Справа № 2-а-71/10
Суддя: Тулик І. І.
Дата ухвалення: 2010-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-71/10
Номер провадження 2-а-71/10
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.06.10 року. Рахівський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого - судді Тулик І.І.

при секретарі - Вербещук В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рахів справу за адміністративним позовом

ОСОБА_1

до Управління з контролю за використанням та охороною земель у Закарпатській області

про визнання неправомірними дій та скасування постанови про накладення адміністративного

стягнення

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Управління з контролю за використанням та охороною земель у Закарпатській області про визнання неправомірними дій та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 15 лютого 2010 року державним інспектором з контролю за використанням та охороною земель Закарпатської області ОСОБА_2 винесено постанову про притягнення її до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення в сумі 170 гривень. Зазначену постанову винесено за самовільне зайняття земельної ділянки. Однак, у відповідності до рішення виконкому Рахівської міської ради від 30 травня 2001 року позивачці надана земельна ділянка площею 0,0244 га для обслуговування житлового будинку і приступаючи до її використання до виникнення права власності чи права користування нею (тобто до оформлення прйвовстановлюючих документів), має місце не самовільне зайняття земельної ділянки, а використання земельної ділянки без правовстановлюючих документів. Крім того, протокол про адміністративне правопорушення № 000650 від 29 січня 2010 року та припис складений № 001176 від 29 січня 2010 року складені особою, яка не мала відповідних повноважень на складання останніх. При цьому із відповіді прокурора Рахівського району від 16 березня 2010 року за № С-38/10 вбачається, зо згідно наказу начальника управління Держкомзему у Рахівському району № 8К від 05.02.2010 року, ОСОБА_3 призначена на посаду головного державного інспектора сектора державної інспекції з контролю за використанням та охороною земель Управління Держкомзему у Рахівському районі Закарпатської області, тобто 29 січня 2010 року, ОСОБА_3 не мала відповідного дозволу на складання протоколу та припису. Окрім того, дане питання по факту самовільного захоплення земельної ділянки було предметом розгляду у Рахівському районному суді Закарпатської області від 28 вересня 2001 року, згідно якого було скасовано постанову начальника Рахівського районного відділу земельних ресурсів - як незаконну. На підставі викладеного просила суд дії державного інспектора з контролю за використанням та охороною земель Закарпатської області щодо складання протоколу № 000650 від 29 січня 2010 року про адміністративне правопорушення, визнати неправомірними та скасувати постанову від 15 лютого 2010 року № 1 про накладення адміністративного стягнення, а провадження у справі закрити.

В попередньому судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та адвокат ОСОБА_4 позовні вимоги змінили, просять поновити строк на оскарження постанови, оскільки позивачка такий пропустила з поважних причин. Зокрема ніяких порушень земельного законодавства не вчиняла, оскільки земельна ділянка надана їй у користування рішенням міської ради, тому не знала, що інспектором з контролю за використанням і охороною земель у Закарпатській області було складено постанову про накладення на неї адміністративного стягнення. Про існування оскаржуваної постанови дізналася лише в березні 2010 року, коли знайшла її у поштовій скриньці. Після чого звернулася зі скаргою в прокуратуру Рахівського району з приводу неправомірності притягнення її до адміністративної відповідальності, на що їй було надано відповідь оскаржити дану постанову до суду в порядку адміністративного судочинства. Також просить скасувати постанову від 15 лютого 2010 року за №1, а провадження у справі закрити. В судове засідання, 11.06.2010 року позивачка не з'явилася, однак надала заяву, в якій просить розглянути справу без її участі.

Представник відповідача, державний інспектор сектора Державної інспекції з контролю за використанням та охороною земель Управління Держкомзему у Рахівському районі Закарпатської області, ОСОБА_3 будучи належним чином повідомлена про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин у жодне судове засідання не прибула, про причини неприбуття суд не повідомила, заперечень суду не надала, тому на підставі ч.4 ст.128 КАС України суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів.

