Справа № 804/1403/16
Суддя: Верба Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2016-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

24 травня 2016 року Справа №804/1403/16

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Верба І.О.

при секретарі судового засідання Чмоні А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську клопотання відповідача про закриття провадження в адміністративній справі №804/1403/16 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СФГ Гермес» до Державної інспекції сільського господарства у Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та скасування висновку, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Дніпропетровського окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа №804/1403/16 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СФГ Гермес» до Державної інспекції сільського господарства у Дніпропетровській області, у якому позивач просить:

- визнати протиправними дії Державної інспекції сільського господарства у Дніпропетровській області в особі начальника Державної інспекції сільського господарства у Дніпропетровській області Літошко С.В. щодо проведення документальної перевірки щодо відповідності нормам земельного законодавства договорів купівлі-продажу посівів, укладених між СФГ «Гермес» та ТОВ «СФГ Гермес», законності передачі права користування земельними ділянками до ТОВ «СФГ Гермес» згідно вказаних договорів купівлі-продажу посівів та складання висновку про порушення СФГ «Гермес» та ТОВ «СФГ Гермес» вимог земельного законодавства;

- скасувати висновок №06.1/06.1-08/566 від 8 лютого 2016 року, складений Державною інспекцією сільського господарства в Дніпропетровській області за результатами проведеної документальної перевірки за підписом начальника Державної інспекції сільського господарства у Дніпропетровській області Літошко С.В.

В обґрунтування позову зазначено, що:

- підставою для проведення перевірки слугувала постанова слідчого, однак стаття 6 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" не передбачає такої підстави для проведення перевірки; органи досудового слідства будь-яких відомств не мають повноважень щодо надання вказівок та завдань, обов'язкових для виконання сільськогосподарською інспекцією;

- всупереч чинному законодавству відповідач взагалі не видавав направлень на проведення перевірки, не надсилав позивачу жодних повідомлень, не надавав посвідчень та не здійснював передбачених дій для дотримання порядку здійснення перевірки;

- законодавством не передбачено такого позапланового заходу контролю як документальна перевірка, хоча саме така перевірка і була проведена відповідачем, до того ж, за результатами будь-якої перевірки дотримання вимог земельного законодавства інспектор має складати виключно акт за уніфікованою формою, а оскаржуваний висновок не передбачений жодними нормативно-правовими актами, отже, складений з порушенням законодавства.

Відповідач надав письмові заперечення на позовну заяву, клопотав про закриття провадження у справі у зв'язку із неналежністю розгляду заявленого спору в порядку адміністративного судочинства.

Вирішуючи питання щодо підсудності адміністративному суду заявленого позову суд зазначає, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин, вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень, якщо особа вважає, що цими рішеннями, діями чи бездіяльністю його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші обмеження прав чи свобод (стаття 2, підпункт 1 частини другої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України).

З наведеної норми права випливає, що позивач на власний розсуд визначає, чи порушені його права рішеннями, дією або бездіяльністю суб'єкта владних повноважень. Проте ці рішення, дія або бездіяльність повинні бути такими, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин.

Пунктом 2 частини другої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що юрисдикція адміністративних судів не поширюється на публічно-правові справи, що належить вирішувати в порядку кримінального судочинства.

З матеріалів справи вбачається, що постановою заступника начальника СВ П'ятихатського РВ ГУ МВС України у Дніпропетровській області від 12 жовтня 2015 року про призначення документальної перевірки у межах кримінального провадження №0000022 від 3 серпня 2015 року за ознаками складу злочину передбаченого частиною 1 статті 190 Кримінального кодексу України, призначена по справі документальна перевірка, яка доручена Державній інспекції сільського господарства у Дніпропетровській області. На вирішення поставлені питання:

1) Чи відповідають нормам чинного законодавства договори купівлі-продажу посівів надані на перевірку?

2) Чи законно передано право користування земельними ділянками до ТОВ "СФГ Гермес" згідно вказаних договорів купівлі-продажу посівів?

На виконання постанови заступника начальника СВ П'ятихатського РВ ГУ МВС України у Дніпропетровській області від 12 жовтня 2015 року про призначення документальної перевірки та за результатами розгляду доданих матеріалів кримінального провадження №0000022 (2 томи), направлених листом від 12 жовтня 2015 року №47/14, Державною інспекцією сільського господарства у Дніпропетровській області проведено перевірку відповідності нормам земельного законодавства договорів купівлі-продажу посівів, укладених між СФГ "Гермес" та ТОВ "СФГ Гермес", законності передачі права користування земельними ділянками до ТОВ "СФГ Гермес" згідно вказаних договорів купівлі-продажу, за якою складений висновок від 8 лютого 2016 року 06.1/06.1-08/566 та направлений заступнику начальника СВ П'ятихатського РВ ГУ МВС України у Дніпропетровській області старшому лейтенанту міліції Кирпі С.С.

Згідно пункту 19 частини першої статті 3 Кримінального процесуального кодексу України сторонами кримінального провадження з боку обвинувачення є: слідчий, керівник органу досудового розслідування, прокурор, а також потерпілий, його представник та законний представник у випадках, установлених цим Кодексом.

Частиною другою статті 40 Кримінального процесуального кодексу України визначено, що слідчий органу досудового розслідування уповноважений, зокрема, приймати процесуальні рішення у випадках, передбачених цим Кодексом; здійснювати інші повноваження, передбачені цим Кодексом.

Відповідно до положень частини п'ятої цієї статті слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов'язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

Згідно частин першої, третьої статті 110 Кримінального процесуального кодексу України процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду. Рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне.

За правилами статті 93 Кримінального процесуального кодексу України збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом. Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до положень статті 84 Кримінального процесуального кодексу України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно статті 89 цього Кодексу суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення. У разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате. Сторони кримінального провадження, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, мають право під час судового розгляду подавати клопотання про визнання доказів недопустимими, а також наводити заперечення проти визнання доказів недопустимими

Статтею 303 Кримінального процесуального кодексу України встановлений вичерпний перелік рішень слідчого, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування. Скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу.

Таким чином, відповідачем наданий лист слідчому на поставлені питання у межах збирання останнім доказів у кримінальному провадженні, допустимість яких позивач наділений правом оскарження під час розгляду кримінальної справи судом у порядку кримінального судочинства.

При цьому, з систему аналізу наведених правових норм та з урахуванням характеру спірних правовідносин, суд дійшов висновку про розгляд заявленого спору по суті в порядку адміністративного судочинства, оскільки у розглянутих правовідносинах Державна інспекція сільського господарства у Дніпропетровській області, надаючи спірний висновок, не є ані експертом ані спеціалістом у розумінні Кримінального процесуального кодексу України, така особа є органом виконавчої влади та не відповідає критеріям, необхідним для набуття статусу судового експерта/спеціаліста.

З огляду на викладене, суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого клопотання та відсутність підстав для закриття провадження в адміністративній справі на підставі пункту 1 частини першої статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 157, 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання Державної інспекції сільського господарства у Дніпропетровській області про закриття провадження у справі - відмовити.

Ухвала набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та не може бути оскаржена.

Повний текст ухвали складений 30 травня 2016 року.

Суддя І.О. Верба