Справа № 2-а-6135/11
Суддя: Тончук Р. І.
Дата ухвалення: 2014-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-6135/11
Провадження № 2-а/682/94/2014
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.09.2014 року Славутський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді Тончук Р.І.,

при секретарі Придачук Г.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління праці та соціального за- хисту населення Славутської міської ради про визнання протиправною його бездіяльності щодо ненарахування щорічної допомоги на оздоровлення відповідно до вимог ст. 48 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи , визнання нечинними його рішень щодо позбавлення його та членів його сімї конституційних прав, зобовязання негайно поновити їх конституційні права, зобовязання провести нарахування та виплату допомоги відповідно до вимог цього Закону, відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю відповідача,

встановив:

24.11.2011 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до управління праці та соціального захисту населення Славутської міської ради про визнання бездіяльності протиправною, зобовязання здійснити нарахування щорічної допомоги на оздоровлення відповідно до вимог 48 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи за період з 1 січня 2005 року по 31 грудня 2011 року та по день припинення права на таку допомогу в розмірі пяти мінімальних заробітних плат.

У судовому засіданні позивач подав письмове клопотання, у якому розширив позовні вимоги і просить також визнати нечинними рішення відповідача про позбавлення його та членів його сімї конституційних прав, зобовязати відповідача поновити його та членів сімї конституційні права, стягнути з відповідача матеріальну та моральну шкоду в розмірі 880380 грн.

З доданого до письмового клопотання розрахунку вбачається, що поновлення конституційних прав позивача та членів його сімї полягає у виплаті йому пяти мінімальних заробітних плат за 10 років в сумі 60900 грн. Поновлення конституційних прав сина ОСОБА_2 полягає у виплаті йому щомісячно мінімальної заробітної плати за період з 1.07.2007 року по 1.07.2012 року в сумі 75680 грн.

Крім того, просить стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду, повязану з ушкодженням здоровя 6 членів його сімї. Вказує на те, ця шкода полягає у витратах за три роки на санаторно-курортне лікування в сумі 78750 грн. та на проїзд до місця лікування в сумі 23320 грн. Також просить стягнути моральну шкоду, що завдана відповідачем порушенням конституційних прав 6 членів сімї в сумі 440190 грн. Всього просить стягнути з відповідача 880380 грн. матеріальної та моральної шкоди.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав.

Представник відповідача ОСОБА_3 позову не визнала. Дала пояснення про те, що щорічна допомога на оздоровлення ОСОБА_1 виплачена у розмірах , передбачених постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 року № 562 Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та Законами України про державний бюджет на відповідні роки. Щодо вимог позивача про нарахування та виплату щорічної допомоги за період з 1.01. по 24.05. 2011 року просить залишити позов без розгляду у звязку з пропущенням позивачем строків звернення до суду і відсутністю підстав для його поновлення. Щодо вимог про визнання неправомірною бездіяльності управління праці та соціального захисту населення Славутської міської ради та зобовязання нарахувати та виплатити ОСОБА_1 щорічну допомогу на оздоровлення у розмірі пяти мінімальних заробітних плат у 2012 році, за період з 24 травня по 31 грудня 2011 року, щомісячно мінімальної заробітної плати члену сімї ОСОБА_2за період з 1.07.2007 року по 1.07.2012 року закрити у звязку з наявністю постанови та ухвал суду, що набрали законної сили, за цими вимогами.

Вимоги щодо стягнення управління праці та соціального захисту населення Славутської міської ради витрат на санаторно-курортне лікування та проїзд до місця лікування вважає безпідставними, оскільки така компенсація виплачується у встановленому законом порядку та розмірах за умови проведення санаторно-курортного лікування за власний рахунок та надання доказів про це, а також заяви про виплату компенсації. ОСОБА_1відповідно до ст. 30 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи має право на отримання щорічно безкоштовно санаторно-курортної путівки і такі путівки йому пропонувались відповідно до його захворювання, але він відмовлявся, Заяв про отримання компенсації не надав. Конституційних прав ОСОБА_1 та членів його сімї УПСЗН не було порушено. Всі виплати здійснені відповідно до бюджетних асигнувань. З врахуванням наведеного відсутні також підстави для стягнення з відповідача моральної шкоди. Просить в позові відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, допитаної в якості свідка головного спеціаліста управління праці та соціального захисту населення Славутської міської ради по роботі з чорнобильцями ОСОБА_4, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 має статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, категорія 1, є інвалідом 2 групи і відповідно ст.. 48 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи має право на отримання щорічної допомоги на оздоровлення. З 2005 року перебуває на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення Славутської міської ради як отримувач такої допомоги, що стверджується оглянутою у судовому засіданні його особовою справою . З пояснень сторін, свідка ОСОБА_4 ,особової справи ОСОБА_1 з наявною у ній карткою обліку виплачених сум вбачається, що у 2013 та 2014 роках позивачу така допомога виплачена в розмірі 120 грн. щорічно відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 562 від 12.07.2005 року Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, тобто в межах діючого законодавства. Законами про Державний бюджет України на 2013 та 2014 роки встановлено, що розмір такої допомоги визначається Кабінетом Міністрів України. Конституційний Суд України в рішенні від 26.12.2011 року № 20-рп/2011 зазначив, що розміри соціальних виплат залежать від соціально-економічних можливостей держави. Передбачені законом соціально-економічні права не є абсолютними.. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. З рішення Конституційного Суду України від 25.01.2012 року № 3-рп/2012 вбачається, що положення статей 1 ч. 1,95 ч. 3 Конституції України у системному звязку з положеннями статей 3 ч. 1, 17,22 ч. 3, 46, 48 Основного закону України треба розуміти так, що однією з ознак України, як соціальної держави, є забезпечення загальносуспільних потреб у сфері соціального захисту за рахунок коштів Державного бюджету України, виходячи з фінансових можливостей держави, яка зобовязана справедливо і неупереджено розподіляти суспільне багатство між громадянами і територіальними громадами та прагнути до збалансованості бюджету України. При цьому рівень державних гарантій права на соціальний захист має відповідати Конституції України, а мета і засоби зміни механізму нарахування соціальних виплат та допомог принципам пропорційності і справедливості. Положення ст. 96, пунктів 2, 3, 6 ст. 116 Конституції України треба розуміти так, що повноваження Кабінету Міністрів України щодо розробки проекту закону про Державний бюджет України та забезпечення виконання відповідного закону повязані з його функціями, в тому числі щодо реалізації політики у сфері соціального захисту та в інших сферах. Кабінет Міністрів України регулює порядок та розмірі соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України. Відповідно до діючої редакції ст. 48 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, та сімям, які втратили годувальника із числа осіб , віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких повязана з Чорнобильською катастрофою, щорічна допомога на оздоровлення виплачується в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України. Кабінет Міністрів України встановив порядок та розміри щорічної допомоги на оздоровлення особам, визначеним у ст.. 48 ЗУ Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи к постанові № 562 від 12.07.2005 року Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи , відповідно до якої розмір щорічної допомоги на оздоровлення становить інвалідам 1 та 11 групи - 120 грн. і саме в такому розмірі ОСОБА_1 виплачена така допомога у 2013 та 2014 роках. З цих підстав позов в частині нарахування та виплати щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі пяти мінімальних заробітних плат задоволенню не підлягає.

