Справа № 483/430/16-а
Суддя: Запорожан Д.В.
Дата ухвалення: 2016-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2016 р.м.ОдесаСправа № 483/430/16-а

Категорія: 10 Головуючий в 1 інстанції: Казанлі Л.І.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду, у складі:

головуючого судді Запорожана Д.В.,

судді Романішина В.Л.,

судді Шляхтицького О.І.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Очаківської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області на постанову Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 12 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Очаківської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області про скасування рішення,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Очаківської ОДПІ ГУДФС у Миколаївській області про скасування постанови про накладення штрафу в сумі 680 гривень від 17 березня 2016 року серії АА № 046409.

Свої позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтував незаконністю спірного рішення.

Постановою Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 12 травня 2016 року позов було задоволено, скасовано спірне рішення.

В апеляційній скарзі Очаківська ОДПІ ГУДФС у Миколаївській області просить скасувати вищенаведену постанову, як таку, що прийнята з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права і прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволені даного позову.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Приймаючи оскаржену постанову суд першої інстанції виходив з обґрунтованості даного позову та наявності підстав для його задоволення.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

З матеріалів справи вбачається, що військова частина НОМЕР_1 , посаду помічника командира з фінансово-економічної роботи якої обіймає ОСОБА_1 , є платником єдиного внеску відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове соціальне страхування».

Згідно з ч. 8 вказаного закону платники єдиного внеску зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця. Періодом, за який платники єдиного внеску подають звітність до органу доходів і зборів (звітним періодом), є календарний місяць.

Таким чином, позивач був зобов`язаний забезпечити сплату єдиного соціального внеску за грудень 2015 року до 20 січня 2016 року, за січень 2016 року до 22 лютого 2016 року.

Як вбачається з копії протоколу № 17 від 14 березня 2016 року (а. с. 6), суть адміністративного правопорушення, інкримінованого позивачеві, полягає в тому, що єдиний внесок за грудень 2015 року та січень 2016 року військовою частиною НОМЕР_1 було сплачено несвоєчасно. Вказаний факт позивачем не оспорюється.

Відповідно до п. 1.5. Положення про фінансове господарство військової частини Збройних Сил України, затвердженого наказом Міністра оборони України № 590 від 12 листопада 2010 року (а. с. 11-12) забезпечення коштами потреб військової частини здійснюється відповідними структурними підрозділами Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України шляхом постачання матеріальних засобів або виділення бюджетних асигнувань.

Частиною 1 ст. 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 14 КУпАП посадові особи підлягають адміністративній відповідальності за адміністративні правопорушення, пов`язані з недодержанням установлених правил у сфері охорони порядку управління та інших правил, забезпечення виконання яких входить до їх службових обов`язків.

За таких обставин, розглядаючи правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 165-1 КУпАП підлягає з`ясуванню факт, що саме він за своїми службовими обов`язками відповідає за своєчасну сплату податків, обов`язкових платежів та зборів.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні містяться в Законі України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», яким визначені відповідальні особи за організацію бухгалтерського обліку на підприємстві, а саме керівник підприємства та головний бухгалтер.

Аналіз посадових обов`язків позивача як помічника командира військової частини з фінансово-економічної роботи (а.с. 11) свідчить про те, що він підпорядковується командиру військової частини і разом із ним несе відповідальність за стан фінансового господарства, забезпечення коштами потреб частини, виконання функцій бухгалтерської служби та зобов`язань перед державним бюджетом. Отже, причинами несплати або несвоєчасної сплати податків та обов`язкових платежів може бути неналежне виконання позивачем своїх посадових обов`язків, але лише тих, що стосуються правильності та своєчасності оформлення та подання бухгалтерської та фінансової звітності.

Наявність у військовій частині достатніх коштів для своєчасної та повної сплати вказаних внесків безумовно б доводила вину позивача у їх несвоєчасній сплаті.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За змістом цієї процесуально-правової норми саме відповідач як суб`єкт владних повноважень повинен був довести суду наявність у військовій частині реальної можливості здійснити своєчасну оплату соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за грудень 2015 року та січень 2016 року як обов`язкової умови для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 165-1 КУпАП і це було б підтвердженням вчинення позивачем адміністративного правопорушення навмисно або з необережності (халатності).

В судовому засіданні такого факту не встановлено, і відповідачем не надано суду доказів наявності у військовій частині НОМЕР_1 необхідних коштів для сплати єдиного соціального внеску у вказані вище періоди.

Суд констатує, що незалежно від причин, через які відбулась несвоєчасна сплата військовою частиною НОМЕР_1 єдиного соціального внеску, ця військова частина як платник внеску несе фінансову відповідальність у вигляді штрафу на підставі п. 2 ч. 11 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», однак в межах розгляду даної справи встановлення причин несвоєчасної сплати вказаного внеску має значення для кваліфікації дій позивача за ч. 3 ст. 165-1 КУпАП.

В судовому засіданні встановлено, що військова частина завчасно попереджала довольчий орган про необхідність перерахування військовій частині коштів для своєчасної сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за грудень 2015 року та січень 2016 року, про що свідчать заявки на фінансування військової частини на ім`я директора Департаменту фінансів Міністерства оборони України № 54/54/23/1/11/977 від 20 листопада 2015 року та №54/54/23/1/11/572 від 24 грудня 2015 року (а. с. 13, 14), що були подані до спливу строків сплати єдиного внеску.

Виходячи з обсягу службових повноважень, якими наділений позивач як помічник командира військової частини з фінансово-економічної роботи, суд вважає, що останнім було вжито достатньо необхідних заходів для отримання від Міністерства оборони Україникоштів для своєчасної сплати військовою частиною єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за грудень 2015 року та січень 2016 року, тобто, позивачем не допущено бездіяльності, яка б вплинула на несвоєчасність сплати вказаного внеску.

Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність в діях позивача вини у формі умислу чи необережності (халатності) як обов`язкової складової адміністративного правопорушення за ч. 3 ст. 165-1 КУпАП, що в свою чергу виключає підстави для притягнення його до адміністративної відповідальності за цією статтею, а відтак оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість даного позову та наявність підстав для його задоволення.

Частиною 1 ст. 200 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги, колегія суддів, вважає не суттєвими та такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206 КАС України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Очаківської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області - залишити без задоволення.

Постанову Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 12 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Очаківської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області про скасування постанови про накладення штрафу в сумі 680 гривень від 17 березня 2016 року серії АА № 046409 - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п`ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий /Д.В. Запорожан/

Судді /В.Л. Романішин/

/О.І. Шляхтицький/