Справа № 2-а-7089/08/1570
Суддя: Крусян А.В.
Дата ухвалення: 2010-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2010 р.Справа № 2-а-7089/08/1570

Категорія:6.11Головуючий в 1 інстанції: Харченко Ю.В.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Крусяна А.В.,

суддів Джабурії О.В., Шляхтицького О.І,

при секретарі Тимошенко В.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу комунального підприємства «Житлово-комунальний сервіс «Черьомушки»на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 14 травня 2009 року по справі за адміністративним позовом заступника прокурора м. Одеси в інтересах держави в особі Одеського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до комунального підприємства «Житлово-комунальний сервіс «Черьомушки»про стягнення адміністративно-господарської санкції, -

В С Т А Н О В И Л А:

21 травня 2008 року заступник прокурора м. Одеси в інтересах держави в особі Одеського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів звернувся до суду з позовом до комунального підприємства «Житлово-комунальний сервіс «Черьомушки»(далі -КП «Житлово-комунальний сервіс «Черьомушки») про стягнення адміністративно-господарської санкції за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів у 2007 році у сумі 155315,72грн. та 1351,25грн. пені за порушення терміну сплати.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 14 травня 2009 року позов задоволено, стягнуто з КП «Житлово-комунальний сервіс «Черьомушки»на користь Одеського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів на рахунок управління Державного казначейства суму адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів за 2007 році у розмірі 155315,72грн. та пеню за порушення встановлених законодавством термінів сплати адміністративно-господарської санкції у розмірі 1351,25грн.

Не погоджуючись з постановленим по справі судовим рішенням, КП «Житлово-комунальний сервіс «Черьомушки»подало апеляційну скаргу на постанову суду в якій зазначає, що судом першої інстанції при винесені судового рішення порушено норми матеріального та процесуального права, тому просить скасувати постанову суду та прийняти нову про відмову у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обгрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Приймаючи постанову суд першої інстанції виходив з того, що статтею 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні»та п.п.3,5,14 Положення про робоче місце інваліда і про порядок працевлаштування інвалідів встановлено, що для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб - у кількості одного робочого місця.

Згідно п.1 Положення про робоче місце інваліда і про порядок працевлаштування інвалідів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 травня 1995 року №314, яке діяло до 31 січня 2007 року, під робочим місцем інваліда розуміється окреме робоче місце або ділянка виробничої площі на підприємстві (об'єднанні), установі та організації незалежно від форм власності та господарювання, де створено необхідні умови для праці інваліда. Пунктом 3 названого положення встановлено, що робоче місце інваліда вважається створеним, якщо воно відповідає встановленим вимогам робочого місця для інвалідів відповідної нозології, атестоване спеціальною комісією підприємства за участю представників МСЕК, органів Держнаглядохоронпраці, громадських організацій інвалідів, і введено в дію шляхом працевлаштування на ньому інваліда.

Згідно зі ст.20 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні»підприємства, на яких працює інвалідів менш, ніж встановлено нормативом, повинно перераховувати до відділення ФУСЗІ штрафні санкції на створення робочих місць для працевлаштування інвалідів в розмірі середньомісячної заробітної плати за кожне не створене місце, не зайняте інвалідом.

Колегія суддів вважає, що відповідно до вимог ч.3 ст.18 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов'язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, закон зобов'язує відповідача виділяти та створювати відповідно до 4% нормативу робочих місць для інвалідів, інформувати центри зайнятості, та звітувати до Фонду соціального захисту інвалідів.

Підприємство повинно щорічно до 01 лютого року, що настає за звітним, подавати відділенням Фонду соціального захисту інвалідів звіти, в яких вказувати про середню річну заробітну плату на підприємстві, чисельність штатних працівників та про кількість працюючих інвалідів.

За не створення робочих місць для інвалідів або створення в кількості меншій ніж передбачено нормами чинного законодавства, підприємство сплачує штрафні санкції.

