Справа № 813/1229/16
Суддя: Кузан Ростислав Ігорович
Дата ухвалення: 2016-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2016 року Справа № 813/1229/16 Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Кузана Р.І.,

секретар судового засідання Перчак С.В.,

з участю представників:

позивача Галайського О.В.,

відповідача Тістечка Ю.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Аква Маріс» до Львівської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування карток відмови і рішень про коригування митної вартості,

в с т а н о в и в:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Аква Маріс» (надалі - позивач, ТзОВ «Аква Маріс») звернувся у Львівський окружний адміністративний суд з позовом до Львівської митниці ДФС (надалі - відповідач, Львівська митниця) про визнання протиправними та скасування рішень та зобов'язання до вчинення дій в якому просить:

- визнати протиправними та скасувати рішення Львівської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 10.12.15р. № 209000011/2015/900091/2 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 209120000/2015/00679.

- визнати протиправними та скасувати рішення Львівської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 25.12.15р. № 209000011/2015/900093/2 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 209120000/2015/00704.

- визнати протиправними та скасувати рішення Львівської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 03.02.16р. № 209000011/2016/900004/2 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 209120000/2016/00035.

- визнати протиправними та скасувати рішення Львівської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 03.03.16р. № 209000011/2016/900006/2 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 209120000/2016/00085.

- зобов'язати Львівську митницю ДФС прийняти висновок про повернення з Державного бюджету України надмірно сплачених митних платежів за наслідками прийнятих рішень про коригування митної вартості № 209000011/2015/900091/2 від 10.12.15р., № 209000011/2015/900093/2 від 25.12.15р., № 209000011/2016/900004/2 від 03.02.16р., № 209000011/2016/900006/2 від 03.03.16р. та подати його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем було подано для митного контролю та митного оформлення товарів, що імпортуються на митну територію України митні декларації разом з усіма документами, які підтверджували митну вартість товарів та свідчили про правильність обрання методу визначення митної вартості товарів. Документи надані Львівській митниці при митному оформленні товарів містили достатньо інформації та усі необхідні відомості що підтверджували числові значення складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни товарів. Будь-яких розбіжностей, ознак підробки або відсутності інформації у числових значеннях складових митної вартості товарів та ціни не було. На надані позивачем документи, відповідач безпідставно та необґрунтовано витребував додаткові документи, не зазначивши при цьому, що саме спричинило у митного органу сумніви у задекларованій позивачем митній вартості, причини неможливості її перевірки та не вказав, які саме документи слід надати, щоб розвіяти сумніви у правильності задекларованої митної вартості. Як наслідок, відповідачем було безпідставно та необґрунтовано застосовано шостий - резервний метод визначення митної вартості. На подані ще додаткові документи в порядку ст.55 МК України до Львівської митниці, відповідач своїми відповідями знову ж таки безпідставно та необґрунтовано залишив оскаржувані рішення про коригування та картки відмов без змін, незважаючи на те, що у відповідача були наявні усі необхідні документи та відомості, що підтверджували числові значення складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю з підстав наведених в позовній заяві та додаткових письмових поясненнях, просив позов задовольнити.

Представник відповідача - Львівської митниці ДФС в судовому засіданні позов заперечив з підстав, наведених у письмових запереченнях. Зазначив, що посадові особи відповідача при здійсненні контролю митної вартості імпортованого позивачем товару діяли в межах повноважень та відповідно до вимог чинного законодавства; митний орган не одержав усіх підтверджуючих документів щодо задекларованої митної вартості, а документи, на підставі яких можливе визначення митної вартості товару за першим методом, містили розбіжності, тому застосування такого було неможливим. Застосування другого та третього методів не мали змоги у зв'язку з відсутністю інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари. Четвертий та п'ятий методи не були застосовані в зв'язку з відсутністю вартісної основи для розрахунку митної вартості.

З урахуванням викладеного вважає, що оскаржуване рішення є законним, а тому у задоволенні позову слід відмовити повністю.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини і відповідні їм правовідносини.

25.09.15р. між ТзОВ «Аква Маріс» (Покупець) та «Smink Food B.V.» (Продавець) було укладено контракт №25-09-2015, згідно з п.1.1 якого Продавець продає, Покупець купує морожене м'ясо птиці (в подальшому Товар), де асортимент, якість, кількість, вага та ціна вказується в Інвойсі приготовленому для відвантаження, де цей Інвойс являється невід'ємною частиною Контракту.

Відповідно до Інвойсу № 151236 від 07.12.15р. було встановлено ціну 0,42 євро/кг, умови поставки FCA Wustermark/Germany. Загальна вартість придбаного товару становила 8400,00 євро.