Не підлягає задоволенню також позов в частині стягнення на користь позивача щомісячної виплати мінімальної заробітної плати його сину ОСОБА_2, оскільки постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 23.08.2012 року зобовязано управління праці та соціального захисту населення нарахувати та виплатити йому щомісячну виплату сімї у розмірі мінімальної заробітної плати за період з 25.02. 2010 року до закінчення ОСОБА_5 школи. Цей же позов про нарахування та виплату щомісячної виплати члену сімї ОСОБА_2 в частині вимог за період з 15.06.2007 року по 24.02.2010 року залишено без розгляду. Отже, спір між тими ж сторонами і з тим же предметом та підставою позову вже вирішений судом. Підстави для стягнення 73080 грн. відсутні.

Необгрунтованими є також вимоги позивача щодо стягнення з відповідача на його користь вартості лікування у спеціалізованому санаторно-курортному закладі його сімї з шести чоловік з 2012 по 2013 рік в сумі 78750 грн. та проїзду на лікування в сумі 23320 грн. У судовому засіданні позивач пояснив, що він та його сімя у санаторії, що зазначений у рахунку № 30 від 28.06.2013 року не лікувались, а, отже, не витрачали коштів на лікування та проїзд до санаторію і назад, що зазначені у рахунку № 16 від 27.06.2013 року. Зазначеними документами він лише стверджує вартість необхідної йому путівки та витрати на проїзд. Оскільки зазначені витрати позивачем не понесені, то відсутні підстави для стягнення вказаних ним сум з відповідача. Порядок та умови забезпечення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, санаторно курортними путівками та порядок отримання компенсації за самостійне санаторно-курортне лікування визначається постановою Кабінету Міністрів України від 27 березня 2013 року № 261, якою затверджено Порядок організації оздоровлення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.Відповідно до цього Порядку для отримання грошової компенсації в установленому законодавством розмірі( в розмірі середньої вартості путівки на відповідний рік) необхідно подати УПСЗН зокрема, копію документу, що стверджує факт самостійного лікування та заяву про виплату грошової компенсації. Доказів щодо факту самостійного санаторно-курортного лікування та подання заяв про отримання грошової компенсації сторонами не надано.

Доводи позивача щодо порушення відповідачем його та членів його сімї конституційних прав, що передбачені зазначеними ним нормами Основного Закону України,безпідставні.

З врахуванням наведених обставин підстав для визнання бездіяльності відповідача неправомірною немає. У звязку з цим відсутні підстави для стягнення з нього на користь позивача моральної шкоди.

Керуючись ст..ст. 158-163 КАС України, суд

постановив:

ОСОБА_1 в адміністративному позові до управління праці та соціального захисту населення Славутської міської ради про визнання неправомірною його бездіяльності , визнання нечинними рішень щодо позбавлення його та членів його сімї конституційних прав, зобовязання прийняти рішення щодо поновлення їх конституційних прав,зобовязання нарахувати та виплатити щорічну допомогу на оздоровлення в розмірі пяти мінімальних заробітних плат відповідно до Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи за 2013 та 2014 роки, стягнення виплат члену сімї ОСОБА_2 в розмірі 73080 грн., матеріальної шкоди, повязаної з витратами на санаторно-курортне лікування та проїздом на лікування в сумі 306210 грн. , моральної шкоди в сумі 440190 грн. відмовити.

Судові витрати віднести на рахунок держави.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя: