Справа № 353/8/16-а
Суддя: Луковкіна У. Ю.
Дата ухвалення: 2016-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 353/8/16-а
Провадження № 2-а/353/7/16
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2016 року м.Тлумач

Тлумацький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого - судді Луковкіна У.Ю.

з участю: секретарів Бойко В.Я., Мороз М.І.

позивачки ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2

представника відповідача - Олешівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області - Кузіва М.В.

представника третьої особи на стороні відповідача без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_4 - ОСОБА_5.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тлумач справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Олешівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області, третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_4, про визнання протиправним та скасування рішення Олешівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області, -

в с т а н о в и в :

Позивачка звернулась в суд з позовом до відповідача про скасування рішення другої сесії Олешівської сільської ради Тлумацького району сьомого демократичного скликання «Про затвердження протоколу постійної комісії з питань земельних відносин, агропромислового комплексу, екології» від 24.12.2015 року. Свої вимоги мотивувала тим, що вона є співвласницею житлового будинку, господарських будівель та споруд, які знаходяться в АДРЕСА_1. З сусідкою та суміжним землекористувачем ОСОБА_4 у них впродовж кількох років триває земельний спір. З метою його врегулювання вона неодноразово зверталась до своєї сусідки, однак у добровільному порядку даний спір врегулювати не можливо.

З метою вирішення даного спору вона звернулася в сільську раду. Проте, сільська рада тричі приймала незаконні рішення, які в подальшому були скасовані в судовому порядку. Так, згідно Постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 29.02.2015 р., визнано протиправним та скасовано рішення Олешівської сільської ради Тлумацького району «Про затвердження протоколу постійної комісії з питань земельних відносин, агропромислового комплексу, екології» від 29.06.2014 р. та зобов'язано Олешівську сільську раду Тлумацького району розглянути повторно питання щодо розмежування земельних ділянок, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 і перебувають в користуванні ОСОБА_1 та ОСОБА_4 Однак, незважаючи на висновки судів, 24.12.2015 року сільська рада в черговий раз прийняла теж саме незаконне рішення про затвердження протоколу з постійної комісії з питань земельних відносин, агропромислового комплексу, екології «Про встановлення межових знаків» між господарствами ОСОБА_6 (ОСОБА_1.) та ОСОБА_4 Відповідно до затвердженої сесією викопіровки межових знаків площа земельної ділянки, яка виділена позивачці для обслуговування її господарської споруди становить з одного боку 37 см і з іншого - 24 см.

Вважає оспорювань рішення незаконним і необгрунтованим, та таким, що порушує її законні права та інтереси і підлягає скасуванню, оскільки згідно затвердженого оскаржуваною сесією протоколу, їй виділена земельна ділянка, площа якої унеможливлює обслуговування її господарської будівлі, не дозволяє жодним чином здійснювати її поточний ремонт. Спірною є ділянка, яка розміщена між її літньою кухнею та спорудою відповідача, відстань між якими складає з одного боку 1 м 30 см, а з іншого - 1 м 60 см. Межові знаки між цими будівлями відсутні, що підтверджується архівною довідкою від 03.06.2011 року, а також в попередніх судових рішеннях було встановлено, що паркану між будівлями ніколи не було. При цьому, оскаржуваним рішенням сесії ОСОБА_4 для обслуговування її будівлі виділено земельну ділянку площею з одного боку 1 м 26 см, а з іншого - 1 м 23 см. Їй же для обслуговування літньої кухні виділено земельну ділянку з одного боку - 37 см, а з іншого - 24 см, що взагалі унеможливлює її обслуговування та поточний ремонт. Земельною комісією не враховано того факту, що найбільш виступаючою конструкцією літньої кухні є стріха, яка виступає за стіну на 0,55 см. Тому, при зазначеному розподілі меж стріха її літньої кухні буде знаходитись на земельній ділянці сусідів, що взагалі унеможливить її експлуатацію та ремонт.