10.12.15р. до митної декларації позивачем було подано: міжнародну автомобільну накладну від 07.12.15р., рахунок-фактуру №ТЛ-198 від 08.12.15р. про надання транспортних-експедиційних послуг, рахунок (інвойс) №151236 від 07.12.15р., Контракт №25-09-2015 від 25.09.15р., Договір перевезення №5-10 від 05.10.15р., ветеринарні свідоцтва СРД0-- №654196 від 09.12.15р., міжнародний ветеринарний сертифікат №L452/15 від 07.12.15р., сертифікат про походження товару №D15818699 від 07.12.15р., сертифікат якості від 07.12.15р.

Під час розгляду документів, поданих до митного оформлення товару, відповідачем було встановлено, що в п. 5.2 Контракту передбачено передоплату, а в фактурі від 07.12.15р. вказано, що оплата після доставки. А також в ЦМР та фактурі є посилання на ордер, а номери його відрізняються.

10.12.15р. Львівською митницею прийнято картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №209120000/2015/00679 та рішення про коригування митної вартості товарів ТзОВ «Аква Маріс» № 209000011/2015/900091/2 від 10.12.15р., з застосуванням шостого - резервного методу визначення митної вартості товарів. Вартість товару були визначено 0,6398євро/кг. Джерелом інформації для коригування митної вартості слугувала МД №209120000/2015/852322 від 08.12.15р.

Відповідачем в рішенні про коригування митної вартості № 209000011/2015/900091/2 від 10.12.15р. вказано, що митна вартість імпортованих товарів не могла бути визнана за ціною договору та виставлено вимогу про надання додаткових документів на підставі яких митна вартість буде визнана: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

В порядку ст.55 Митного кодексу України (надалі - МК України), позивач 29.02.16р. звернувся до Львівської митниці з заявою про надання документів для підтвердження заявленої митної вартості. До заяви було додано: копію МД №209120000/2015/852946 від 11.12.15р., копія рішення про коригування №209000011/2015/900091/2 від 10.12.15р., копія інвойсу №151236 від 07.12.15р., копія ЦМР від 07.12.15р., копія контракту №25-09-2015р., копія платіжного доручення №16 від 04.12.15р., копія рахунку на надання транспортних послуг №ТЛ-198 від 08.12.15р., копія митної декларації країни відправлення від 07.12.15р., висновок ТПП №19-09/2024 від 09.12.15р.

На подану позивачем заяву від 29.02.16р. Львівська митниця залишила без змін рішення 209000011/2015/900091/2 від 10.12.15р., зазначивши, що висновок ТПП не може бути використаний для підтвердження заявленої митної вартості, оскільки при проведенні порівняння розрахункової вартості товару використано ціни з ринку Польщі, при цьому країною походження оцінюваного товару виступає Німеччина. Крім того, час проведення розрахунку мінімальної вартості доставки транспортного засобу з вантажем до 20т застосовано фіксовану ставку 400 євро. Щодо транспортних перевізних документів то не було надано у повному обсязі документи, що містять відомості щодо вартості перевезення (заявка на перевезення, акти виконаних робіт, податкові накладні, документ, що підтверджує оплату транспортно-експедиційних послуг). А також, платіжне доручення від 04.12.15р. у полі «Призначення платежу» містить інформацію лише про номер, дату та предмет контракту, що не дає можливості ідентифікувати даний платіж з партією товару, що поставляється за інвойсом №151236.

Не погодившись з карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №209120000/2015/00679 та рішенням про коригування митної вартості товарів №209000011/2015/900091/2 від 10.12.15р., позивач оскаржив їх до суду.

07.09.15р. між ТзОВ «Аква Маріс»(Покупець) та «The Hungary Meat KFT»(Продавець) був укладений Контракт №07.09.2015р., згідно з п.1.1 якого, Продавець продає, Покупець купує свинну продукцію (в подальшому Товар), де асортимент, якість, кількість, вага та ціна вказується в Інвойсі приготовленому для відвантаження, де цей Інвойс являється невід'ємною частиною Контракту.

Відповідно до інвойсу №u2015/007792 від 22.12.15р. було визначено ціну 0,30євро/кг, умови поставки EXW KISKUNFELEGYHAZA. Загальна вартість придбаного товару становила 6150,00 євро.

24.12.15р. до митної декларації позивачем було подано: міжнародну автомобільну накладну №1145249 від 22.12.15р., рахунок-фактуру про надання транспортних послуг №ТЛ-209 від 24.12.15р., інвойс №№u2015/007792 від 22.12.15р., Контракт №07-09-2015 від 07.09.15р., ветеринарні свідоцтва ЄРД-00 №654368 від 24.12.15р., міжнародний ветеринарний сертифікат №2838/2015 від 22.12.15р., сертифікат про походження товару №646394 від 22.12.15р., сертифікат якості від 22.12.15р.

Під час розгляду документів, поданих до митного оформлення товару, відповідачем було встановлено, що в п.5.2 Контракту передбачено передоплату або після оплату, а в фактурі зазначено передоплату. Умови поставки в контракті зазначені EXW Lviv, а у фактурі EXW KISKUNFELEGYHAZA. В контракті та рахунку фактурі зазначено різні відправники, а також різні адреси отримувача. Номер тягача в ЦМР та інвойсі відрізняються. А також в контракті та рахунку фактурі зазначено різні банківські реквізити.

