Справа № 824/1218/15-а
Суддя: Спіжавка Георгій Георгійович
Дата ухвалення: 2016-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2016 р. м. Чернівці справа № 824/1218/15-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Спіжавки Г.Г.,

за участі:

секретаря судового засідання Бідней О.В.,

представника позивача Хованця А.І.,

представника відповідача Чорного Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Вектор Плюс" до відділу Державної виконавчої служби Новоселицького районного управління юстиції Чернівецької області, треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_3, приватна фабрика "Черемшина", ОСОБА_4 про скасування постанови в частині, зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Вектор Плюс" звернулося до суду з позовом до відділу Державної виконавчої служби Новоселицького районного управління юстиції Чернівецької області про скасування постанови в частині, зобов'язання вчинити дії. Треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_3, приватна фабрика "Черемшина", ОСОБА_4.

Позов обґрунтовано тим, що на нерухоме майно, а саме: житловий будинок, загальною площею 332,0 м. кв., з належними до нього надвірними спорудами, а саме: сарай літ В, гараж літ Г, колодязь 1, огорожа 205, замощення літ І, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 накладено обтяження згідно іпотечного договору, яке відступлено ТОВ "ФК "Вектор плюс". Зазначене обтяження зареєстровано в Єдиному реєстрі іпотек.

Як вказує позивач, на указане вище майно 22.01.2014 р. Відділом ДВС Новоселицького РУЮ Чернівецької області накладено арешт та оголошено заборону на його відчуження.

Позивач вважає незаконними дії щодо винесення постанови про накладення арешту майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 22.01.2014, в частині накладення арешту на нерухоме майно, а саме: житловий будинок, загальною площею 332,0 м. кв., з належними до нього надвірними спорудами, а саме: сарай літ В, гараж літ Г, колодязь 1, огорожа 205, замощення літ І, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Посилаючись на положення Законів України "Про виконавче провадження" та "Про іпотеку" наполягає на тому, що переважне право на задоволення своїх вимог за рахунок заставленого майна має позивач. З огляду на викладене вище, позивач, переконаний що дії державного виконавця порушують його права, а тому звернувся до суду з позовом, в якому просить:

- скасувати постанову ВДВС Новоселицького РУЮ Чернівецької області про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 22.01.2014, в частині накладення арешту на нерухоме майно, а саме: житловий будинок, загальною площею 332,0 м. кв., з належними до нього надвірними спорудами, а саме: сарай літ В, гараж літ Г, колодязь 1, огорожа 205, замощення літ І, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1;

- зобов'язати ВДВС Новоселицького РУЮ Чернівецької області винести постанови про зняття арешту з нерухомого майна - предмета іпотеки, що перебуває в іпотеці ТОВ "ФК "Вектор Плюс" на підставі Іпотечного договору 1252-Ф/ІП-1 від 18.07.2008 року.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, зазначив, що підстави для його задоволення відсутні.

Треті особи в судове засідання не з'явилися з невідомих суду причин, хоча їм повідомлено про дату, час і місце судового розгляду належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Частиною шостою статті 128 КАС України визначено, що якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Між ОСОБА_3 і приватною фабрикою "Черемшина" з одного боку та ЗАТ "ТАС - Інвестбанк" (правонаступник ПАТ "Сведбанк") з іншого укладено кредитний договір №27/12-Ф, в забезпечення виконання якого було укладено Іпотечний договір №27/12-Ф/ІП-1 від 12.10.2006 року. За умовами зазначеного договору Іпотекодавець (ОСОБА_3) передає в іпотеку Іпотекодержателю (ЗАТ "ТАС - Інвестбанк") у якості забезпечення виконання Іпотековавцем зобов'язань за договором кредиту №27/12-Ф від 12.10.2006 року нерухоме майно: житловий будинок, загальною площею 332,0 м. кв., з належними до нього надвірними спорудами, а саме: сарай літ В, гараж літ Г, колодязь 1, огорожа 205, замощення літ І, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Обтяження згідно вищевказаного Іпотечного договору публічне акціонерне товариство "Сведбанк" відступило згідно Договору факторингу №15 товариству з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Вектор Плюс" (зареєстровано у Державному реєстрі іпотек).

