податкової звітності з використанням телекомунікаційних каналів зв'язку. На виконання норм діючого податкового законодавства та з врахуванням укладеного договору визнання електронних документів позивачем подано до Західної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області із застосуванням засобів електронного подання звітності декларацію з ПДВ за січень-лютий 2016 року, які відповідачем неприйняті/невизнані. Такі дії відповідача порушують права та законні інтереси суб'єкта господарювання, що стало підставою для звернення ТОВ " САВАЖ-ТОРГ " до суду з даним позовом.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 24.06.2016 року замінено відповідача Західну ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області на належного на Центральну об'єднану державну податкову інспекцію м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області.

Представник відповідача Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області у наданих до суду письмових запереченнях проти заявленого позову заперечував та зазначив, що відповідачем від оперативного управління Центральної ОДПІ отримано довідку щодо підприємства позивача з відміткою «місцезнаходження юридичної особи не встановлено», на підставі чого було розірвано договір про визнання електронних документів. Стосовно неприйняття податкової звітності представником відповідача зазначено, що остання не відповідала вимогам встановленим нормами діючого законодавства та не відповідала дійсності. Таким чином позовні вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Представник позивача в судове засідання прибув, позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити позов.

Представник відповідача в судове засідання прибув, проти заявленого позову заперечував з підстав викладених у письмових запереченнях.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши доводи позову та заперечень проти нього, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності дійшов наступного висновку.

Товариство з обмеженою відповідальністю «САВАЖ-ТОРГ», код ЄДРПОУ - 39760447, зареєстровано у відповідності до норм діючого законодавства 22.04.2015 року, перебувало на обліку у Західної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області.

Судом встановлено, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «САВАЖ-ТОРГ» та Західною об'єднаною державною податковою інспекцію м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області укладено договір № 160920151 від 16.09.2015 року про визнання електронних документів з метою спрощення надання податкової звітності з використанням телекомунікаційних каналів зв'язку (а.с. 27-29), зазначений договір прийнято контролюючим органом та зареєстровано за номером , про що свідчить квитанція №2 (а.с. 30).

Відповідно до умов вказаного договору, його предметом є визнання електронних документів з метою спрощення надання податкової звітності з використанням телекомунікаційних каналів зв'язку.

Згідно з пп. 16.1.3 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

На виконання вказаних норм, позивачем до Західної ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області було направлено в електронному вигляді податкову декларацію з ПДВ за січень 2016 року. Вказана декларація отримана контролюючим органом 16.02.2016 р. о 22:42 год., що підтверджується квитанцією №2.

Судом під час судового розгляду справи та за наявними в матеріалах справи доказами встановлено, що контролюючим органом на адресу позивача було направлено листа, в якому вказувалось, що податкова декларація з ПДВ за січень 2016р. заповнена з порушенням: п 48.3, ст. 48 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р., а саме вказана в деклараціях податкова адреса не відповідає дійсності.

Відповідачем також вказано, що податкова декларація повинна містити такі обов'язкові реквізити, як місцезнаходження (місце проживання) платника податків.

Повідомлено, що в податковій адресі вказаної, в вищезазначених деклараціях не зазначений район міста, що в свою чергу має розбіжність з базами даних Західної ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області.

Платником податків податкову декларацію за січень та лютий 2016 року подано до контролюючого органу засобами поштового зв'язку, про що свідчать наявні в матеріалах справи докази.

Таким чином, податкові декларації з податку на додану вартість за січень-лютий 2016 року не визнано органом державної податкової служби як податкова звітність.

Суд зазначає, що згідно з вимогами п.46.1 ст.46 ПК України податкова декларація - це документ, що подається платником податків контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/ або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Також, відповідно до п.48.1 ст.48 Податкового кодексу України податкова декларація складається за формою, затвердженою в порядку, визначеному положенням пункту 46.5 ст.46 цього Кодексу та чинному на час її подання.

Відповідно до п.49.1 ст.49 ПК України податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.

Пунктом 48.3 ст. 48 даного Кодексу визначено перелік обов'язкових реквізитів податкової декларації. Він включає: тип документа (звітний, уточнюючий, звітний новий); звітний (податковий) період, за який подається податкова декларація; звітний (податковий) період, що уточнюється (для уточнюючого розрахунку); повне найменування (прізвище, ім'я, по батькові) платника податків згідно з реєстраційними документами; код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер; реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган державної податкової служби і мають відмітку у паспорті); місцезнаходження (місце проживання) платника податків; найменування органу державної податкової служби, до якого подається звітність; дата подання звіту (або дата заповнення - залежно від форми) тощо.

Відповідно до п. 48.4 ст. 48 Податкового кодексу України, в окремих випадках, коли це відповідає сутності податку або збору та є необхідним для його адміністрування, форма податкової декларації додатково може містити такі обов'язкові реквізити: відмітка про звітування за спеціальним режимом; код виду економічної діяльності (КВЕД); код органу місцевого самоврядування за КОАТУУ; індивідуальний податковий номер та номер свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість згідно з даними реєстру платників податку на додану вартість за звітний (податковий) період.