У зв'язку з цим митна вартість імпортованих товарів не могла бути визнана за ціною договору та виставлено вимогу про надання додаткових документів на підставі яких митна вартість буде визнана: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

25.12.15р. Львівською митницею прийнято картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №209120000/2015/00704 та рішення про коригування митної вартості товарів ТзОВ «Аква Маріс» №209000011/2015/900093/2 з застосуванням шостого - резервного методу визначення митної вартості товарів. Вартість товару були визначено 0,4111 євро/кг. Джерелом інформації для коригування митної вартості слугувала МД №209120000/2015/855558 від 23.12.15р.

В порядку ст.55 МК України позивач 25.03.16р. звернувся до Львівської митниці з заявою про надання документів для підтвердження заявленої митної вартості. До заяви було додано: копію платіжного доручення №20 від 18.12.15р., заявка на перевезення від 21.12.15р., банківський платіжний документ, що підтверджує оплату транспортно-експедиційних послуг №593 від 24.12.15р., копія митної декларації країни відправлення від 23.12.15р., прайс-лист від 15.12.15р., висновок ТПП №19-09/2113 від 24.12.15р.

На подану позивачем заяву, Львівська митниця листом від 04.04.16р. залишила без змін рішення про визначення митної вартості від 25.12.15р. №209000011/2016/9000093/2, зазначивши, що копія платіжного доручення від 18.12.15р. №20 у полі «Призначення платежу» містить інформацію лише про номер, дату та предмет контракту, що не дає можливості ідентифікувати даний платіж з партією товару. Крім того, у ветеринарному свідоцтві від 24.12.15р. №ЄРД-00 №654368 вказано пакування - картонні коробки. Вартість «печінки свинячої, картон» згідно прайс-листа становить 0,370євро/кг. Заявка на перевезення від 21.12.15р. не містить відомостей щодо назви, упаковки товару, що перевозиться, кількості місць, відстань перевезення. Також копія висновку ТПП не містить Додатків, що слугували джерелом інформації та було використано джерела для товару країна походження якого Польща.

Не погодившись з карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №209120000/2015/00704 та рішенням про коригування митної вартості товарів №209000011/2015/900093/2 від 25.12.15р., ТзОВ «Аква Маріс» оскаржило їх до суду.

13.11.15р. між ТзОВ «Аква Маріс» (Покупець) та PPHU «Albatros» J I M.Czyz Sp.J (Продавець) було укладено Контракт №13-11-2015р., згідно з п.1.1 якого, Продавець продає, Покупець купує морожене м'ясо (в подальшому Товар), де асортимент, якість, кількість, вага та ціна вказується в Інвойсі приготовленому для відвантаження, де цей Інвойс являється невід'ємною частиною Контракту.

Відповідно до Інвойсу №16-FVS/0056 від 26.01.16р. було визначено ціну 0,32євро/кг, умови поставки CPT Lviv. Загальна вартість придбаного товару становила 6720,00 євро.

03.02.16р. до митної декларації позивачем було подано: міжнародну автомобільну накладну від 26.01.16р, рахунок (інвойс) 16-FVS/0056 від 26.01.16р., Контракт №13-11-2015 від 13.11.15р., ветеринарні свідоцтва ЄРД-00 №653315 від 29.01.16р., міжнародний ветеринарний сертифікат № від 26.01.16р., сертифікат про походження товару №PL/MF/AB 0042058 від 28.01.16р., сертифікат якості від 26.01.16р., Єдиний уніфікований документ на розміщення та тимчасове зберігання товарів №7 від 29.01.16р.

Під час розгляду документів, поданих до митного оформлення товару, відповідачем було встановлено, що в п.5.2 Контракту передбачено передоплату або післяоплату, а в фактурі зазначено передоплату. Платіжки про оплату не надано. А також в контракті та рахунку фактурі зазначено різні відправники, а також різні адреси отримувача. Номер тягача в ЦМР та інвойсі відрізняються.

У зв'язку з цим митна вартість імпортованих товарів, на думку відповідача, не могла бути визнана за ціною договору та виставлено вимогу про надання додаткових документів на підставі яких митна вартість буде визнана: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

03.02.16р. Львівською митницею ДФС прийнято картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №209120000/2016/00035 та рішення про коригування митної вартості товарів ТзОВ «Аква Маріс» № 209000011/2016/900004/2 з застосуванням шостого - резервного методу визначення митної вартості товарів. Вартість товару були визначено 0,4121 євро/кг. Джерелом інформації для коригування митної вартості слугувала МД №209120000/2015/855558 від 23.12.15р.

В порядку ст.55 МК України позивач 25.03.16р. звернувся до Львівської митниці з заявою про надання документів для підтвердження заявленої митної вартості. До заяви було додано: копію платіжного доручення №15 від 20.11.15р., копію платіжного доручення №36 від 21.01.16р., копія митної декларації країни відправлення від 26.01.16р., прайс-лист від 22.01.16р., висновок ТПП №19-09/544 від 25.03.16р.

На подану позивачем заяву Львівська митниця листом від 04.04.16р. залишила без змін рішення про коригування митної вартості від 03.02.16р. №209000011/2016/9000004/2, зазначивши, що копія платіжного доручення від 21.01.16р. №15 та №36 від 21.01.16р. у полі «Призначення платежу» містить інформацію лише про номер, дату та предмет контракту, що не дає можливості ідентифікувати даний платіж з партією товару. Сума переказу за двома платіжними дорученнями складає 12180,00 євро, в той час як вартість товару, вказана в інвойсі - 6720,00євро. Згідно з прайс-листом від 22.01.16р. вартість «печінка свиняча заморожена» становить 0,30євро/кг, проте в інвойсі виставлена ціна 0,32євро/кг. Крім того копія висновку Львівської ТПП містить дослідження ринку Польщі, а не Нідерландів. Під час проведення розрахунку мінімальної вартості доставки транспортного засобу з вантажем до 20т застосовано фіксовану ставку 400 євро. А також в контракті та ЦМР відправники товару відрізняються.

Не погодившись з карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №209120000/2016/00035 та рішенням про коригування митної вартості товарів №209000011/2016/900004/2 від 03.02.16р., позивач оскаржив їх до суду.

19.11.15р. між ТзОВ «Аква Маріс»(Покупець) та «AJC International Inc»(Продавець) був укладений Контракт №19-11-2015, згідно з п.1.1 якого, Продавець продає, Покупець купує морожені курячі четвертини (в подальшому Товар), де асортимент, якість, кількість, вага та ціна вказується в Інвойсі приготовленому для відвантаження, де цей Інвойс являється невід'ємною частиною Контракту.

Відповідно до Інвойсу №838358 від 28.12.15р. було визначено ціну 0,57доларів/кг, умови поставки CIF Odessa. Загальна вартість придбаного товару становила 46554,75 доларів США.

Відповідно до Інвойсу №1612965 від 19.11.15р. було визначено ціну 0,57 доларів/кг, умови поставки CIF Odessa. Загальна вартість придбаного товару становила 31036,50доларів США.

03.03.16р. до митної декларації позивачем було подано: Контейнерний коносамент MAEU955173001 від 06.01.16р., Контейнерний коносамент ZIMUORF0618465 від 03.02.16р., Контейнерний коносамент ZIMUORF618465 від 05.01.16р., Міжнародна автомобільна накладна (CMR) №10151 від 19.01.16р., Міжнародна автомобільна накладна (CMR) №10151/1 від 19.01.16р., Міжнародна автомобільна накладна (CMR) №10441 від 12.02.16р., Міжнародна автомобільна накладна (CMR) №10441/1 від 12.02.16р., Міжнародна автомобільна накладна (CMR) №10488 від 18.02.16р., Платіжне доручення №137 від 26.01.16р., Платіжне доручення №85 від 04.12.15р., Платіжне доручення №91 від 15.12.16р., Платіжне доручення №94 від 29.12.15р., Інвойс №838358 від 28.12.15р., Інвойс №1612965 від 07.12.15р., Страховий поліс №С18018/866100 від 07.12.15р., Страховий поліс №С18018/866055 від 28.12.15р., Контракт №19-11-2015 від 19.11.15р., Додаткова угода №1 до Контракту №19-11-2015 від 15.12.15р., Ветеринарні свідоцтва від 02.03.16р.,Сертифікати якості, Єдині уніфіковані документи на продовження терміну зберігання товарів, Сертифікати про походження товару.

Під час розгляду документів, поданих до митного оформлення товару, відповідачем було встановлено, що згідно п.2.2 Контракту умови поставки - CIF Odessa, однак відсутні відомості щодо страхування товару, жодних документів, які містять відомості про вартість страхування не надано. В комерційних інвойсах не зазначено жодних банківських реквізитів, що суперечить принципам бухгалтерського обліку. Також відповідно до комерційних інвойсів передбачено попередня оплата, документи не надані.

У зв'язку з цим митна вартість імпортованих товарів, на думку відповідача, не могла бути визнана за ціною договору та виставлено вимогу про надання додаткових документів на підставі яких митна вартість буде визнана: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

03.03.16р. Львівською митницею прийнято картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №209120000/2016/00085 та рішення про коригування митної вартості товарів ТзОВ «Аква Маріс» №209000011/2016/900006/2 з застосуванням шостого - резервного методу визначення митної вартості товарів. Вартість товару були визначено 0,900євро/кг. Джерелом інформації для коригування митної вартості слугувала МД №209140000/2016/1462 від 19.01.16р. та Лист ДФСУ від 17.12.15р. №46229/7/99-99-25-01-04-17.