Зазначає, що її літня кухня була збудована законно ще в 1964 році, з часу будівництва вона жодним чином не перебудовувалась і впродовж усіх цих років у неї та членів її сім'ї була можливість її обслуговування та ремонту. Натомість будівля сусідів була збудована незаконно та значно пізніше, без її згоди, всупереч усім будівельним стандартам і нормам. Це зокрема підтверджується листом державного нагляду у сфері пожежної безпеки від 04.05.2011року та листом головного управління Держкомзему у Івано-Франківській області від 12.08.2010 року та викопіровкою з генплану з 17.08.2010 року.

Вважає, що межа на спірній земельній ділянці між двома господарськими спорудами має бути встановлена таким чином, щоб обидві сторони мали можливість здійснювати належне обслуговування уже споруджених господарських будівель. Пунктом 3.25 Державних будівельних норм 360-92 закріплено, що для догляду за будинками та для здійснення їхнього поточного ремонту, відстань до межі сусідньої ділянки від найбільш виступаючої конструкції стіни потрібно приймати не менше 1,0 м. При цьому, повинно бути забезпечене дотримання необхідних інженерно-технічних заходів, які будуть запобігати стіканню атмосферних опадів з дахів та карнизів будинків на територію суміжних ділянок. Не дивлячись на зазначену норму, місцевою радою було винесене рішення, відповідно до якого між суміжними земельними ділянками була встановлена межа, що проходила на відстані 24 см від стіни літньї кухні позивачки, незважаючи на те, що її найбільш виступаючою конструкцією є стріха, яка виступає від стіни на 55 см.

Також ст.107 ЗК України встановлено, що у разі не можливості виявлення дійсних меж земельної ділянки їх встановлення здійснюється за фактичним використання земельної ділянки, а у разі якщо фактичне використання не можливо встановити, - кожному виділяється однакова за розміром частина земельної ділянки. Натомість сільською радою порушено дану норму, оскільки стріха, яка є найбільш виступаючою конструкцією її будівлі, виступає за стіну на 55см, що свідчить про фактичне використання земельної ділянки на відстані 55 см від стіни її літньої кухні.

Ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 19.02.2016 року залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, ОСОБА_4

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 позов підтримали з підстав, наведених в позовній заяві, просили позов задовольнити. Вважають, що сільський голова навмисно вводить в оману депутатів та здійснює на них тиск, оскільки перебуває в дружніх стосунках з сусідами позивачки і, незважаючи на численні судові рішення з цього питання, змушує раду приймати одне і теж незаконне рішення щодо спірної межі. Також позивачка повідомила, що літня кухня була збудована в 1964 р., а в 1974 р. між господарствами був встановлений верхній та нижній паркан. При прийняття рішення просила зважити на те, що відстані між двома сусідніми будівлями, зазначені у викопіровці, що є додатком до рішення сільської ради, не відповідають фактичним. Фактична відстань між будівлями становить 1,3 м з одного боку та 1,6 м з іншого боку, а не так як зазначено у протоколі та викопіровці: 1,63 м та 1,47 м.

Представник відповідача - сільський голова с. Олешів Кузів М.В., попередньо подавши заперечення, позов не визнав, вказавши на те, що сільська рада у відповідності до норм чинного законодавства розглянула земельний спір між позивачкою та третіми особами і прийняла відповідне рішення. Вказав, що між суміжними господарствами була огорожа тільки у вверхній та нижній частинах, тому рішенням Олешівської сільської ради Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 24.12.2015 року межу між суміжними землекористувачами було встановлено по фактичному використанню ними земельних ділянок. Оскільки огорожі між самими будівлями суміжників ніколи не було, то було прийняте рішення рекомендувати ОСОБА_4 побудувати огорожу зі своєї сторони від існуючої лінії межі, вказаній у викопіровці та не чинити заборону ОСОБА_6 (ОСОБА_1.) в доступі до обслуговування її літньої кухні. На засідання комісії ОСОБА_1 представляла експертний висновок № В-159 дослідження земельної ділянки, однак земельною комісією він взятий до уваги не був, оскільки змінювати межові знаки не було доцільним, так як було видно фактичну верхню та нижню межу між сусідніми землекористувачами. Зазначив, що сільська рада не може вирішити спір між цими сусідами щодо межі. Вважає, що сусіди мають домовитись між собою. Просив в задоволенні позову відмовити.

Третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилась, причин відсутності в залі суду не повідомила, була належним чином повідомлення про час та місце розгляду справи.

Представник третьої особи на стороні відповідача без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_4 - ОСОБА_5 позов не визнала, вказала, що спір між позивачкою та ОСОБА_4 з приводу межі між господарствами існує давно і неодноразово земельна комісія сільської ради встановлювала межу, яка затверджувалась на сесії сільської ради, проте всі ці рішення були скасовані судами. Вважає, що ОСОБА_4 ніколи не порушувала межі земельної ділянки і побудувала свою літню кухню на відстані 1,26 м - 1,23 м від межі сусідньої ділянки, тобто з дотриманням норм ДБН. Вважає, що застосування ст. 107 ЗК України до спірних правовідносин є недоречним, оскільки, на її думку, межа між сусідніми ділянками встановлена за фактичним їх використанням. Зазначила, що саме неправомірні дії матері позивачки ОСОБА_6 призвели до того, що була зруйнована огорожа, побудована у 1974 р. Ствердила, що дійсно між самими будівлями паркана ніколи не було, паркан був тільки у вверхній та нижній частинах між суміжними господарствами. Просила відмовити в задоволенні позову.

Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, та свідків, дослідивши та оцінивши дані, що містяться в письмових доказах по справі, вважає, що позов підлягає до задоволення, з таких підстав.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 29.10.2004 року, ОСОБА_1 на праві приватної власності належить 1/3 частка домоволодіння по АДРЕСА_1 (а.с. 16-17).

Спір між сторонами з приводу межі між господарствами існує давно.

Постановою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 11.05.2011 року визнано протиправними дії Олешівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області щодо вирішення земельного спору між суміжними землекористувачами ОСОБА_4 та ОСОБА_6 Визнано протиправним та скасовано рішення сесії Олешівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області від 18.07.2010 року "Про затвердження протоколу узгоджувальної комісії" та рішення сесії Олешівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області від 12.09.2010 року "Про розгляд заяв гр.гр. ОСОБА_4 та ОСОБА_6.". Зобов'язано Олешівську сільську раду Тлумацького району Івано-Франківської області в порядку передбаченому ст. 159 ЗК України з дотриманням вимог ст.160 ЗК України розглянути земельний спір між гр.гр. ОСОБА_4 та ОСОБА_6 щодо меж суміжних земельних ділянок.

Постановою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 01.06.2012 року визнано неправомірними дії Олешівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області щодо вирішення земельного спору між суміжними землекористувачами ОСОБА_4 та ОСОБА_6 Визнано протиправним та скасовано рішення сесії п'ятої сесії Олешівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області від 04.09.2011 року "Про затвердження протоколу постійної комісії з питань земельних відносин, агропромислового комплексу, екології" щодо встановлення межових знаків між господарствами ОСОБА_4 та ОСОБА_6 в с. Олешів по вул. Шевченка, якими затверджено протоколи постійної комісії Олешівської сільської ради з питань земельних відносин, агропромислового комплексу, екології від 28 липня 2011 року "Про встановлення межових знаків між господарствами ОСОБА_4 та ОСОБА_6 в АДРЕСА_1 та від 31.08.2011 року та викопіровку "Про встановлення межових знаків між господарствами ОСОБА_4 та ОСОБА_6 в АДРЕСА_1 Додатковою постановою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 12.06.2012 року зобов'язано Олешівську сільську раду Тлумацького району Івано-Франківської області в порядку передбаченому ст. 159 ЗК України з дотриманням ст. 160 ЗК України розглянути земельний спір між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 щодо меж суміжних земельних ділянок.

