Справа № 522/7927/14-а
Суддя: Потапчук В.О.
Дата ухвалення: 2014-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Д О Д А Т К О В А У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 листопада 2014 р.м.ОдесаСправа № 522/7927/14-а
Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції: Шенцева О.П.
Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду в складі:
Судді доповідача - Потапчука В.О.
суддів - Коваля М.П.
При секретарі: - Алексєєвій Н.М.
розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Одесі питання про ухвалення додаткового судового рішення по справі за апеляційною скаргою Міністерства оборони України на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 10 липня 2014 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 та Міністерства оборони України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 28 жовтня 2014 року апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 - залишено без задоволення, а постанову Приморського районного суду м. Одеси від 10 липня 2014 року - без змін.
Відповідно до ч. 1,2 ст. 168 КАС України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою особи, яка брала участь у справі, чи з власної ініціативи прийняти додаткову постанову чи постановити додаткову ухвалу у випадках, якщо щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення.
Питання про ухвалення додаткового судового рішення може бути заявлено до закінчення строку на виконання судового рішення.
Додаткове судове рішення не може змінювати суті основного рішення або містити висновки про права й обов`язки осіб, які не брали участі у справі.
Додатковим судовим рішенням є додаткова постанова або ухвала, якими вирішуються окремі правові вимоги, котрі не вирішені основним рішенням, та за умови, якщо з приводу позовних вимог досліджувались докази.
Виходячи з аналізу наведеного, додаткове судове рішення є засобом усунення неповноти судового рішення (постанови чи ухвали), внаслідок якої залишилися невирішеними певні вимоги особи, яка бере участь у справі.
Колегія суддів зазначає, що у судовому засіданні суду апеляційної інстанції досліджувалася апеляційна скарга Міністерства оборони України, однак про це не було вказано в ухвалі суду апеляційної інстанції від 28 листопада 2014 року та за-таких обставин виникла необхідність ухвалення додаткового судового рішення по справі.
Так, з матеріалів справи колегія судців вбачає, що не погоджуючись з постановою суду першої інстанції Міністерством оборони України подано апеляційну скаргу у якій зазначено, що постанова винесена з порушенням норм матеріального права у зв`язку з чим апелянт просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову, якою відмовити у
задоволенні позовних вимог позивача.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, який доповів зміст рішення, яке оскаржено, доводи апеляційної скарги Міністерства оборони України, межі, в яких повинні здійснюватися перевірка рішення, встановлюватися обставини і досліджуватися докази, вислухавши думку учасників процесу, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу відхилити з наступних підстав.
Згідно ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Так, судом першої інстанції встановлено, шо позивач проходив дійсну військову службу в Збройних Силах України на посаді начальника Генерального штабу -Головнокомандувача Збройних Сил України.
Указом Президента України від 31 травня 2010 року № 655/2010 був звільнений з військової служби в запас за віком.
Згідно висновку медико-соціальної експертної комісії його визнано інвалідом 3-ї групи, яку встановлено внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини, що підтверджується довідкою Київського міського військового комісаріату від 11.11.13 р. № 192.
Згідно указів Президента України від 18.11.2009 р. № 937/2009, від 31.05.2010 р. № 654/2010 та 31.05.2010 р. № 655/2010 позивач звільнений з військової служби в запас з посади начальника Генерального штабу - Головнокомандувача Збройних Сил України.
Згідно довідки фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України від 12.11.13 р. № 305/760 в 2010 році, на підставі наказу Міністра оборони України від 31.05.10 р. № 91. йому були виплачені грошова допомога на оздоровлення (видатковий касовий ордер № 299 від 01.06.10 р.) та матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань (видатковий касовий ордер № 299 від 01.06.10 р.).
Виходячи зі змісту зазначених довідок, до складу грошового забезпечення позивача, з якого було обчислено розмір одноразової грошової допомоги, входять: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років; надбавка за виконання особливо важливих завдань; надбавка за роботу, що передбачає доступ до державної таємниці; надбавка за особливі умови служби; надбавка за наукову ступінь.
При вирішенні питання суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог позивача у зв`язку з тим, що одноразова грошова допомога виплачена позивачу без врахування одноразових додаткових видів грошового забезпечення -грошової допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань.
Колегія суддів вважає правильним такий висновок суду першої інстанції виходячи з наступного.
Пункт 2 статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" визначає, що "у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю під час виконання ним обов`язків військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п`ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України".
Згідно пункту 2 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 р. № 499 (далі - Порядок), "Одноразова грошова допомога виплачується: 2) військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової служби) у разі настання інвалідності в період проходження військової служби та особам, звільненим з військової служби, у разі настання інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення з такої служби чи після закінчення зазначеного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період її проходження, - у розмірі: 27-місячного грошового забезпечення -інвалідам І групи, 24-місячного грошового забезпечення - інвалідам II групи, 20-місячного грошового забезпечення - інвалідам III групи, а у разі настання інвалідності внаслідок виконання обов`язків військової служби - у розмірі: 33-місячного грошового забезпечення -інвалідам І групи: 30-місячного грошового забезпечення - інвалідам II групи; 27-місячного грошового забезпечення - інвалідам ІІІ групи".
Згідно абзацу п`ятого підпункту 4 пункту 2 Порядку "Грошове забезпечення визначається: для військовослужбовців, які перебувають на кадровій військовій службі або проходять військову службу за контрактом, - за останньою посадою, яку вони займали на день втрати працездатності, а для звільнених з військової служби - на день звільнення виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія), одноразових додаткових видів грошового забезпечення".
Пункт 2 статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" визначає, що "До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення".
Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 р. № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» встановлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
З юридичного аналізу даних правових норм випливає, що премії є щомісячними додатковими видами грошового забезпечення. В свою чергу, премію, як вид грошового забезпечення до додатку 25 Постанови № 1294 не включено. Але від цього премія не втрачає свого правового значення як додатковий вид грошового забезпечення.
Право "здійснювати преміювання військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу відповідно до їх особистого вкладу в загальний результат служби у межах фонду преміювання, утвореного у розмірі не менш як 10 відсотків посадових окладів та економії фонду грошового забезпечення" керівникам державних органів надано підпунктом 2 пункту 5 Постанови.
Підпунктом же 3 пункту 5 Постанови керівникам державних органів надано право "надавати військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань та допомогу для оздоровлення при щорічній основній відпустці у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення".
З огляду на викладене, з врахуванням пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 р. № 1294, в якому зазначено, що премія є щомісячним додатковим видом грошового забезпечення, є всі підстави матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань та допомогу для оздоровлення вважати одноразовими додатковими видами грошового забезпечення.
Крім того, в підтвердження того, що перелік додаткових видів грошового забезпечення, визначений у додатку 25 до вказаної Постанови, не є вичерпним, свідчить наявність законодавчого встановлення та фактичної виплати інших додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, крім визначених у додатку 25.
Так, зокрема, Постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 р. № 889 (зі змінами) "Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Міністерства надзвичайних ситуацій" встановлено щомісячну додаткову грошову винагороду для певних категорій військовослужбовців.
Крім того, Інструкція, також, передбачає ряд додаткових видів грошового забезпечення, які відсутні в додатку 25 до постанови Кабінету міністрів України від 07.11.2007 р. № 1294, однак виплата яких позивачу здійснювалася та які були враховані при визначенні йому розміру одноразової грошової допомоги в разі настання інвалідності, згідно довідки Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 6 листопада 2013 року № 248/3/6/1831.
Це такі додаткові види грошового забезпечення, як:- надбавка за виконання особливо важливих завдань; - доплата за науковий ступінь.
Крім того, додатком 29 до постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 р. № 1294 визначені розміри надбавки за вислугу років військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової служби), особам рядового і начальницького складу, яка відсутня в переліку додаткових видів грошового забезпечення, вказаного у додатку 25 до постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 р. № 1294, однак, виплачується військовослужбовцям щомісячно в обов`язковому порядку та була врахована при визначенні розміру одноразової грошової допомоги в разі настання інвалідності позивачу.
Також, в переліку додаткових видів грошового забезпечення, вказаного у додатку 25 до постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 р. № 1294 відсутня надбавка до посадових окладів залежно від ступеня секретності інформації, яка встановлена постановою Кабінету Міністрів України від 15 червня 1994 року № 414 «Про види, розміри і порядок надання компенсації громадянам у зв`язку з роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці». Однак, дана надбавка, також, була врахована при визначенні розміру одноразової грошової допомоги в разі настання інвалідності позивачу.
Наявність законодавчого та фактичного встановлення військовослужбовцям даних додаткових видів грошового забезпечення спростовує висновок представника відповідача -Міністерства оборони України про вичерпність переліку додаткових видів грошового забезпечення, вказаного у додатку 25 до постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 р. № 1294, при визначенні розміру одноразової грошової допомоги в разі настання інвалідності.
Відповідно до ч.І ст. 244-2 КАС України, рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов`язковим для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов`язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.
«Соціальний захист військовослужбовців - це діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом (стаття 1 Закону №2011-ХІІ).
За змістом частини другої статті 16 зазначеного Закону, у разі інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби, залежно від ступеня втрати працездатності військовослужбовцю виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п`ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.
На виконання цієї статті Закону № 2011-XII Кабінет Міністрів України постановою від 28 травня 2008 року № 499 затвердив Порядок, згідно з підпунктом 2 пункту 2 якого одноразова грошова допомога виплачується військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової служби), зокрема інвалідам III групи, у разі настання інвалідності в період проходження військової служби, у розмірі 36-місячного грошового забезпечення.
Абзацом п`ятим підпункту 4 пункту 2 Порядку передбачено, що для військовослужбовців, які перебувають на кадровій військовій службі або проходять військову службу за контрактом, грошове забезпечення визначається за останньою посадою, яку вони займали на день втрати працездатності, а звільнених із служби - на день звільнення виходячи з таких складових: посадовий оклад, оклад за військовим званням, відсоткова надбавка за вислугу років.
Водночас частина друга статті 9 Закону № 2011-ХІІ елементи грошового забезпечення визначає по-іншому: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Таким чином, колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції, що неврахування відповідачами сум грошової допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, виплачених позивачу перед звільненням з військової служби, під час призначення та виплати йому одноразової грошової допомоги, передбаченої ст. 16 Закону україни "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", є протиправним, безпідставним та необґрунтованим.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що при прийнятті оскаржуваної постанови суд першої інстанції дійшов вірних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги Міністерства оборони України, з наведених підстав, висновків суду не спростовують.
Керуючись ст.ст. 168,195, 196, 198, 200, 206 КАС України, колегія суддів,
Апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення, а постанову Приморського районного суду м. Одеси від 10 липня 2014 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Київського міського військового комісаріату та Міністерства оборони України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, - без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням апеляційного суду.

Суддя-доповідач: Потапчук В.О.

Судді: Коваль М.П.

Семенюк Г.В.