В порядку ст.55 МК України позивач 25.03.16р. звернувся до Львівської митниці ДФС з заявою про надання документів для підтвердження заявленої митної вартості. До заяви було додано: копію платіжного доручення №85 від 04.12.15р., копію платіжного доручення №91 від 15.12.15р., копію платіжного доручення №94 від 29.12.15р., копію платіжного доручення №137 від 26.01.16р., копію митної декларації країни відправлення від 10.12.15р., копію митної декларації країни відправлення від 04.01.16р., прайс-лист від 03.12.15р., висновок ТПП №19-09/72 від 20.01.16р.

На подану позивачем заяву Львівська митниця листом від 04.04.16р. залишила без змін рішення про коригування митної вартості від 03.03.16р. №209000011/2016/9000006/2, зазначивши, що копії платіжних доручень у полі «Призначення платежу» містять інформацію лише про номер, дату та предмет контракту, що не дає можливості ідентифікувати даний платіж з партією товару. Подані до розгляду платіжні доручення не відображають виконання встановлених умов оплати про 20% передоплату та 80% за п'ять днів до прибуття в Одесу. Згідно з відомостями зазначеними у комерційному інвойсі від 07.12.15р. №161965 передоплату здійснено за проформою інвойсом №1612965 від 19.11.15р., проте вищевказаний документ не наданий. Що стосується партії товару за коносаментом від 05.01.16р. №ZINUORF618465, то надано лише проформу-інвойс від 28.12.15р. №838358. Крім того копія висновку Львівської ТПП містить дослідження ринку Польщі, а не США.

Не погодившись з карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №209120000/2016/00085 та рішенням про коригування митної вартості товарів №209000011/2016/900006/2 від 03.03.16р., позивач оскаржив їх до суду.

При вирішенні спору суд керувався наступним.

Відповідно до ст.49 МК України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Статтею 51 МК України, передбачено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно до ч.1,2 ст.53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до ч.3 вказаної статті у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Відповідно до ст.55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:

1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;

2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;

3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів;

4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування;

5) інформацію про:

а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються:

у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів;

у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті;

б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати органу доходів і зборів додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються.

У разі надання декларантом або уповноваженою ним особою додаткових документів орган доходів і зборів розглядає подані додаткові документи і протягом 5 робочих днів з дати їх подання виносить письмове рішення щодо визнання заявленої митної вартості та скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості або надає обґрунтовану відмову у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів. У такому випадку надана фінансова гарантія відповідно повертається (вивільняється) або реалізується в порядку та у строки, визначені цим Кодексом.

Якщо орган доходів і зборів протягом строку, зазначеного у частині дев'ятій цієї статті, не надає обґрунтованої відмови у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів, вважається, що декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість товарів визначено правильно. У такому випадку орган доходів і зборів скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості, а надана фінансова гарантія повертається (вивільняється) у порядку та строки, визначені цим Кодексом.

Відповідно до ст.57 МК України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; проводити в порядку, визначеному статтями 345 - 354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Надаючи оцінку оскаржуваним рішенням відповідача, на предмет відповідності вимогам вказаних вище нормативних документів, з урахуванням доводів сторін, суд зазначає таке.

Підставою для коригування митної вартості рішенням №209000011/2015/900091/2 від 10.12.15р. був ряд зауважень, наведених відповідачем у запереченнях на позовну заяву.

Як слідує зі змісту п.5.2 Контракту, порядок проведення розрахунку за кожну партію Товару може здійснюватися передоплатою. Отже, сторони таким чином узгодили порядок розрахунку, в тому числі можливість проведення передоплати. Відтак, передоплата, як спосіб розрахунку, не є обов'язковою для покупця.

Щодо різних номерів ордера у ЦМР та фактурі, суд звертає увагу на відмінність таких номерів, однак, відповідачем не наведено жодних обґрунтувань, що наявність такої розбіжності впливає на задекларовану позивачем митну вартість, її складові та/або ціну товару, а тому не свідчить про неможливість визначення митної вартості за першим методом.

Надаючи оцінку доводам відповідача з приводу ненадання позивачем у повному обсязі документів, що містять відомості щодо вартості перевезення (заявки на перевезення, акти виконаних робіт, податкові накладні, документ, що підтверджує оплату транспортно-експедиційних послуг), суд зазначає, що з матеріалів справи слідує, що позивачем при митному оформленні товару було надано договір перевезення №05-10 від 05.10.15р., заявку на перевезення вантажу від 02.12.15р., рахунок-фактуру №ТЛ-198 від 08.12.15р. за надання послуг перевезення, платіжне доручення №513 від 09.12.15р. на підтвердження проведеної оплати. Відповідач, зазначаючи перелік документів, які не було надано позивачем, не вказує, яким чином такі документи здатні підтвердити та/або спростувати сумніви митного органу щодо правильності визначення митної вартості.

Крім того судом враховано, що вищезазначені документи містять відомості щодо загальної вартості наданих послуг перевезення, тоді як в складову митної вартості може бути включена лише вартість перевезення від відправника до митного посту. Витрати на перевезення територією України не можуть бути занесені до складових митної вартості товарів, що імпортуються. Позивачем було надано рахунок за надання послуг перевезення, з якого чітко слідує розділення витрат на перевезення до митного посту, та окремо до покупця територією України. Відтак доводи відповідача про те, що позивачем не було надано у повному обсязі документи, що містять відомості щодо вартості перевезення є безпідставними.

Судом також враховано, що джерелом інформації для коригування митної вартості в даному випадку слугувала МД №209120000/2015/852322 від 08.12.15р. Згідно з цією декларацією, країною походження товару є Німеччина, тоді як країною походження імпортованого позивачем товару є Голландія.

Підставою для коригування митної вартості рішенням №209000011/2015/900093/2 від 25.12.15р. був ряд зауважень, наведених позивачем у запереченнях на позовну заяву.

Суд звертає увагу на розбіжність щодо умов поставки визначених в контракті - EXW Lviv, та умов поставки визначених у рахунку-фактурі EXW KISKUFELEGYHAZA. З наданих представником позивача пояснень та матеріалів справи слідує, що умови поставки EXW KISKUFELEGYHAZA були застосовані у зв'язку з неможливістю здійснення поставки товару на умовах контракту. На підтвердження здійснення перевезення силами позивача, були надані договір перевезення, рахунок фактура про надання транспортно-експедиційних послуг, заявка не перевезення, копія платіжного доручення на оплату послуг перевезення. Вказані документи дають можливість перевірити заявлену позивачем митну вартість товару, оскільки витрати на перевезення були включені у складові задекларованої митної вартості.

Розбіжність банківських реквізитів в контракті та фактурі не впливає на визначену позивачем митну вартість, оскільки оплата поставленого товару на конкретний рахунок підтверджується відповідним платіжним дорученням. Відтак, з поданих документів чітко вбачається вартість придбаного товару та виконання обов'язку щодо його оплати.

З наданих позивачем платіжних доручень, що підтверджують здійснення оплати за поставлений товар, в полі «призначення платежу» зазначено номер контракту та найменування товару, що з врахуванням відомостей зазначених у інших наданих до митного контролю документах давало можливість ідентифікувати платіж з партією товару.

Не заслуговує на увагу також і зауваження відповідача щодо зазначення у ветеринарному свідоцтві пакування - картонна коробка, що відповідно до прайс-листа, вартість продукції у такому пакуванні становить 0,370 євро/кг, а не визначених 0,300 євро/кг. Згідно з прайс-листом, наявним в матеріалах справи, вартість «печінки свинячої, поліблоки» становить 0,300євро/кг, тоді як «печінка свиняча, картон» - 0,370євро/кг. Як вбачається з матеріалів справи позивачем придбавався товар саме упакований у поліблок, що підтверджується поданими митною декларацію та інвойсом. Крім того, сам відповідач в оскаржуваному рішенні зазначає, що печінка свиняча морожена була упакована саме у поліблоки. Як наслідок, допущена помилка у ветеринарному свідоцтві жодним чином не може впливати на задекларовану позивачем митну вартість та/або ціну товару та викликати сумніви у відповідача.

Зазначаючи про те, що заявка на перевезення від 21.12.15р. не містить відомостей щодо назви, упаковки товару, кількості місць, відстані перевезення, митний орган не наводить обставин, які викликали в нього сумніви щодо задекларованої митної вартості, її складових та/або ціни. Заявка була прийнята перевізником, послуги були надані, відповідно оплачені, відтак, такі твердження відповідача не можуть братися до уваги.

Крім цього, судом враховано, що джерелом інформації для коригування митної вартості слугувала МД №209120000/2015/855558 від 23.12.15р. Згідно з даною декларацією, країною походження товару є Бельгія, тоді як країною походження імпортованого позивачем товару є Угорщина.

Підставою для коригування митної вартості рішенням №209000011/2016/900004/2 від 03.02.16р. був ряд зауважень, наведених відповідачем у запереченнях на позовну заяву.

Надаючи оцінку таким доводам суд надає превагу поясненням позивача з приводу того, що відображення в документах різних адрес отримувача товару - позивача по справі, не впливає на складову митної вартості, та пов'язане зі зміною адреси ТзОВ «Аква Маріс». Згідно з наявними у справі документами, поставка здійснювалась на умовах СРТ Львів, а тому обов'язок поставити товар належав продавцю, відтак ціна товару була визначена продавцем та вже включала в себе відповідні витрати. Будь-яких додаткових витрат на страхування чи перевезення товару з боку позивача понесено не було. Відтак не було підстав включати їх до складових митної вартості товарів. Наведені вище розбіжності жодним чином не впливають та не стосуються задекларованої митної вартості та/або ціни товару.