Разом із цим, як встановлено судом, згідно інформаційної довідки від 13.05.2015 року, сформованої нотаріусом на запит позивача - на майно ОСОБА_3, а саме: предмет іпотеки за договором №27/12-Ф/ІП-1 від 12.10.2006 року Відділом ДВС Новоселицького РУЮ накладено арешт та накладено обтяження на користь ОСОБА_4.

Позивач не погодившись з зазначеним рішенням відповідача звернувся до суду з цим позовом.

Вирішуючи зазначений спір, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 6 Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 № 606-XIV (далі - Закон № 606-XIV) визначено, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону № 606-XIV передбачено, що примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Згідно з положеннями статті 52 Закону № 606-XIV звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

В силу статті 57 Закону № 606-XIV арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Згідно з частиною третьою статті 54 Закону № 606-XIV для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю.

В свою чергу, відповідно до частини четвертої статті 54 Закону № 606-XIV про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателя не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або тоді, коли йому стало відомо, що арештоване майно боржника знаходиться у заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна.

Відповідно до частини восьмої статті 54 Закону № 606-XIV примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України "Про іпотеку".

Згідно статті 1 Закону України "Про іпотеку" від 05.06.2003 № 898-IV (далі - Закон №898-IV) іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Статтею 3 Закону №898-IV передбачено, що іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом. Взаємні права і обов'язки іпотекодавця та іпотекодержателя за іпотечним договором виникають з моменту його нотаріального посвідчення. У разі іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, взаємні права і обов'язки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з дня вчинення відповідного правочину, на підставі якого виникає іпотека, або з дня набрання законної сили рішенням суду. У разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.

За змістом положень частин шостої та сьомої статті 3 Закону №898-IV у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки.

Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.

Таким чином, за наявності договору іпотеки, укладеного з метою забезпечення виконання кредитних зобов'язань, іпотекодержатель ТОВ "ФК "Вектор Плюс", має право, у разі невиконання боржником своїх зобов'язань, звернути стягнення на передане в іпотеку майно.

Суд зазначає, що арешт, накладений постановою ВДВС Новоселицького РУЮ від 22.01.2014 не має правових підстав в частині накладення арешту на нерухоме майно, а саме: житловий будинок, загальною площею 332,0 м. кв., з належними до нього надвірними спорудами, а саме: сарай літ В, гараж літ Г, колодязь 1, огорожа 205, замощення літ І, що знаходиться за адресою: Чернівецька область, Новоселицький район, м. Новоселиця, вул.Глібова, 2а. Адже, договір іпотеки укладено до накладення вказаного арешту на предмет іпотеки і першочергове право на звернення стягнення на предмет іпотеки належить позивачу на підставі іпотечного договору № 27/2-Ф/ІП-1 від 12.10.2006 року та договору факторингу №15 від 28.11.2012 року.

Наявність арешту на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, порушує права та законні інтереси позивача як іпотекодержателя, оскільки ускладнює звернення стягнення на предмет іпотеки для задоволення вимог іпотекодержателя.

Враховуючи наведене, позивач має переважне право на погашення боргу за іпотечним договором № 27/2-Ф/ІП-1 від 12.10.2006 року за рахунок заставленого майна, а саме: житловий будинок, загальною площею 332,0 м. кв., з належними до нього надвірними спорудами, а саме: сарай літ В, гараж літ Г, колодязь 1, огорожа 205, замощення літ І, що знаходиться за адресою: Чернівецька область, Новоселицький район, м. Новоселиця, вул.Глібова, 2а.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" на підставі реєстрації встановлюється пріоритет обтяження, якщо інші підстави для виникнення пріоритету не визначені цим Законом. Задоволення прав чи вимог декількох обтяжувачів, на користь яких встановлено обтяження одного й того ж рухомого майна, здійснюється згідно пріоритетом, який визначається в порядку, встановленого цим Законом.

Статтею 14 вказаного Закону, встановлено, що якщо інше не встановлено цим Законом, зареєстроване обтяження має вищий пріоритет над незареєстрованим обтяженнями. Пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації, за винятками, встановленими цим Законом. Обтяжувачі, які зареєстрували обтяження одного і того ж рухомого майна одночасно, мають рівні права на задоволення своїх вимог. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження.