Постановою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 24.04.2014 року визнано неправомірними дії Олешівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області щодо вирішення земельного спору, оформлені протоколом засідання постійної комісії з питань земельних відносин, агропромислового комплексу, екології від 10.10.2013 року. Визнано протиправним та скасовано рішення Олешівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області "Про затвердження протоколу постійної комісії з питань земельних відносин, агропромислового комплексу, екології " від 17.11.2013 року. Зобов'язано Олешівську сільську раду Тлумацького району Івано-Франківської області в порядку передбаченому ст. 159 ЗК України з дотриманням вимог ст.160 ЗК України розглянути земельний спір між гр.гр. ОСОБА_1 та ОСОБА_7 щодо меж суміжних земельних ділянок.

Вищевказані факти встановлені судами та відповідно до ч.1 ст.72 КАС України не потребують доказування.

Постановою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 24.11.2014 року визнано незаконним та скасовано рішення Олешівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області "Про затвердження протоколу постійної комісії з питань земельних відносин, агропромислового комплексу, екології" від 29 червня 2014 року; зобов'язано Олешівську сільську раду Тлумацького району Івано-Франківської області встановити межу між суміжними земельними ділянками, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 і перебувають в користуванні ОСОБА_1 та ОСОБА_4 за фактичним використанням земельних ділянок, та виділити однакову за розміром частину спірної земельної ділянки (а.с. 19-22).

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 29.02.2015 р., Постанову Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 24.11.2014 року скасовано та прийнято нову, якою визнано протиправним та скасовано рішення Олешівської сільської ради Тлумацького району «Про затвердження протоколу постійної комісії з питань земельних відносин, агропромислового комплексу, екології» від 29.06.2014 р. та зобов'язано Олешівську сільську раду Тлумацького району розглянути повторно питання щодо розмежування земельних ділянок, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 і перебувають в користуванні ОСОБА_1 та ОСОБА_4 (а.с. 23-24).

11.12.2015 року складено протокол засідання постійної комісії з питань земельних відносин, агропромислового комплексу, екології Олешівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області, яким вирішено рекомендувати сесії Олешівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області затвердити протокол комісії та викопіровку встановлення межових знаків між господарствами ОСОБА_6 (ОСОБА_1.) та ОСОБА_4 Рекомендовано ОСОБА_4 побудувати огорожу зі своєї сторони від існуючої лінії межі, вказаній в викопіровці встановлення межі. Не чинити заборону ОСОБА_6 (ОСОБА_1.) в доступі до обслуговування своєї літньої кухні. Виготовлено викопіровку встновлення межових знаків між господарствами ОСОБА_6 та ОСОБА_4, згідно якої відстань від будівлі ОСОБА_4 до межі становить з одного боку - 1 м 26 см, а з іншого - 1 м 23 см, а відстань від будівлі ОСОБА_1 (ОСОБА_6.) до межі з одного боку становить 37 см, а з іншого - 24 см. (а.с. 6-8).

Рішенням другої сесії Олешівської сільської ради Тлумацького району сьомого демократичного скликання «Про затвердження протоколу постійної комісії з питань земельних відносин, агропромислового комплексу, екології» від 24.12.2015 року, затверджено протокол постійної комісії Олешівської сільської ради з питань земельних відносин, агропромислового комплексу, екології від 11.12.2015 року та викопіровку "Про встановлення межових знаків між господарствами ОСОБА_4 та ОСОБА_6 (ОСОБА_1.) в АДРЕСА_1. Рекомендовано ОСОБА_4 побудувати огорожу зі своєї сторони від існуючої лінії межі, вказаній в викопіровці встановлення межі, не чинити заборону ОСОБА_6 (ОСОБА_1.) в доступі до обслуговування своєї літньої кухні (а.с. 5).

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні показав, що він був членом земельної комісії Олешівської сільської ради та виїзжав на вул. Шевченка в с. Олешів для встановлення межі між господарствами ОСОБА_1 та ОСОБА_4 Після чого був складаний "Протокол засідання постійної комісії з питань земельних відносин, агропромислового комплексу, екології" від 11.12.2015 р. Межові знаки між господарствами ОСОБА_1 та ОСОБА_4 по вул. Шевченка в АДРЕСА_1 комісією були встановлені по прямій лінії шляхом з'єднання верхньої та нижньої частин старої огорожі, яка частково збереглася у верхній та нижній частинах сусідніх господарств, між самими господарськими будівлями сусідів огорожі ніколи не було. Зазначив, що особисто він нічого не міряв, будівельні норми та нормативи ДБН йому не відомі, норми ЗК України він не вивчав. При вирішенні питання про встановлення межі між господарствами він та члени комісії не користувались жодними документами, попередні рішення судів та причини скасування рішень сільської ради з цього питання йому не відомі.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.55 Конституції України права та свободи громадян захищаються судом. Це означає, що суд не може відмовити у правосудді, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їхні права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації, або мають місце інші ущемлення прав та свобод.

Згідно ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно ч.3 ст.158 ЗК України органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства.

У відповідності до норм ст.ст. 159, 160 ЗК України земельні спори розглядаються як правило за участю зацікавлених сторін, які обов'язково повинні бути завчасно повідомлені про час і місце розгляду справи. У рішенні органу місцевого самоврядування визначається порядок його виконання. Сторони, які беруть участь у земельному спорі, мають право знайомитись з матеріалами щодо цього спору, робити з них виписки, брати участь у розгляді земельного спору, подавати документи та інші докази, порушувати клопотання, давати усні і письмові пояснення, заперечувати проти клопотань та доказів іншої сторони, одержувати копію рішення щодо земельного спору, і у разі незгоди з цим рішенням, оскаржувати його.

Згідно з чинним ЗК України земельні спори розглядаються на сесіях рад чи засіданнях їх виконавчих органів.

Експертними висновком №В-159 дослідження земельної ділянки за запитом ОСОБА_6, складеного 06.06.2014 року Івано-Франківською торгово-промисловою палатою, запропоновано встановити межу землекористування на відрізку між будівлями літньої кухні будинку №42 на вул. Шевченка в АДРЕСА_1 власник ОСОБА_6 та цегляною будівлею будинку АДРЕСА_1 власник ОСОБА_4 посередині земельної ділянки, яка знаходиться між сусідніми будівлями, що відображено в Додатку №1 (а.с. 9-11).

Власність на землю - економічна категорія, яка відбиває процес привласнення земельних багатств окремими суб'єктами (громадянами і юридичними особами, державою, територіальними громадами). У правовій державі процес привласнення земельних ділянок на користь окремих суб'єктів носить впорядкований характер і регулюється правовими засобами. Головна роль серед цих засобів належить таким категоріям, як право власності й інші речові права, які законодавчо визнаються за правовласниками земельних ділянок.

Частина перша статті 106 ЗК України визначає, що власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними.

При здійсненні межування власник земельної ділянки реалізує своє право. Проте така участь є також обов'язком кожного з сусідніх власників і землекористувачів, адже приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж в натурі (на місцевості) заборонється.

За загальновизнаними нормами, власники й землекористувачі суміжних земельних ділянок повинні жити за правилами добросусідства, тобто не порушувати законні права один одного (ст.ст. 91, 96, 103 ЗК України). Відмова в узгодженні меж земельної ділянки може завадити іншій особі (сусідові) в оформленні прав на земельку ділянку.

Громадянин або юридична особа, визнана власником земельної ділянки, має право володіти нею, мати в наявності. Щоб здійснювати таке володіння, суб'єкт повинен мати земельну ділянку як реальність. Особи, які зацікавлені в наданні їм земельної ділянки і мають на це законне право, подають заяву в органи державної влади або в органи місцевого самоврядування, у веденні яких знаходяться земельні ділянки. Відповідно до ч. 3 ст. 158 ЗК України, органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства. Такими органами місцевого самоврядування, до повноважень яких належить вирішення земельних суперечок, визначені виконавчі органи сільських, селищних, міських рад (ч. 1 ст. 33 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні").

Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 43 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", встановлене коло питань, які вирішуються районними й обласними радами виключно на їх пленарних засіданнях, зокрема утворення, обрання і ліквідація постійних та інших комісій ради, зміна їх складу, обрання голів комісій.

Тобто, для вирішення земельних розбіжностей створюється спеціальна комісія. Особа, зацікавлена у вирішенні земельної суперечки, може звернутися в таку Комісію із заявою відносно неможливості погоджувати межі земельної ділянки в натурі у зв'язку з відсутністю суміжних землекористувачів, ненадання ними згоди на узгодження або з інших причин. За наявності такого прохання (заяви) й інших необхідних документів ця суперечка розглядається колегіально Комісією з питань землекористування, а за погреби - спільно з іншими комісіями, наприклад, із Комісією архітектури, містобудування й охорони історичного середовища. На засіданні Комісії (комісій) можуть бути присутні й сторони, власники й землекористувачі суміжних земельних ділянок, між якими виникла суперечка.

Якщо при розгляді земельної суперечки буде доведено, що відмова сусіда відносно узгодження меж є безпідставною або підписання Акту внаслідок відсутності суміжних власників або землекористувачів дійсно неможливе, то Комісією приймається рішення про необхідність підписання Акту сусідом або, відповідно, про узгодження меж земельної ділянки без підписів суміжних власників або землекористувачів. Протокол Комісії додається до Акту встановлення й узгодження меж земельної ділянки й далі документи оформляються в загальному порядку.

Проте слід зазначити, що рішення органу місцевого самоврядування не є остаточним і механізму його примусового виконання не існує, іншими словами, висновок Комісії з питань землекористування має рекомендаційний, а не імперативний характер.

Крім того, відповідно до ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні грунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачене законодавством. У такому разі, якщо розгляд земельної суперечки відповідним органом місцевого самоврядування не приніс позитивного результату, особа має право звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного або оспорюваного права на землю.

Повертаючись до вищезгаданої ч.2 ст. 158 ЗК України, виключно судом вирішуються спори з приводу володіння, користування й розпорядження земельними ділянками, які знаходяться у власності громадян і юридичних осіб.

Статтею 107 ЗК України передбачено, що основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації. У разі неможливості виявлення дійсних меж їх встановлення здійснюється за фактичним використанням земельної ділянки. Якщо фактичне використання ділянки неможливо встановити, то кожному виділяється однакова за розміром частина спірної ділянки. У випадках, коли в такий спосіб визначення меж не узгоджується з виявленими обставинами, зокрема з встановленими розмірами земельних ділянок, то межі визначаються з урахуванням цих обставин.

Відповідно до п.3.25 ДБН 360-92** "Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень" для догляду за будівлями і здійснення їх поточного ремонту відстань до межі сусідньої ділянки від найбільш виступної конструкції стіни треба приймати не менше 1,0 м. При цьому повинно бути забезпечене влаштування необхідних інженерно-технічних заходів, що запобігатимуть стіканню атмосферних опадів з покрівель та карнизів будівель на територію суміжних ділянок.