Наявна розбіжність номера тягача в ЦМР та інвойсі, а саме одного символу номера тягача: «G» та « 6», також не може впливати на визначення митної вартості імпортованого товару та/або ціни товару.

З наданих позивачем платіжних доручень, що підтверджують здійснення оплати за поставлений товар, в полі «призначення платежу» зазначено номер контракту та найменування товару, що, з урахуванням відомостей зазначених у інших наданих до митного контролю документах, давало можливість ідентифікувати платіж з партією товару.

Суд критично оцінює доводи відповідача з приводу того, що згідно з прайс-листом від 22.01.16р. вартість поставленого товару складала - 0,30євро/кг, оскільки позивачем було сплачено вартість товару з розрахунку, визначеному продавцем - 0,32євро/кг у виставленому інвойсі, як основному, обов'язковому та невід'ємному документі. Здійснення оплати за придбаний товар саме з розрахунку 0,32євро/кг підтверджується відповідними платіжними дорученнями та інвойсом. Сам прайс-лист є лише пропозицією щодо вартості товару, а конкретна його ціна визначається сторонами та обумовлюється відповідним інвойсом.

Джерелом інформації для коригування митної вартості слугувала МД №209120000/2015/855558 від 23.12.15р. Згідно даної декларації, країною походження товару є Бельгія, тоді як країною походження імпортованого позивачем товару є Польща.

Підставою для коригування митної вартості рішенням №209000011/2016/900006/2 від 03.03.16р. був ряд зауважень, наведених відповідачем у запереченнях на позовну заяву.

Надаючи оцінку таким зауваженням суд зазначає, що згідно з карткою відмови в прийнятті митної декларації №209120000/2016/00085 позивачем було подано митному органу страхові поліси, в яких зазначено вартість страхування, а тому твердження відповідача про відсутність страхових документів, а також відомостей щодо вартості страхування не відповідають дійсності.

Крім цього, відсутність в комерційних інвойсах банківських реквізитів не впливає на складову митної вартості чи ціну товару, а тому ця обставина не свідчить про неможливість визначення митної вартості за першим методом. Крім того, в наданих позивачем платіжних дорученнях на підтвердження проведеної оплати, вказані банківські рахунки сторін, з яких та на які здійснювалась оплата за придбаний товар.

В цих платіжних дорученнях в полі «Призначення платежу» було вказано контракт та найменування товару. Одночасно в платіжних дорученнях зазначено суму оплачених коштів, що в сукупності з іншими наданими документами дозволяло ідентифікувати платіж з партією товару, а також підтверджувало той факт, що справді позивачем, як покупцем, було і виконано обов'язок перед продавцем щодо передоплати.

Не заслуговують на увагу твердження відповідача про те, що за коносаментом від 05.01.16р. №ZINUORF618465 надано лише проформу-інвойс від 28.12.15р. №838358. З наданих суду пояснень позивача та шляхом дослідження інвойсу від 28.12.15р. №838358 суд встановив, що вказаний документ за формою і змістом відповідає вимогам до комерційного інвойсу. Про це свідчить, зокрема, найменування документа - «комерційний інвойс», контракт на підставі якого його видано, його дата та номер, а також сам зміст документа.

Крім цього судом враховано, що джерелом інформації для коригування митної вартості слугувала МД №209140000/2016/1462 від 19.01.16р. Згідно з даною декларацією, країною походження товару є Польща, тоді як країною походження імпортованого позивачем товару є США.

Суд звертає уваги, що норми Митного кодексу України зобов'язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали сумніви у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов'язковою, оскільки з цією обставиною закон пов'язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Висновок митного органу щодо наявності даних обставин повинен бути обґрунтованими та підтверджений відповідними доказами. Так, встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих декларантом документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника. Водночас, митниця може витребувати, а декларант зобов'язаний надати лише ті документи, які здатні такі сумніви усунути.

За умови ненадання митним органом доказів на підтвердження, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, а тому витребування цим органом переліку документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчить про протиправність рішення цього органу щодо застосування іншого, ніж основний метод визначення митної вартості товару. Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Відмовляючи в митному оформленні товару за першим методом визначення митної вартості товару, митний орган послався на наявність сумніву в правильному визначенні заявленої митної вартості та на неподання позивачем всіх додатково витребуваних документі.

Однак суд зазначає, що відповідач зобов'язаний надати докази того, що документи, подані позивачем для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації.

Щодо посилання відповідачем на відомості спеціалізованої бази даних Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби України стосовно іншої вартості подібних товарів суд зазначає, що самі по собі відомості згаданої системи не є достатньою підставою для коригування заявленої декларантом митної вартості, за умови відсутності сумнівів у достовірності наданих декларантом документів та їх повноти.

Крім цього, судом встановлено, що митна вартість товару, вказана у митних деклараціях, що враховувались відповідачем при прийнятті оскаржуваних рішень, була визначена митним органом за резервним методом, а тому не може братись до уваги як беззастережний доказ вартості товару, що імпортувався позивачем. Більше того, у всіх випадках вказана в таких митних деклараціях країна походження та умови поставки товару були іншим ніж ті, які вказувалась позивачем у митних деклараціях.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ч. 1 ст. 29 МК України визначено, що рішення, дії або бездіяльність митних органів або їх посадових осіб можуть бути оскаржені безпосередньо до суду в порядку, визначеному законом.

Згідно з ч. 1 та 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

За положеннями ч. 2 цієї статті в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням наданих представниками сторін пояснень, наявних у справі письмових доказів та зважаючи на недоведеність відповідачем правомірності визначення митної вартості за резервним методом, суд приходить до висновку про неправомірність прийняття відповідачем рішень про коригування митної вартості товарів та, відповідно, карток відмов, а тому такі слід визнати протиправним та скасувати.

Щодо позовної вимоги зобов'язати відповідача прийняти висновок про повернення з бюджету надміру сплачених коштів суд зазначає наступне.

Процедуру повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, у тому числі у випадках, зазначених у статті 264, частині четвертій статті 284 Митного кодексу України та в міжнародних договорах України визначає відповідний Порядок, який затверджений Наказом Державної митної служби України № 618 від 20.07.07р.

Відповідно до положень вказаного Порядку, повернення надміру сплачених до бюджету коштів проводиться виключно за заявою платника податків, яка подається до митного органу в довільній формі, підписана керівником і головним бухгалтером суб'єкта господарської діяльності або фізичною особою.

У заяві зазначаються причини повернення коштів, реквізити банку, найменування та код за ЄДРПОУ платника податків - юридичної особи та напрям перерахування коштів:

а) для повернення платнику податків - на поточний рахунок платника податків в установі банку;

б) для подальших розрахунків як передоплата або грошова застава:

на депозитний рахунок 3734;

на банківський рахунок 2603;

в) для повернення фізичній особі в готівковій формі, якщо такі кошти вносилися готівкою, - на банківський рахунок 2603;

г) для погашення грошового зобов'язання (податкового боргу) з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на митні органи, незалежно від виду бюджету.

За результатами перевірки поданої платником податків заяви та документів посадова особа митного органу може прийняти висновок про повернення надміру сплачених митних платежів або готує аргументовану відповідь про неможливість такого повернення.

ТзОВ «Аква Маріс» не подано суду доказів звернення до митного органу з такою заявою, відтак необґрунтовано підстав для задоволення позовної заяви щодо зобов'язання відповідача прийняти висновок про повернення надміру сплачених митних платежів.

Крім цього, суд зазначає, що адміністративний суд, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення), передбаченим ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, критеріям, не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Вищий адміністративний суду України в постанові від 21.10.10р. № П-278/10, зазначив, що з огляду на положення Кодексу адміністративного судочинства України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Аналіз норм Кодексу адміністративного судочинства України свідчить про те, що завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень, оскільки ключовим його завданням є здійснення правосуддя.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов'язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.

Отже, дискреційне право органу виконавчої влади обумовлене певною свободою (тобто вільним, або адміністративним розсудом) в оцінюванні та діях, у виборі одного з варіантів рішень та правових наслідків.

Наділивши державні органи дискреційними повноваженнями, законодавець надав відповідному органу держави певну свободу розсуду при прийнятті управлінського рішення.

Такі рішення приймаються на підставі звернення зацікавленої особи та за результатами аналізу поданих нею документів.

Враховуючи наведене, суд прийшов до висновку, що задоволення вказаної позовної вимоги, буде втручанням у дискреційні повноваження відповідача, відтак адміністративний позов в цій частині задоволенню не підлягає.

Відповідно до статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України сплачений позивачем судовий збір слід стягнути на його користь пропорційно до задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 7-14, 69-71, 86, 94, 159, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України суд -

п о с т а н о в и в :

адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати рішення Львівської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 10.12.15р. № 209000011/2015/900091/2 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 209120000/2015/00679.

Визнати протиправними та скасувати рішення Львівської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 25.12.15р. № 209000011/2015/900093/2 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 209120000/2015/00704.

Визнати протиправними та скасувати рішення Львівської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 03.02.16р. № 209000011/2016/900004/2 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 209120000/2016/00035.

Визнати протиправними та скасувати рішення Львівської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 03.03.16р. № 209000011/2016/900006/2 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 209120000/2016/00085.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути з Львівської митниці ДФС за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Аква Маріс» судовий збір в сумі 5434 (п'ять тисяч чотириста тридцять чотири) гривні 18 копійок.

Апеляційну скаргу на постанову суду першої інстанції може бути подано протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, виготовленої в повному обсязі. Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Кузан Р.І.