Так, згідно ч.2 «Порядку подання підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, звітів про зайнятість і працевлаштування інвалідів та інформації, необхідної для організації їх працевлаштування», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 31 січня 2007 року №70 звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів роботодавці подають (надсилають рекомендованим листом) щороку до 01 березня відділенням Фонду, в яких вони зареєстровані, за формою, затвердженою Мінпраці за погодженням з Держкомстатом. Інформацію про наявність вільних робочих місць (вакантних посад) для працевлаштування інвалідів роботодавці подають центру зайнятості за місцем їх реєстрації як платників страхових внесків на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття за формою, затвердженою Мінпраці за погодженням з Держкомстатом.

Згідно Інструкції щодо заповнення форми звітності №3-ПН «Звіт про наявність вакансій», затвердженої наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 19 грудня 2005 року №420, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 21 грудня 2005 року за №1534/11814 для інформування населення про наявність вакансій, сприяння працевлаштуванню громадян, зареєстрованих у центрах зайнятості як такі, що шукають роботу, для підбору персоналу на замовлення роботодавців використовується форма звітності №3-ПН «Звіт про наявність вакансій».

У графі 15 цієї форми наводяться дані про можливість працевлаштування на вільне робоче місце (вакантну посаду) особи, що належить до окремої категорії громадян, які потребують соціального захисту і не здатні на рівних умовах конкурувати на ринку праці, у рахунок річної броні, установленої місцевими державними адміністраціями, виконавчими органами відповідних рад за поданням центрів зайнятості, відповідно до статті 5 Закону України «Про зайнятість населення», із змінами та доповненнями, а також інвалідів, пенсіонерів, студентів та інших.

Матеріали справи свідчать, що середньооблікова кількість штатних працівників відповідача складає 549 осіб, з них середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність -8 осіб, кількість інвалідів -штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях -22 особи. Отже, відповідач згідно із ст.19 Закону повинен був створити 14 робочих місць для працевлаштування інвалідів, про що проінформувати відповідний центр зайнятості. Відповідач виконав встановлений норматив для працевлаштування інвалідів. Згідно звіту про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2007 рік відповідач повідомив фонд соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів про кількість інвалідів -штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до вимог ст.19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні».

Створення робочих місць для інвалідів супроводжується обов'язком підприємства вжити всіх вище перерахованих заходів. Згідно довідки Одеського міського центру зайнятості від 17 вересня 2010 року №3182/02/55 відповідач (якій був реорганізований та сформований 26.07.2007р рішенням 3757 виконавчим комітетом Одеської міської ради) у 2007 році подавав до служби зайнятості звіти про вакантні робочі місця для інвалідів, тому висновок суду першої інстанції щодо правомірності стягнення з відповідача штрафних санкцій згідно зі статтею 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні»є необгрунтованим та не доведеним. /а.с.110-114/

Враховуючи вимоги Закону підприємство може бути звільнено судом від відповідальності щодо сплати штрафних санкцій за невиконання 4% нормативу працевлаштування інвалідів якщо воно розробило необхідні заходи по створенню робочих місць для інвалідів, провело атестацію робочих місць, своєчасно, достовірно, в повному обсязі проінформувало відповідні установи, але фактично не працевлаштувало інваліда з причин незалежних від нього: відсутність інвалідів, відмова інваліда від працевлаштування на працевлаштування на підприємство, бездіяльність державних установ, які повинні сприяти працевлаштуванню інвалідів.

На підставі викладеного, оскільки суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, в порядку п.4 ч.1 ст.202 КАС України апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню з постановленням нової постанови про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст.198, 202, 205, 207 КАС України, судова колегія ,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу комунального підприємства «Житлово-комунальний сервіс «Черьомушки» - задовольнити.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 14 травня 2009 року - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог заступника прокурора м. Одеси в інтересах держави в особі Одеського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до комунального підприємства «Житлово-комунальний сервіс «Черьомушки»про стягнення адміністративно-господарської санкції, - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів з дня складання її в повному обсязі.

Головуючий:

Судді: