Справа № 2-а-11430/09/2170
Суддя: Ступакова І.Г.
Дата ухвалення: 2011-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2011 р.Справа № 2-а-11430/09/2170

Категорія:9.2Головуючий в 1 інстанції: Кравченко К.В.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого Ступакової І.Г.

суддів Бітова А.І.

ОСОБА_1

при секретарі Конопляної М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті ОСОБА_1 справу за апеляційною скаргою представника Державної податкової інспекції у м.Херсоні на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 02 липня 2010 року по справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у м.Херсоні про скасування рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій, -

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2009 року ФОП ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у м.Херсоні про скасування рішення від 05.02.2009р. № про застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 6000 грн.

В обґрунтування позову зазначалося, що фінансові санкції застосовані до позивача з порушенням строку, визначеного ст.250 ГК України.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 02 липня 2010 року адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 задоволено. Визнано недійсним рішення Державної податкової інспекції у м.Херсоні від 05.02.2009р. № про застосування штрафних (фінансових) санкцій.

В апеляційній скарзі представника ДПІ у м.Херсоні ставиться питання про скасування судового рішення в звязку з тим, що воно постановлено з порушенням норм процесуального та матеріального права.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги представника ДПІ у м.Херсоні, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Вирішуючи справу суд першої інстанції встановив, що 28.01.2009 року податковим органом було проведено перевірку ФОП ОСОБА_2, за результатами якої було складено акт від 28.01.2009р. №69/17-222, висновками якого встановлено, що позивач проводив реалізацію надання послуг за готівку без застосування реєстраторів розрахункових операцій на загальну суму 1200,00 грн., чим порушив вимоги п.1.ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі громадського харчування та послуг», що підтверджується записом у книзі обліку доходів та витрат деклараціями за II квартал 2007 року.

Рішенням ДПІ у м.Херсоні від 05 лютого 2009 року до позивача була застосована штрафна санкція в розмірі 6000,00 грн. на підставі ст.17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі громадського харчування та послуг», а саме за не проведення розрахункової операції на суму 1200,00 грн. через реєстратор розрахункових операцій.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції зазначив, що оскаржуване рішення відповідача підлягає визнанню недійсним, оскільки ДПІ було пропущено встановлений законодавством строк для застосування санкцій.

Колегія суддів вважає, що вище зазначений висновок суду першої інстанції відповідає матеріалам справи та нормам матеріального права, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 223 Господарського кодексу України, строки застосування адміністративно-господарських санкцій до суб'єктів господарювання встановлюються цим Кодексом. Такі санкції можуть бути застосовані протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніш як через один рік з дня порушення цим суб'єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених статтею 250 Кодексу. Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі громадського харчування та послуг»інших строків не встановлено.

В свою чергу штрафна санкція, встановлена Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі громадського харчування та послуг»є адміністративно-господарською санкцією, оскільки є заходом майнового характеру, який застосовується органом державної влади за порушення субєктом господарювання встановлених законодавчим актом правил здійснення господарської діяльності та спрямований на припинення правопорушення і ліквідації його наслідків, тобто підпадає під критерії визначення адміністративно-господарської санкції, встановлені статтею 238 Господарського кодексу України.

Колегія суддів погоджується з доводами суду першої інстанції про те, що оспорюванні позивачем штрафні санкції не є податковим зобовязанням та вважає, що застосування до позивача зазначеного штрафу, як застосування до субєкта господарювання адміністративно-господарської санкції, тобто притягнення до відповідальності за вчинене правопорушення в сфері господарської діяльності, можливе в межах строків, встановлених статтею 250 Господарського Кодексу України, тобто не пізніше шести місяців з дня виявлення порушення і не пізніше року з дня його вчинення.

Як вбачається з матеріалів справи, податковим органом зазначено про порушення позивачем, які сталися у другому кварталі 2007 року (24.05.2007р.), а відповідно рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій до позивача ДПІ у м.Херсоні було прийнято 05.02.2009 року, тобто більше чім через шість місяців з дня виявлення порушення та чім через рік з дня вчинення позивачем порушень.

Отже, колегія суддів погоджується з доводами позивача про те, що приймаючи рішення від 05.02.2009р. № про застосування штрафних (фінансових) санкцій, відповідач порушив встановлені статтею 250 Господарського кодексу України строки застосування адміністративно-господарської санкції, тому дане рішення підлягає скасуванню.

У звязку з наведеним, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про задоволення адміністративного позову відповідає обставинам справи та вимогам закону, тому підстав для скасування ухваленого рішення не вбачається.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 195, 196; п.1 ч.1 ст. 198; ст. 200; п.1 ч.1 ст. 205; ст. 206; ч.5 ст. 254 КАС України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника Державної податкової інспекції у м.Херсоні залишити без задоволення, а постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 02 липня 2010 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Повний текст судового рішення виготовлений 23 лютого 2011 року.

Головуючий:

Судді: