Справа № 820/2590/16
Суддя: Мар'єнко Л.М.
Дата ухвалення: 2016-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м.Харків

29 червня 2016 р. №820/2590/16

Харківський окружний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Мар'єнко Л.М., розглянувши в місті Харкові в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду в порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом Державної податкової інспекції у Балаклійському районі Головного управління ДФС у Харківській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Державна податкова інспекція у Балаклійському районі Головного управління ДФС у Харківській області , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить суд: стягнути з відповідача заборгованість по податку з доходів фізичних осіб у розмірі 8354,79 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що на теперішній час за відповідачем лічиться заборгованість перед бюджетом у сумі 8354,79 грн., що виникла внаслідок несплати в установлений строк зобов'язань зі сплати податку на доходи фізичних осіб. Наведені обставини свідчать про невиконання відповідачем свого податкового обов'язку, щодо сплати податків та зборів в строки та у розмірах, встановлених Податковим кодексом України.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно до вимог ст. 41 КАС України.

Відповідно до ч.4 ст.183-2 КАС України, суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Копія ухвали про відкриття скороченого провадження була надіслана відповідачу 13.05.2016 року. Повідомлення про вручення поштового відправлення разом з вищезазначеною ухвалою повернулись до суду 22.06.2016 року з відміткою "за закінченням терміну зберігання", тобто ухвала не вручена адресату з незалежних від суду причин.

Враховуючи положення ч.11 ст.35 КАС, відповідач є належним чином повідомлений про наслідки неподання заперечень проти позову та необхідних документів або заяви про визнання позову до суду, з огляду на що суд, оцінивши повідомлені позивачем обставини, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.

Відповідач, ОСОБА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1.

Як вбачається з матеріалів справи, Державною податковою інспекцією у Балаклійському районі Головного управління ДФС у Харківській області, була проведена документальна позапланова невиїзна перевірка гр. ОСОБА_1 код НОМЕР_1, щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб за період з 01 січня 2013 р. по 31 грудня 2013 р., про що складено акт № 21/20-01-17-01-10/НОМЕР_1 від 16.07.2015 року (а.с.13-15).

На підставі висновків акту перевірки Державною податковою інспекцією у Балаклійському районі Головного управління ДФС у Харківській області були винесені податкові повідомлення-рішення (а.с. 10,11):

- № від 02.09.2015 року, яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання по податку на доходи фізичних осіб у розмірі 170,00 грн., з яких за основним платежем 00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 170,00 грн.;

-№ від 02.09.2015 року, яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання по податку на доходи фізичних осіб у розмірі 7219,69 грн., з яких за основним платежем 5775,75 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 1443,94 грн.

Як з'ясовано судовим розглядом, фактичною підставою для винесення податкових повідомлень-рішень, слугували відображені в акті перевірки № 21/20-01-17-01-10/НОМЕР_1 від 16.07.2015 року висновки позивача про порушення відповідачем:

- пп. 49.18.4 п. 49.18. ст.49, пп. в п. 176.1 ст. 176 Податкового кодексу України в частині неподання податкової декларація про майновий стан і доходи за 2013 рік;

-пп.163.1.1 п. 163.1 ст.163, пп.164.2.10 п. 164.2 ст.164 пп. б, п. 171.2 ст. 171, пп.174.2.2, п.174.2 ст.174 Податкового кодексу України в частині не нарахування та неперерахування податку на доходи фізичних осіб з доходу отриманого унаслідок прийняття у подарунок квартири від фізичної особи ОСОБА_2 (код НОМЕР_2), що не є членом сім'ї першого ступеня споріднення на загальну суму 115515 грн.

Отже, контролюючим органом донараховано податок на доходи фізичних осіб з доходів отриманих унаслідок прийняття у подарунок квартири від фізичної особи ОСОБА_2 (код НОМЕР_2), що не є членом сім'ї першого ступеня споріднення за 2013 рік у сумі 5775,75 грн. (115515,00 х 5 /100).

З акту перевірки вбачається, що згідно відомостей з ЦБД ДРФО ДФС України про суми виплачених доходів, листа приватного нотаріуса Соколової Світлани Олексіївни від 03.12.2014 р. № 639/01-16 (вх. № 5051 від 05.12.2014 р.) та доданого до нього договору дарування квартири від 29.04.2013 р. ВТЕ № 669685, зареєстрованому у Державному реєстрі речових прав нерухоме майно за №563, ОСОБА_1 отримав подарунок у вигляді квартири від фізичної особи ОСОБА_2 (код НОМЕР_2), що не є членом сім'ї першого ступеня споріднення на загальну суму 115515 грн.

Податкова декларація про майновий стан і доходи за 2013 рік ОСОБА_1 до ДПІ у Балаклійському районі ГУ Міндоходів у Харківській області станом на 16.07.2015 р. не подана.

Крім того, перевіркою встановлено, що платник податків-фізична особа ОСОБА_1 відповідно до відомості ЦБД ДРФО ДФС України про суми виплачених доходів, листа приватного нотаріуса Соколової Світлани Олексіївни від 03.12.2014 р. № 639/01-16 (вх. № 5051 від 05.12.2014р.) та доданого до нього договору дарування-квартири від 29.04.2013 р. ВТЕ № 669685, зареєстрованому у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 563, отримав подарунок у вигляді квартири від фізичної особи ОСОБА_2 (код НОМЕР_2), що не є членом сім'ї першого ступеня споріднення на загальну суму 115515 грн.

Згідно карток особових рахунків ОСОБА_1 податок на доходи фізичних осіб з отриманого доходу у вигляді подарованої квартири не сплачував, податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2013 рік до ДПІ у Балаклійському районі не надавав.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України), зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Підпункт 16.1.4 п.16.1 ст.16 ПК України визначає, що платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та в розмірах, передбачених податковим законодавством. Виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк (п.38.1ст.38 ПК України).

Відповідно до п.п. 36.1. ст. 36 ПК України податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є платником податку з доходів фізичних осіб.

Розділ ІV ПК України регулює порядок справляння податку з доходів фізичних осіб.

Згідно пп. 163.1.1. п. 163.1. ст. 163 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування резидента є, зокрема, загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід.

Відповідно до п.п.164.2.10 п.164.2 ст.164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається, зокрема, дохід у вигляді вартості успадкованого чи отриманого у дарунок майна у межах, що оподатковується згідно з цим розділом.

Згідно із п.167.2 ст.167 ПК України ставка податку становить 5 відсотків бази оподаткування у випадках, прямо визначених цим розділом.

Оподаткування доходу, отриманого платником податку в результаті прийняття ним у спадщину чи дарунок коштів, майна, майнових чи немайнових прав передбачене ст. 174 ПК України.

В п.174.1 ст.174 ПК України зазначено, що об'єкти спадщини платника податку поділяються з метою оподаткування, зокрема, і на об'єкти нерухомості.

Об'єкти спадщини оподатковуються, зокрема, за ставкою, визначеною п.167.2 ст.167 цього Кодексу, вартість будь-якого об'єкта спадщини, що успадковується спадкоємцями, які не є членами сім'ї спадкодавця першого ступеня споріднення (п.п. 174.2.2 п.174.2.).

Згідно із п.174.3 ст.174 ПК України особами, відповідальними за сплату (перерахування) податку до бюджету, є спадкоємці, які отримали спадщину. Дохід у вигляді вартості успадкованого майна (кошти, майно, майнові чи немайнові права) у межах, що підлягає оподаткуванню, зазначається в річній податковій декларації, крім спадкоємців-нерезидентів, які зобов'язані сплатити податок до нотаріального оформлення об'єктів спадщини, та спадкоємців, які отримали у спадщину об'єкти, що оподатковуються за нульовою ставкою податку на доходи фізичних осіб, а також іншими спадкоємцями - резидентами, які сплатили податок до нотаріального оформлення об'єктів спадщини.

Відповідно до п.174.4 ст.174 ПК України нотаріус щокварталу подає до контролюючого органу за місцем розташування державної нотаріальної контори або робочого місця приватного нотаріуса інформацію про видачу свідоцтв про право на спадщину та/або посвідчення договорів дарування в порядку, встановленому цим розділом для податкового розрахунку. Нотаріус видає спадкоємцю-нерезиденту свідоцтво про право на спадщину за наявності документа про сплату таким спадкоємцем податку з вартості об'єкта спадщини.

Платник податку зобов'язаний подавати річну декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію) відповідно до цього Кодексу (п.179.1 ст.179 ПК України).

Згідно із п.179.5 ст.179 ПК України податкова декларація заповнюється платником податку самостійно або іншою особою, нотаріально уповноваженою платником податку здійснювати таке заповнення, у порядку, передбаченому главою 2 розділу II цього Кодексу.

Фізична особа зобов'язана самостійно до 1 серпня року, що настає за звітним, сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену в поданій нею податковій декларації. Сума податкових зобов'язань, донарахована контролюючим органом, сплачується до відповідного бюджету у строки, встановлені цим Кодексом (п.179.7 ст.179 ПК України).

Податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює: календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - до 1 травня року, що настає за звітним, крім випадків, передбачених розділом IV цього Кодексу (пп. 49.18.4. п. 49.18 ст. 49 ПК України).

Як вбачається з матеріалів справи, в порушення вищезазначених норм закону відповідачем не задекларовано отриманий подарунок у 2013 році у вигляді квартири від фізичної особи ОСОБА_2 (код НОМЕР_2), що не є членом сім'ї першого ступеня споріднення на загальну суму 115515 грн.

Таким чином, порушено вимоги пп. 49.18.4 п. 49.18. ст.49, пп. в п. 176.1 ст. 176 Податкового кодексу України в частині неподання податкової декларація про майновий стан і доходи за 2013 рік та пп.163.1.1 п. 163.1 ст.163, пп.164.2.10 п. 164.2 ст.164 пп. б, п. 171.2 ст. 171, пп.174.2.2, п.174.2 ст.174 Податкового кодексу України в частині не нарахування та неперерахування податку на доходи фізичних осіб з доходу отриманого унаслідок прийняття у подарунок квартири від фізичної

особи ОСОБА_2 (код НОМЕР_2), що не є членом сім'ї першого ступеня споріднення на загальну суму 115515 грн.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позивач правомірно донарахував податок на доходи фізичних осіб з доходів отриманих унаслідок прийняття у подарунок квартири від фізичної особи ОСОБА_2 (код НОМЕР_2), що не є членом сім'ї першого ступеня споріднення за 2013 рік у сумі 5775,75 грн. (115515,00 X 5 /100).

Відповідно до п. 54.3 ст.54 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо: платник податків не подає в установлені строки податкову (митну) декларацію, а при здійсненні заходів податкового контролю встановлено факти здійснення платником податків діяльності, що призвела до виникнення об'єктів оподаткування, наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу та наявності діючих (у тому числі призупинених) ліцензій на право здійснення діяльності з підакцизною продукцією, яка підлягає ліцензуванню згідно із законодавством; дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках; згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов'язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган; дані перевірок щодо утримання податків у джерела виплати, в тому числі податкового агента, свідчать про порушення правил нарахування, утримання та сплати до відповідних бюджетів податків і зборів, передбачених цим Кодексом, у тому числі податку на доходи фізичних осіб таким податковим агентом; результати митного контролю, отримані після закінчення процедури митного оформлення та випуску товарів, свідчать про заниження або завищення податкових зобов'язань, визначених платником податків у митних деклараціях.

Відповідно до п.п. 57.3. ст.57 Податкового кодексу України у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Згідно матеріалів справи податкові повідомлення-рішення № від 02.09.2015 року, № від 02.09.2015 року, були надіслані відповідачу, поте лист повернувся до податкового органу з відміткою поштового відділення „за закінченням терміну зберігання " від 23.10.2015 року.

Згідно з п. 58.3 ст. 58 Податкового кодексу України у разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

У встановлений законом стирок, відповідач не сплатив суму заборгованості.

Податковим кодексом України визначено, що податковий борг - сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання (пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПКУ).

З огляду на наведене, оскільки податкове зобов'язання відповідача не було сплачене в установлені строки, таке зобов'язання є податковим боргом.

Відповідно до пп. 129.1.1 п.129.1 ст.129 ПК України після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов'язання на суму податкового боргу нараховується пеня.

Нарахування пені розпочинається: при самостійному нарахуванні суми грошового зобов'язання платником податків - після спливу 90 днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов'язання, визначеного цим Кодексом; при нарахуванні суми грошового зобов'язання контролюючими органами - від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов'язання, визначеного у податковому повідомленні - рішенні згідно із цим Кодексом.

Судом встановлено, що внаслідок несвоєчасної сплати податків та обов'язкових платежів, на підставі ст. 129 Податкового кодексу України відповідачу нарахована пеня по податку на доходи фізичних осіб у сумі 965,10 грн., що підтверджується карткою особового рахунку, наявною в матеріалах справ (а.с. 19-20).

У разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку , визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення (п.59.1 ст.59 ПК України).

Як вбачається з матеріалів справи, Державною податковою інспекцією у Балаклійському районі Головного управління ДФС у Харківській області було винесено податкову вимогу №457-23 від 30.10.2015 року, яка була надіслана відповідачу, однак, лист повернувся до податкового органу з відміткою поштового відділення "за закінченням терміну зберігання" від 02.11.2015 р., згідно поштового повідомлення про вручення (а.с.21).

