Справа № 638/1444/16-а
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2016-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2016 р.Справа № 638/1444/16-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Мельнікової Л.В.

суддів - Бартош Н.С. , Донець Л.О.

за участю секретаря судового засідання - Дорошенко Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 06 травня 2016 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Дзержинському районі міста Харкова про визнання дій та рішення протиправними, зобов'язання вчинити певні дії, -

В с т а н о в и л а:

25.01.2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, яким просить визнати протиправними дії та рішення відповідача - управління Пенсійного фонду України в Дзержинському районі м. Харкова (далі - відповідач, пенсійний орган, УПФУ) № 639/м-11 від 14.01.2016 року в частини поновлення виплати йому пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про прокуратуру» з 01.06.2015 року та зобов'язати відповідача з 01.06.2015 року відновити виплату цієї пенсії.

Позовні вимоги обґрунтовані положеннями п. 5 розділу Ш «Прикінцеві положення» Закону України від 02.03.2015 року № 213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» (далі - Закон № 213-VIII) відповідно до яких у разі неприйняття до 01.06.2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01.06.2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України < > «Про прокуратуру» < >.

Позивач вважає, що з 01.06.2015 року посада, які він обіймає в прокуратурі Донецької області не надає права на призначення пенсії на умовах, встановлених Законом України «Про прокуратур», отже відповідач повинен відновити виплату раніш призначеної йому пенсії.

Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 06 травня 2016 року в задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Судове рішення вмотивовано правомірністю дій пенсійного органу щодо припинення виплати пенсії позивача з 01.04.2016 року на виконання положень Закону № 213-VIII і відсутністю правових підстав для поновлення цих виплата з 01.06.2015 року.

Не погоджуючись з судовим рішенням, в апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, на порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 06 червня 2016 року та прийняти нове судове рішення про задоволення його адміністративного позову.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення скаржника та представника пенсійного органу, перевіривши доводи апеляційної скарги щодо дотримання правильності застосування судом норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів, враховуючи межі апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга згідно положень ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) задоволенню не підлягає.

За приписами ч. 1 ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Пунктом 13 Розділ XV «ПРИКІНЦЕВІ ПОЛОЖЕННЯ» Закону України від 09.07.2003 року № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначено, що у разі якщо особа має право на отримання пенсії, щомісячного довічного грошового утримання відповідно до законів України < > «Про прокуратуру» < > та цього Закону, призначається одна пенсія, щомісячне довічне грошове утримання за її вибором. При цьому різниця між розміром пенсії, на який має право особа відповідно до зазначених законодавчих актів, та розміром пенсії із солідарної системи відповідно до цього Закону фінансується за рахунок коштів Державного бюджету України.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 з листопада 2014 року перебуває на обліку в УПФУ та отримує пенсію за вислугу років, призначену на умовах Закону України від 05.11.1991 року № 1789-XII «Про прокуратуру» (далі - Закон про прокуратуру 1991 року).

З 01.04.2015 року з підстав установлених Законом № 213-VIII пенсія відповідачем не виплачувалась.

16.12.2016 року позивач звернувся до пенсійного органу з заявою, якою серед іншого просив з 01.06.2015 року відновити виплату призначеної пенсії, мотивуючи це положеннями п. 5 розділу Ш «Прикінцеві положення» Закону України від 02.03.2015 року № 213-VIII.

Листом від 14.01.2016 року за вих. № 639/М-11 пенсійний орган повідомив позивача про відсутність законодавчих підстав для задоволення його звернення.

Рішенням УПФУ від 26.01.2016 року (протокол відмова 834210) ОСОБА_1 відмовлено, зокрема, в поновлені виплати пенсії з 01.06.2016 року.

Рішення вмотивовано приписами ч. 15 ст. 50-1 Закону Про прокуратуру 1991 року, ч. 15 ст. 86 Закону України від 14.10.2014 року № 1697-VII «Про прокуратуру» (далі - Закон Про прокуратуру 2014 року) та положеннями Закону № 213-VIII.

23.02.2016 року позивач ОСОБА_1 звільнений з посади начальна відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтриманням державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні прокуратури Донецької області.

Погоджуючись з висновком суду першої інстанції щодо необґрунтованості позовних вимог ОСОБА_1, колегія суддів зазначає, що Законом № 213-VIII частину п'ятнадцяту статті 50-1 Закону Про прокуратуру 1991 року замінено чотирма частинами такого змісту:

«Тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року:

особам, на яких поширюється дія цього Закону (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії / щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених цим Законом, законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про судоустрій і статус суддів», пенсія, призначена відповідно до цієї статті, не виплачується;

у період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на інших посадах/роботах пенсії, призначені відповідно до цієї статті, розмір яких перевищує 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, виплачуються в розмірі 85 відсотків призначеного розміру, але не менше 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

З 1 січня 2016 року пенсія, призначена особам відповідно до цієї статті (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії/щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених цим Законом, законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про судоустрій і статус суддів», виплачується в розмірі, обчисленому відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

Максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність».

Законом № 213-VIII частину п'ятнадцяту статті 86 Закону Про прокуратуру 2014 року викладено в такій редакції:

«Тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року:

особам, на яких поширюється дія цього Закону (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії/щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених цим Законом, законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про судоустрій і статус суддів», пенсія, призначена відповідно до цієї статті, не виплачується;

у період роботи на інших посадах/роботах пенсія, призначена особі відповідно до цієї статті (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), розмір якої перевищує 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, виплачується в розмірі 85 відсотків призначеного розміру, але не менше 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

З 1 січня 2016 року пенсія, призначена відповідно до цієї статті, у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії/щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених цим Законом, законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про судоустрій і статус суддів», виплачується в розмірі, обчисленому відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

Максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність».

Пунктом 5 розділу Ш «Прикінцеві положення» Закону № 213-VIII установлено, що у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що прийняте відповідачем рішення про відмову в поновлені з 01.06.2015 року позивачу ОСОБА_1 пенсії, призначеної на умовах Закону «Про прокуратуру» 1991 року, відповідає вимогам чинного законодавства. На час виникнення спірних правовідносин, на час розгляду справи судами положення Закону № 213-VIII такими, що не відповідають Конституції України (є не конституційними) у встановленому порядку не визнані.

Колегія суддів зазначає, що пункт 5 розділу Ш «Прикінцеві положення» Закону № 213-VIII не містить будь яких вимог щодо автоматичного поновлення виплати пенсій, призначених відповідно до Законів «Про прокуратуру». Єдиною підставою для поновлення виплати пенсії, призначеної на умовах Закону «Про прокуратуру» 1991 року, є звільнення особи з роботи на посадах, визначених абзацом 2 ч. 15 ст. 50-1 Закону «Про прокуратуру» 1991 року та абзацу 2 ч. 15 ст. 86 Закону «Про прокуратуру» 2014 року.

Інші доводи та заперечення сторін на висновки колегії суддів не впливають.

Згідно положень ст. 94 КАС України, ч. 1 ст. 9 Закону України «Про судовий збір» судовий збір у розмірі 606,34 грн, сплачений позивачем по квитанції від 10.05.2016 року (а.с. 84) підлягає зарахуванню до спеціального фонду Державного бюджету України.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 94, 185, 195, 196, 198 ч. 1 п. 1, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 06 травня 2016 року - без змін.

Ухвала Харківського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис) Л.В. Мельнікова

Судді (підпис) Н.С. Бартош

(підпис) Л.О. Донець

Повний текст ухвали виготовлено та підписано 24 червня 2016 року