У разі отримання податкової декларації, заповненої з порушенням вимог пунктів 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу, надісланої поштою або засобами електронного зв'язку, орган державної податкової служби зобов'язаний надати такому платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови - протягом п'яти робочих днів з дня її отримання (пп. 49.11.1 п. 49.11 ст. 49 Податкового кодексу України).

При цьому, відповідно до п. 42.2 ст. 42 Податкового кодексу України, документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Отже, податковий орган у строки, встановлені пп. 49.11.1 п. 49.11 ст. 49 Податкового кодексу України, повинен надіслати платникові податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови.

Згідно з пп. 49.8 ст. 49 Кодексу, прийняття податкової декларації є обов'язком органу державної податкової служби. Під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов'язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 ст. 48 Податкового кодексу України. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають.

Пунктом 49.13 ст. 49 Податкового кодексу України визначено, що у разі, якщо в установленому законодавством порядку буде встановлено факт неправомірної відмови органом державної податкової служби (посадовою особою) у прийнятті податкової декларації, остання вважається прийнятою у день її фактичного отримання органом державної податкової служби.

Відповідно до "Порядку ведення органами Міністерства доходів і зборів України оперативного обліку податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, інших платежів, які сплачуються під час митного оформлення товарів", затвердженого Наказом Міністерства доходів і зборів України від 05.12.2013 № 765 з метою обліку нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску територіальними органами Міндоходів відкриваються інтегровані картки платників за кожним платником та кожним видом платежу, які повинні сплачуватися платниками, а для обліку сум передоплати - за кожним платником.

За таких обставин, у платника податків наявний матеріально-правовий інтерес в тому, щоб дані карток його особових рахунків правильно відображали фактичний стан платежів до бюджету.

Суд також вважає за необхідне вказати, що на контролюючі органи покладено функції з надання послуг електронного цифрового підпису, згідно з вимогами п. 191.1.44 п. 191.1 ст. 19 ПК України, а також пп. 20.1.7 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючим органам надано право на отримання від платників податків, платників єдиного внеску та надання у межах, передбачених законом, документів в електронному вигляді.

Принципи організації інформаційного обміну під час подання платниками податків податкової звітності до органів державної податкової служби України в електронній формі із використанням електронного цифрового підпису, визначені в інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, яка затверджена наказом Державної податкової адміністрації України від 10.04.2008р. N 233, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 16.04.2008р. за N 320/15011.

Пунктом 1 розділу 2 названої Інструкції закріплено, що платник податків здійснює формування та подання податкових документів в електронному вигляді відповідно до законодавства із застосуванням спеціалізованого програмного забезпечення формування податкових документів, засобу КЗІ, керуючись цією Інструкцією та договором.

Відповідно до статті 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Таким чином, адміністративний договір може бути розірвано або за згодою сторін, або за рішенням суду, або у випадках, встановлених у самому договорі.

Виходячи з умов договору про визнання електронних документів відповідач має право розірвати договір в односторонньому порядку виключно у двох випадках: 1) не надання позивачем нового посиленого сертифіката (сертифікатів) відкритого ключа замість скасованих; 2) зміна позивачем місця реєстрації.

Під час судового розгляду справи та за наявними в матеріалах справи доказами судом було встановлено, що 22.02.2016 року вказаний договір Західною об'єднаною державною податковою інспекцію м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області було розірвано в односторонньому порядку та на підставу розірвання представником відповідача у судовому засіданні вказано на наявність довідки від 22.02.2016 року №856/7/20-30-07-11 про встановлення місцезнаходження підприємства, яка надійшла з позначкою «Місцезнаходження юридичної особи не встановлено».

Суд наголошує, що відповідачем не було надано до суду доказів на підтвердження правомірності дій відповідача та вчинення відповідних заходів, оскільки матеріали справи не містять таких.

Слід зазначити, що судом неодноразово витребовувались докази у відповідача на підтвердження правової позиції, зокрема, ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 10.05.2016 року судом витребувано у відповідача письмові заперечення проти позову, у разі наявності таких заперечень, із чітким викладенням правової позиції; докази на підтвердження правової позиції відповідача; письмові пояснення стосовно підстав неприйняття податкової звітності Товариства з обмеженою відповідальністю "САВАЖ-ТОРГ" з податку на додану вартість за січень-лютий 2016 року з додатками; письмові пояснення з приводу підстав розірвання договору № 160920151 від 16.09.2015 про визнання електронних документів; докази вчинення контролюючим органом заходів передбачених нормами діючого законодавства щодо встановлення місцезнаходження платника податків та визначення податкової адреси.

Проте представником відповідача до суду було надано тільки письмові заперечення проти позову.

Від так, відповідач, на думку суду, немає жодних підстав для розірвання договору в односторонньому порядку, оскільки матеріали справи таких не містять.

Відповідно до п.п. "в" п. 49.3 ст. 49 Податкового кодексу України, податкова декларація подається за вибором платника податків, якщо інше не передбачено цим Кодексом, зокрема, засобами електронного зв'язку в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством.

Крім того, з платниками податків, які подають звітність в електронній формі, листування з контролюючими органами може здійснюватися засобами електронного зв'язку в електронній формі з дотриманням вимог закону щодо електронного документообігу та електронного цифрового підпису , відповідно до пункту 42.4 статті 42 Податкового кодексу України).

Також суд вказує, що згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" місцезнаходження юридичної особи - це адреса органу або особи, які відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступають від її імені. Проведення щоденного керування діяльністю особи (знаходження керівництва) та здійснення управлінням офісу за конкретною адресою не врегульовано законом та не може бути поставлене юридичній особі в якості обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

Згідно із приписами п. 45.2 ст. 45 ПК України податковою адресою юридичної особи (відокремленого підрозділу юридичної особи) є місцезнаходження такої юридичної особи, відомості про що містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців. Відповідно до Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців місцезнаходження підприємства - позивача: 61052, Харківська область, м. Харків, Ленінський район, ул. Чоботарська, буд. 80А.

При цьому суд зазначає, що на підставу не прийняття податкової декларації з податку на додану вартість за січень 2016 року представником відповідача вказано невірність зазначеної підприємством адреси, а саме не зазначено район міста, що в свою чергу різниться з відомостями наявними в базі податкового органу, а також наголошено на наявності у контролюючого органу довідки з відміткою «місцезнаходження не встановлено».

Суд зазначає, що статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень суди незалежно від підстав, наведених у позовній заяві, повинні перевіряти їх відповідність усім зазначеним вимогам (пункт 1 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України "Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ" від 6 березня 2008 року N 2).

Встановлення невідповідності діяльності суб'єкта владних повноважень хоча б одному із зазначених критеріїв для оцінювання його рішень, дій та бездіяльності може бути підставою для задоволення адміністративного позову.

Зокрема, п.6 ч.3 ст.2 КАС передбачає прийняття рішення суб'єктом владних повноважень розсудливо.

Під нерозсудливими (інакше - безглуздими, ірраціональними) рішеннями, діями, бездіяльністю суб'єкта владних повноважень можна розуміти такі, яких жоден суб'єкт владних повноважень не міг би допустити, діючи відповідно до здорового глузду та обов'язків, покладених на нього законом.

Отже, беручи до уваги вищенаведене, суд приходить до висновку, що дії податкового органу є не правомірними та такими, що порушують норми діючого законодавства.

Суд зазначає, що відповідно до Інформаційного листа Вищого адміністративного суду України від 15.06.2012 року за №1503/12/13-2 "Щодо відмови у прийнятті податкових декларацій згідно з п.49.13 ст.49 Податкового кодексу України у разі, якщо в установленому законодавством порядку буде встановлено факт неправомірної відмови органом державної податкової служби (посадовою особою) у прийнятті податкової декларації, остання вважається прийнятою у день її фактичного отримання органом державної податкової служби.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України.

Суд зазначає, що відповідно до приписів ч.2 ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять

З врахуванням встановлених під час судового розгляду справи обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову Товариства з обмеженою відповідальністю "САВАЖ-ТОРГ" до Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про визнання протиправними дій, скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії.

Розподіл судових витрат здійснити в порядку ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.159-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "САВАЖ-ТОРГ" до Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про визнання протиправними дій, скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправними дії Західної ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області щодо неприйняття/невизнання податкових декларацій Товариства з обмеженою відповідальністю "САВАЖ-ТОРГ" з податку на додану вартість за січень-лютий 2016 року з додатками та податкові декларації Товариства з обмеженою відповідальністю "САВАЖ-ТОРГ" з податку на додану вартість за січень-лютий 2016 року вважати поданими у день їх фактичного отримання Західною ОДПІ м. Харкова.

Зобов'язати Центральну ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області відобразити показники (дані) податкових декларацій Товариства з обмеженою відповідальністю "САВАЖ-ТОРГ" з податку на додану вартість за січень-лютий 2016 року з додатками в електронних інформаційних базах даних, у тому числі в картці особового рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю "САВАЖ-ТОРГ".

Визнати протиправними дії Західної ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області щодо розірвання в односторонньому порядку договору № 160920151 від 16.09.2015 про визнання електронних документів та зобов'язати Західну ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області поновити договір № 160920151 від 16.09.2015 про визнання електронних документів.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "САВАЖ-ТОРГ" () сплачений при поданні позову судовий збір в розмірі 6890 (шість тисяч вісімсот дев'яносто) грн 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області (код ЄДРПОУ - 39859805).

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлено 29 червня 2016 року.

Суддя Нуруллаєв І.С.