Справа № 2-а-6353/08/1570
Суддя: Домусчі С.Д.
Дата ухвалення: 2010-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2010 р.Справа № 2-а-6353/08/1570

Категорія:2.15Головуючий в 1 інстанції: Вовченко О.А.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого: судді Домусчі С.Д.

суддів: Димерлія О.О., Єщенка О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державного Комітету України у справах національностей та міграції на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 14 травня 2009 року в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 Джаміля до Державного Комітету України у справах національностей та міграції про визнання нечинним рішення № 51-08 від 08 лютого 2008 року з моменту його прийняття, зобовязання надати статус біженця в Україні, -

ВСТАНОВИВ:

16 квітня 2008 року ОСОБА_1 Джаміль звернувшись до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Державного комітету України у справах національностей та міграції, просив суд визнати нечинним з моменту прийняття рішення відповідача № 51-08 від 08 лютого 2008 року, в частині відмови в наданні статусу біженця в Україні та зобовязати відповідача надати статус біженця в Україні.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 14 травня 2009 року адміністративний позов задоволено частково: визнано протиправним та скасовано рішення Державного Комітету України у справах національностей та міграції № 51-08 від 08 лютого 2008 року щодо відмови позивачу в наданні статусу біженця в Україні; зобовязано відповідача розглянути заяву позивача від 09 лютого 2007 року № 9 про надання статусу біженця з урахуванням відомостей, отриманих під час офіційного зясування обставин справи, щодо переслідування позивача за політичними поглядами та відношення до курдської національності з урахуванням інформації по країні походження Щорічного докладу Міжнародної амністії Сирії, щодо переслідування такої категорії осіб в Сирії Урядом країни.

Не погоджуючись з постановою суду, Державний Комітет України у справах національностей та міграції подав апеляційну скаргу, в якій з посиланням на порушення судом норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справа, просить скасувати оскаржену постанову та ухвалити нову, якою відмовити у задоволені позовних вимог.

Сторони у судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Заслухавши суддю доповідача, розглянувши та обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга може бути задоволена.

Апеляційний суд встановив, що в червні 2003 року позивач офіційно прибув до України. Метою приїзду стало відвідування родичів та працевлаштування.

09 лютого 2007 року позивач офіційно звернувся до Управління міграційної служби в Одеській області із заявою про надання статусу біженця в Україні, проте рішенням Державного Комітету України у справах національностей та міграції № 51-08 від 08 лютого 2008 року позивачу відмовлено в надання статусу біженця в Україні.

В протоколах співбесіди зазначено, що позивач ніколи не був членом партії, яка веде боротьбу за права курдів, та не був активним членом курдського земляцтва в ОСОБА_2. Позивач лише брав участь в культурних заходах.

Підставою для звернення до Управління міграційної служби в Одеській області із заявою про надання статусу біженця в Україні, стало те, що позивач брав участь у мирному страйку курдів в Києві біля будівлі ООН, який проводився в підтримку курдів, що знаходяться в Сирії.

З результатами співбесід встановлено, що основною причиною виїзду позивача з країни постійного проживання стало відвідування родичів (двоюрідного брата), які мешкають в ОСОБА_2, а причиною залишення на Україні став бізнес інтерес - робота у приватному бізнесі на промринку «Авангард», що на 7-му кілометрі Овідіопольської дороги.

З наданих позивачем пояснень при співбесідах встановлено, що після того як у 2005 році двоюрідний брат позивача повернувся до Сирії, у позивача пропала можливість продовжувати термін перебування в Україні, оскільки цим питанням з 2003 року займався саме двоюрідний брат позивача через свої звязки.

Позивач, як приклад переслідування, навів випадок який стався з сином його сусіда у 1997 році, проте в України позивач приїхав у 2003 році, а заявою про надання статусу біженця звернувся у 2007 році.

Також позивач при співбесіді пояснив, що його двоюрідний брат, який одружений на його рідній сестрі, навчався в ОСОБА_2, вільно повернувся до Сирії, а потім вільно приїхав до ОСОБА_2 (а.с. 41), після чого повернувся знов до Сирії.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про біженців»біженець, це особа, яка не є громадянином України і внаслідок цілком обґрунтованих побоювань стати жертвою переслідувань за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань, перебуває за межами країни своєї громадянської належності та не може користуватися захистом цієї країни або не бажає користуватися цим захистом внаслідок таких побоювань, або, не маючи громадянства (підданства) і перебуваючи за межами країни свого попереднього постійного проживання, не може чи не бажає повернутися до неї внаслідок зазначених побоювань.

Суд першої інстанції, без наявних доказів того, що брат позивача у 2005 році після повернення до Сирії був заарештований у звязку з прийняттям участі у мірному страйку у Києві, дійшов висновку про те, що позивач підпадає під ознаки біженця встановлені ст. 1 Закону України «Про біженців».

Апеляційний суд приймає до уваги Щорічну доповідь міжнародної амністії Сирії 2008 року, в якій зазначено про дискримінацію курдської меншості в Сирії, проте позивач не надав суду жодних доказів переслідування за ознаками належності до певної соціальної групи, та не навів обґрунтованих побоювань стати жертвою переслідувань за ознаками належності до певної соціальної групи або політичних переконань.

Апеляційний суд не встановив правових підстав для скасування рішення Державного Комітету України у справах національностей та міграції № 51-08 від 08 лютого 2008 року.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що при ухвалені постанови суд першої інстанції допустив порушення норм матеріального права, що привело до неправильного вирішення справи, у звязку з чим, відповідно до ч. 4 п. 1 ст. 202 КАС Україна, це є підставою для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення про відмову у задоволені позовних вимог.

Керуючись ст. 195, п. 2 ч. 1 ст. 197, п. 3 ч. 1 ст. 198, п. 4 ч. 1 ст. 202, ст. 207, ч. 5 ст. 254 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного Комітету України у справах національностей та міграції задовольнити.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 14 травня 2009 року скасувати та ухвалити нову постанову.

Відмовити в задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 Джаміля до Державного Комітету України у справах національностей та міграції про визнання нечинним рішення № 51-08 від 08 лютого 2008 року з моменту його прийняття, зобовязання надати статус біженця в Україні.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України в протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: суддя /підпис/ ОСОБА_3

суддя /підпис/ ОСОБА_2

суддя /підпис/ ОСОБА_4