Дослідивши пояснення позивачки, вивчивши матеріали справи, перевіривши наявні у справі докази суд приходить до наступного висновку.

Статтею 211 Земельного кодексу України встановлена відповідальність за порушення земельного законодавства, в тому числі за самовільне зайняття земельних ділянок.

Зі змісту статті 53-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення вбачається, що за самовільне зайняття земельної ділянки винні особи притягаються до адміністративної відповідальності.

Як вбачається з постанови від 15 лютого 2010 року ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в сумі 170 гривень за ст.53-1 КУпАП, за те, що вона самовільно зайняла земельну ділянку пл. 0,002 (орієнтовно) шляхом звуження пішохідної дороги на 15 см.

Відповідно до ст. 251 КУпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Сама позивачка, заперечила факт порушення вимог ст.211 Земельного кодексу України при зазначених у постанові обставинах.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідач не надав суду заперечень, жодних доказів, які б спростовували пояснення позивачки, не подав до суду всі наявні у них документи та матеріали, що підтверджують вчинення позивачем ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ст. 53-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а тому встановити в суді правомірність прийнятого відповідачем рішення про накладення на позивачку адміністративного стягнення неможливо.

Поряд з цим, під час розгляду справи, позивачка поставила питання про поновлення строку позовної давності, посилаючись на те, що такий пропустила з поважних причин.

Аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає, що клопотання ОСОБА_1 щодо поновлення строку для звернення до суду підлягає задоволенню виходячи з таких підстав.

Відповідно до ст. 289 КУпАП, якщо суд визнає поважною причину пропуску строку позовної давності, порушене право підлягає захисту. Аналогічні вимоги фактично містить і ст. 99 КАС України.

Як встановлено судом, адміністративне стягнення на позивачку було накладено за її відсутності. Відповідно до чинного законодавства, строк позовної давності слід рахувати з моменту, коли особа дізналася про порушення своїх прав.

Як досліджено в процесі судового розгляду, про накладення на неї адміністративного стягнення постановою Управління Держкомзему у Рахівському районі Закарпатської області, позивачці стало відомо лише в березні 2010 року. Після чого вона звернулася до прокуратури Рахівського району з приводу неправомірності винесеної постанови, на що їй була надана відповідь 16 березня 2010 року. Належних доказів, які б стверджували протилежне відповідачем суду не надано, не здобуто таких і в процесі судового розгляду, оскільки відсутні встановлені законом докази, що ОСОБА_1 у встановленому законом порядку була вручена копія постанови чи повідомлення про відкриття виконавчого провадження за останньою.

Внаслідок цих обставин, враховуючи те, що адміністративне стягнення на позивача накладене без її участі в процесі розгляду справи, позивачці обставини про притягнення її до адміністративної відповідальності стало відомо лише в березні 2010 році, а відповідь з прокуратури надана їй 16 березня 2010 року, тому суд вважає, що саме з цього періоду слід рахувати строк позовної давності.

Враховуючи наведене, суд вважає, що провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, а постанова про накладення адміністративного стягнення скасуванню.

Окрім того, судові витрати по даній справі, на підставі ст. 94 КАС України слід віднести за рахунок Держави.

Керуючись ст.ст. 9, 11, 12, 17, 70,71,99,128, 159-163 КАС України, ст.ст. 53-1, 251,280, 283, 287, п.3 ч.1 ст. 288, ст.289 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Поновити строк оскарження постанови.

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову державного інспектора з контролю за використанням і охороною земель у Закарпатській області від 15 лютого 2010 року № 1 про накладення адміністративного стягнення, передбаченого ст. 53-1 КУпАП на ОСОБА_1, скасувати, а справу про адміністративне правопорушення щодо неї закрити, за відсутністю у її діях складу адміністративного правопорушення.

Судові витрати віднести за рахунок Держави.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до адміністративного суду апеляційної інстанції через Рахівський районний суд шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом 10 днів з дня складання постанови в повному обсязі. Апеляційна скарга подається протягом 20 днів з дня подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя: Тулик І.І.