Отже, зважаючи на черговість реєстрації обтяжень, позивач як обтяжувач з вищим пріоритетом, встановленим Законом Укаїни "Про іпотеку", володіє переважним та першочерговим правом на отримання задоволення своїх вимог щодо одного й того ж нерухомого майна.

Законом України № 606-XIV на державного виконавця покладено обов`язок, який полягає в тому, що державний виконавець повинен повідомити заставодержателя про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або тоді, коли йому стало відомо, що арештоване майно боржника знаходиться у заставі, та роз'яснити заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна (ч. 4 ст. 54 ЗУ Закону № 606-XIV).

Згідно із ст. 11 Закону № 606-XIV, держаний виконавець має право одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну.

Відповідно до пункту 5.3.9 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 15 грудня 1999 р. за № 865/4158 інформацію щодо заборони відчуження нерухомого майна державний виконавець може отримати в Єдиному реєстрі заборони відчуження об'єктів нерухомого майна, держателем якого є Міністерство юстиції України, а державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції - його адміністратором згідно з наказом Міністерства юстиції України від 09.06.1999р. № 31/5 «Про внесення змін і доповнень до нормативно - правових актів Міністерства та про затвердження Положення про Єдиний реєстр заборон відчуження об'єктів нерухомого майна», зареєстрованим в Мін'юсті України 10.06.1999р. № 364/3657.

Вказана норма також кореспондується в Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 2 квітня 2012 року № 512/5 (надалі - Інструкція), в якій зазначено, що організацію розшуку боржника - юридичної особи та майна боржника чи інформації про місце отримання боржником доходів державний виконавець здійснює шляхом направлення запитів до органів державної податкової служби, Державної реєстраційної служби України, банків, Державної автомобільної інспекції Міністерства внутрішніх справ України, Державної казначейської служби України, Державного агентства земельних ресурсів, бюро технічної інвентаризації, нотаріату, органів статистики тощо або перевірки інформації за даними електронних баз даних та реєстрів, що містять інформацію про майно чи доходи боржника, а також за даними інших джерел інформації як офіційних, так і неофіційних (засобів масової інформації, мережі Інтернет тощо). Крім того, державний виконавець здійснює вихід за місцезнаходженням (місцем проживання) боржника.

Однак, як встановлено судом, відповідач не повідомляв позивача про накладення арешту на майно боржника, яке перебуває у заставі (іпотеці) позивача, та відповідно не роз'яснив про право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із вказаного майна.

Згідно частини сьомої статті 54 Закону № 606-XIV спори, що виникають під час виконавчого провадження щодо звернення стягнення на заставлене майно, вирішуються судом.

Відповідно до статті 60 Закону № 606-XIV у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанови про накладення арешту на майно боржника.

За таких обставин, враховуючи норми, передбачені статтею 54 Закону України "Про виконавче провадження", статтями 3, 12, 33 Закону України "Про іпотеку", суд вважає, що права позивача, як іпотекодержателя підлягають захисту шляхом скасування (зняття) арешту на спірне нерухоме майно та зобов'язання відповідача зняти арешту з нерухомого майна - предмета іпотеки, що перебуває в іпотеці ТОВ "ФК "Вектор Плюс" на підставі Іпотечного договору №27/12-Ф/ІП-1 від 12.10.2006 року.

На підставі викладеного та керуючись статтями 11, 70, 71, 86, 94, 158-163, 167 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Скасувати постанову ВДВС Новоселицького РУЮ Чернівецької області про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 22.01.2014, в частині накладення арешту на нерухоме майно, а саме: нежитловий будинок, загальною площею 332,0 м. кв., з належними до нього надвірними спорудами, а саме: сарай літ В, гараж літ Г, колодязь 1, огорожа 205, замощення літ І, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

3. Зобов'язати ВДВС Новоселицького РУЮ Чернівецької області винести постанови про зняття арешту з нерухомого майна - предмета іпотеки, що перебуває в іпотеці ТОВ "ФК "Вектор Плюс" на підставі Іпотечного договору 1252-Ф/ІП-1 від 18.07.2008 року.

4. Стягнути з Державного бюджету України на користь позивача судовий збір в розмірі 146,16 грн.

У відповідності до ст.ст. 185-186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, проголошення вступної та резолютивної частини рішення, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дні отримання копії постанови.

Згідно статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмовити у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Г.Г. Спіжавка

Постанова в повному обсязі складена 29 червня 2016 р.