Як встановлено в судовому засіданні, межі між суміжними ділянками були тільки на місці існування старої огорожі, яка на даний час зруйнована. Між будівлями ОСОБА_6 (ОСОБА_1.) та ОСОБА_4 огорожі ніколи не існувало, дані обставини в судовому засіданні стверджували позивачка, представник відповідача (сільський голова), представник третьої особи та свідок ОСОБА_8 (член земельної комісії). Також зазначений факт був встановлений судами при розгляді аналогічних справ щодо встановлення межі між господарствами ОСОБА_1 та ОСОБА_4 Відповідно до архівної довідки, виданої 03.06.2011 р. Архівним відділом Тлумацької РДА, за 1992-2008 рр. в протоколах засідань виконкому та сесій Олешівської сільської ради Тлумацького району інформація про встановлення межових знаків на земельній ділянці ОСОБА_6 в АДРЕСА_1, відсутня (а.с. 12). З огляду на вищенаведене, встановити фактичне використання вказаними особами земельної ділянки не можливо.

Крім того, з листа відділу з питань наглядово-профілактичної діяльності УМНС України в Івано-Франківській області від 04.05.2011 р. вбачається, що літня кухня ОСОБА_4 в с. Олешів по вул. Шевченка зведена з порушенням протипожежних розривів до існуючої літньої кухні ОСОБА_1, документація по цій будівлі відсутня, тобто вона побудована самовільно (а.с. 14).

Посилання представника відповідача на Проект планування та забудови АДРЕСА_1 від травня 1978 р. (а.с. 51) як на доказ існування межі між суміжними господарствами ОСОБА_1 та ОСОБА_4 судом до уваги не приймається, оскільки зазначений план являє собою лише планування території с. Олешів, а будь-які документи щодо конкретного виділення та розподілу земельних ділянок, а також щодо встановлення меж між земельними ділянками ОСОБА_1 та ОСОБА_4, в матеріалах справи відсутні.

Таким чином, суд вважає, що приймаючи рішення Олешівська сільська рада Тлумацького району Івано-Франківської області повинна була врахувати розміри земельних ділянок ОСОБА_6 (ОСОБА_1.) та ОСОБА_4 з урахуванням всіх обставин та виділити однакову за розміром частину спірної земельної ділянки, з урахуванням близького розташування будівель ОСОБА_1 та ОСОБА_4, а інші межі залишити в існуючих межах.

Аналогічний висновок було зроблено Львівським апеляційним адміністративним судом у Постанові від 09.02.2015 р. у справі № 876/11408/14 та № 876/11408/14, що набрала законної сили, предметом розгляду в якій був той же спір з приводу тієї межі між двома суміжними господарствами ОСОБА_1 та ОСОБА_4 Цією ж Постановою встановлено, що Експертниий висновок дослідження земельної ділянки№В-159, складений 06.06.2014 року Івано-Франківською торгово-промисловою палатою, яким запропоновано встановити межу землекористування на відрізку між будівлями літньої кухні будинку АДРЕСА_1 (власник ОСОБА_6.) та цегляною будівлею будинку АДРЕСА_1 власник (ОСОБА_4.) посередині земельної ділянки, яка знаходиться між сусідніми будівлями, є правильним та правомірним щодо усунення даної конфліктної ситуації.

За встановлених в судовому засіданні обставин, суд вважає, що рішення Олешівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області "Про затвердження протоколу постійної комісії з питань земельних відносин, агропромислового комплексу, екології" від 24 грудня 2015 року слід визнати протиправним та скасувати.

Питання судових витрат посправі суд вирішує відповідно до вимог ст.94 КАС України.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст.ст. 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення другої сесії сьомого демократичного скликання Олешівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області "Про затвердження протоколу постійної комісії з питань земельних відносин, агропромислового комплексу, екології" від 24 грудня 2015 року.

Стягнути з Олешівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області на користь ОСОБА_1 - 551 (П'ятсот п'ятдесят одна) грн. 20 коп. судових витрат.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тлумацький районний суд Івано-Франківської області. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України,а також прийняття постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України.

Головуюча У.Ю.Луковкіна