Аналізуючи приписи п.59.5 ст.59 Податкового кодексу України, суд доходить висновку, що податковий орган має обов'язок скласти податкову вимогу і направити цей документ на адресу платника податків за фактом виникнення податкового боргу, тобто у випадку невиконання податкового обов'язку платником податків, котрий до цього не мав заборгованості перед Державним бюджетом України. В разі збільшення податкового боргу (тобто у випадку продовження існування податкового боргу після направлення податкової вимоги за правилами Податкового кодексу України і зростання розміру невиконаного податкового обов'язку) підстав для формування податковим органом нових податкових вимог на так звану "новоутворену суму податкового боргу " і направлення таких вимог на адресу платника податків не має, оскільки п.59.5 ст.59 Податкового кодексу України передбачено, що у разі коли у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується, погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що виник після надіслання (вручення) податкової вимоги.

Сторонами доказів щодо оскарження та скасування вказаних податкових повідомлень-рішень та податкової вимоги до суду не подано.

У ході розгляду справи доказів відсутності обов'язку платника податків у спірних правовідносинах здійснити платіж на користь Державного бюджету України внаслідок втрати податковими повідомленнями-рішеннями та податковою вимогою юридичної дії внаслідок оскарження винесених контролюючим органом правових актів індивідуальної дії в судовому або позасудовому порядку або доказів відсутності податкового обов'язку внаслідок дефектів у формі, змісті правових підстав походження такого обов'язку сторонами до суду не подано, а судом самостійно при виконанні вимог ст.11 КАС України в частині офіційного з'ясування всіх обставин по справі не виявлено.

Таким чином, за ОСОБА_1 рахується заборгованість у розмірі 8354,79 грн., яка підтверджується приєднаною до справи роздруківкою картки особового рахунку платника податків, котра за правилами ст.70 КАС України та Порядку ведення органами Міністерства доходів і зборів України оперативного обліку податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, інших платежів, які сплачуються під час митного оформлення товарів, затвердженого наказом Міністерства доходів та зборів від 05.12.13 р. № 765, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 04 лютого 2014 р. за №217/24994, є належним та допустимим доказом невиконаного податкового обов'язку з боку відповідача.

Відповідно до п. п. 20.1.28 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України органи державної податкової служби мають право застосовувати до платників податків фінансові (штрафні) санкції, стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов'язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом.

Згідно п.95.1-95.3 ст. 95 Податкового кодексу України орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання такому платнику податкової вимоги. Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання органам державної податкової служби, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Суд зазначає, що на виконання вимог ст. 95 ПК України податковою інспекцією проведений опис майна у податкову заставу на підставі рішення заступника начальника Державної податкової інспекції у Балаклійському районі Головного управління ДФС у Харківській області №86/25-32 від 30.10.2015 року, яке оформлене актом опису майна від 30.10.2015 р. №86/23-31. Отже, як вбачається з матеріалів справи, майно платника податків знаходиться в податковій заставі, про що свідчить витяг з Державного реєстру обтяжень рухомого майна (а.с. 25).

Згідно п. 87.11. ст. 87 Податкового кодексу України орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Відповідач доказів на спростування вимог позивача суду не надав, податковий борг в сумі 8354,79 грн. не сплатив.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача про стягнення податкового боргу в сумі 8354,79 грн. з ОСОБА_1 на користь бюджету обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно з ч.1 ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України, негайно виконуються постанови суду, прийняті в порядку скороченого провадження.

Відповідно до ч.4 ст.94 КАС України у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійсненні позивачем, з відповідача не стягуються.

Керуючись ст.ст. 94, 183-2, 256 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Державної податкової інспекції у Балаклійському районі Головного управління ДФС у Харківській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу - задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_1 (код - НОМЕР_1) на користь Державного бюджету податковий борг по податку з доходів фізичних осіб у розмірі 8354.79 грн. (вісім тисяч триста п'ятдесят чотири грн. 79 коп.)

Постанова підлягає негайному виконанню.

Постанова за результатами скороченого провадження може бути оскаржена сторонами та іншими особами у зв'язку з тим, що суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов'язки, в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги стороною, або іншою особою, яка брала участь у справі, у десятиденний строк з моменту отримання копії постанови.

Постанова, прийнята у скороченому провадженні, крім випадків її оскарження в апеляційному порядку, є остаточною.

Суддя Мар'єнко Л.М.