Справа № 810/1718/16
Суддя: Лиска І.Г.
Дата ухвалення: 2016-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2016 року 810/1718/16

приміщення суду за адресою: м. Київ, бул. Лесі Українки, 26,

час прийняття постанови : 13 год. 53 хв.

Київський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Лиска І.Г.

при секретарі: Васковець М.С., за участю представника позивача та відповідача, розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Державної архітектурно-будівельної інспекції України до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулась Державна архітектурно-будівельна інспекція України з позовом до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про зобов'язання знести за власний рахунок самочинно збудовану вхідну групу до вбудованого нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1

В обґрунтування позову зазначено, що 11.06.2013р. на адресу Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області надійшло звернення відділу містобудування та архітектури Фастівської міської ради щодо проведення перевірки об'єкта будівництва за адресою: АДРЕСА_1 (вх.№7/10-1106/15). До вказаного листа було додано копію звернення ОСОБА_3 та заяву голови будинкового комітету житлового будинку за вищевказаною адресою.

На підставі направлення № 1881.13/08/01 від 15.06.2013 р. та звернення вх. № 7/10- 1106/15 від 11.06.2013р. уповноваженою особою Інспекції проведено позапланову перевірку дотримання вимог містобудівного законодавства на об'єкті будівництва за адресою АДРЕСА_1, замовником якого є фізична особа підприємець ОСОБА_2.

Перевіркою з виїздом на місце 20.06.2013р., встановлено, що фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу №1835 від 02.07.2009 року та на підставі права власності (запис № 513 у книзі 5, реєстраційний номер 17548850; номер витягу 23525084 від 07.08.2009року) належить нежитлове приміщення площею 16.4 м.кв., за адресою: АДРЕСА_1, яке використовується під перукарню.

У 2012 році ФОП ОСОБА_2 розпочала реконструкцію вхідної групи власного нежитлового приміщення в зв'язку з її аварійністю, а саме: було проведено знесення старого ганку та розпочато будівництво нового. На момент проведення перевірки було виконано фундамент під ганок, зведено стіни з червоної цегли, виконано перекриття, облаштовано сходи та пандус для осіб з обмеженими фізичними можливостями та огороджені віконні та дверні пройоми. Роботи з внутрішнього оздоблення не виконувались. Також перевіркою встановлено, що ФОП ОСОБА_2 розпочала виконання вищезазначених будівельних робіт без документів, що дають право на виконання будівельних робіт (декларація про початок виконання будівельних робіт відсутня) та документів, що посвідчують право користування земельною ділянкою, чим порушено вимоги ст.34, ст. 36 «Про регулювання містобудівної діяльності».

За результатами перевірки складено Акт перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил від 20.06.2013р., складено протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності № 1-Л-3-2006/608 від 20.06.2013р та припис про усунення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил № С-2006/3 від 20.06.2013р. , котрим вимагалось до 01.09.2013р.усунути допущені порушення.

25.06.2013р. винесено постанову №3-2506/1 про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, якою фізичну особу підприємця ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого абз. 4, п.4, 4.2, ст.2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» та накладено штраф у сумі 103230 грн.

19.06.2014р. до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області надійшло доручення Державної архітектурно будівельної інспекції України щодо розгляду звернення гр. ОСОБА_3.

Разом з цим, 26.06.2014р. до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області надійшов лист прокуратури Київської області щодо розгляду в межах наданих повноважень звернення гр. ОСОБА_3.

За результатами розгляду вказаного листа прокуратури та звернення ОСОБА_3 з метою перевірки виконання вимог припису № С-2006/3 від 20.06.2013р. позивачем було видано направлення від 01.07.2014р. № 1679.14/08/01 для проведення позапланової перевірки на об'єкті будівництва за адресою: АДРЕСА_1

За результатами якої встановлено, що вимоги припису Інспекції № С-2006/3 від 13.06.2013р. ФОП ОСОБА_2 не виконано, документу, що дає право на виконання будівельних робіт останньою не отримано, чим порушено вимоги ч.4, ст..41 Закону України « Про регулювання містобудівної діяльності».

За результатами перевірки складено акт перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил від 1.07.2014р., складено протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності № 1-Л-3-0407/284 від 04.07.2014р та припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил № С-0407/9 від 04.07.2014р., котрим вимагалось до 30.09.2014р. усунути встановлені у ході перевірки порушення.

14.07.2014р. винесено постанову № 3-1407/4-7/10-25/1407/08/03 про накладення штрафу за порушення у сфері містобудівної діяльності, якою ФОП ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого абз.,2, п.1, ч.6, ст.2 Закону України «Про відповідальність за порушення у сфері містобудівної діяльності» та накладено штраф у сумі 12180 гривень.

Не погодившись із винесеними постановами Інспекції, ФОП ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом про їх оскарження, за результатами розгляду позовних заяв ФОП ОСОБА_2 Київським окружним адміністративним судом в справі №810/6832/13-а (оскарження постанови Інспекції №3-2506/1 від 25.06.2013р.) та в справі №810/4436/14 (оскарження постанови Інспекції № 3-1407/4-7/10-25/1407/08/03 від 14.07.2014р.) винесено Постанови, якими позовні вимоги задоволено, визнано протиправними та скасовано оскаржувані постанови.

Ухвалами Вищого адміністративного суду України Постанову Київського окружного адміністративного суду від 20.12.2013р. в справі №810/6832/13-а та Постанову Київського окружного адміністративного суду від 19.09.2014р. в справі №810/4436/14 залишено в силі.

Позивач зазначає, що зі змісту судових рішень у вищезазначених адміністративних справах вбачається, що жодним судом при розгляді справ не винесено рішення про визнання протиправним та скасування приписів Інспекції № С-2006/3 від 20.06.2013р. та № С-0407/9 від 04.07.2014р.

02.03.2016р. на адресу Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області надійшло доручення Державної архітектурно будівельної інспекції України щодо розгляду звернення гр. ОСОБА_4

На підставі направлення №181.16/02 від 14.03.2016 р. та вказаного уповноваженою особою позивача проведено позапланову перевірку дотримання вимог містобудівного законодавства на об'єкті будівництва за адресою АДРЕСА_1, замовником якого є фізична особа підприємець ОСОБА_2.

За результатами перевірки встановлено, що вимоги приписів Інспекції № С-2006/3 від 20.06.2013р. та № С-0407/9 від 04.07.2014р. ФОП ОСОБА_2 не виконано, документ, що дає право на виконання будівельних робіт останньою не отримано, про що складено акт перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил від 15.03.2016р..

Таким чином, позивач вважає, що ФОП ОСОБА_2 самочинно, без документу, що дає право на виконання будівельних робіт виконала будівельні роботи шляхом реконструкції вхідної групи до вбудованого нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, відмовляється виконувати вимоги приписів Інспекції № С- 1006/3 від 20.06.2013р. та № С-0407/9 від 04.07.2014р., проведення перебудови є неможливим, оскільки останнє збудоване без урахування громадських інтересів.

Оскільки ФОП ОСОБА_2 повинна знести самочинно збудовану вхідну групу до вбудованого нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, позивач звернувся з даним позовом до суду.

У судовому засіданні 21.06.2016 року представник позивача ОСОБА_5 позовні вимоги підтримала у повному обсязі, надала пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві та просила позов задовольнити.

16.06.2016 року до суду надійшли заперечення відповідача на позов. В яких вона просить суд відмовити у повному обсязі у задоволенні позову Державної архітектурно-будівельної інспекції України. У обґрунтування заперечень відповідач зазначила, що позовні вимоги є незаконними, безпідставними та необґрунтованими, оскільки позивач не надав суду необхідних належних до допустимих доказів, якими мотивує обставини, викладені в позовній заяві, крім того не надав доказів порушення прав інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил, позов ґрунтується лише на особистих суб'єктивних міркуваннях та аналізу нормативних актів, трактування останніх на власний розсуд, зокрема не вірно надає тлумачення державним будівельним нормам, а також позивач пропустив строк звернення з такими позовними вимогами до адміністративного суду, крім того зазначені в позові обставини вже були предметом розгляду в суді.

У судовому засіданні 21.06.2016 року відповідач ОСОБА_2 позов не визнала, з підстав, зазначених у письмових запереченнях на позов, просила суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вислухавши представника позивача та відповідача, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Так, 02 липня 2009 року між позивачем та територіальною громадою міста Фастова в особі Фастівської міської ради укладено договір купівлі-продажу серії BMC № 751649 нежитлового приміщення, шляхом викупу, відповідно до якого позивач прийняла у власність об'єкт приватизації - вбудоване нежитлове приміщення площею 16,4 м2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Вказаний договір купівлі-продажу посвідчено приватним нотаріусом Фастівського міського нотаріального округу ОСОБА_6 та зареєстровано в реєстрі за номером 1835.

На підставі укладеного договору Фастівським МБТІ за позивачем зареєстроване право власності на вбудоване нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1

Рішенням Фастівської міської ради від 21.07.2009 зареєстровано укладений договір купівлі-продажу майна та вбудоване нежитлове приміщення зняте з балансу Фастівської ЖЕК.

З 2009 року позивачем використовується вказане нежитлове приміщенні для здійснення підприємницької діяльності, а саме надання перукарських послуг.

Згідно технічного паспорту на вбудоване нежитлове приміщення, останнє має окремий ізольований вихід, що являв собою необлаштовану аварійну вхідну групу у вигляді ґанку та сходів.

Фастівською міською радою 08.12.2011 винесено рішення про надання позивачу дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для будівництва і обслуговування інших будівель громадської забудови (облаштування вхідної групи до існуючого приміщення перукарні) орієнтовною площею 0,0015 га в АДРЕСА_1 за рахунок земель запасу міської ради (категорія земель - землі громадської забудови).

На підставі зазначеного рішення Фастівської міської ради ТОВ "Едванс-Інформ" виготовлено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для будівництва і обслуговування інших будівель громадської забудови (облаштування вхідної групи до існуючого приміщення перукарні) за адресою: АДРЕСА_1, який був поданий для погодження до Фастівської міської ради.

Починаючи з 2011 року позивачем поетапно виготовлені технічні умови, отримано відповідні дозволи, в тому числі отримано ордер на виконання земляних робіт.

11.06.2013р. на адресу Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області надійшло звернення відділу містобудування та архітектури Фастівської міської ради щодо проведення перевірки об'єкта будівництва за адресою: АДРЕСА_1 (вх.№7/10-1106/15). До вказаного листа було додано копію звернення ОСОБА_3 та заяву голови будинкового комітету житлового будинку за вищевказаною адресою.

На підставі направлення № 1881.13/08/01 від 15.06.2013 р. та звернення вх. № 7/10- 1106/15 від 11.06.2013р. уповноваженою особою Інспекції проведено позапланову перевірку дотримання вимог містобудівного законодавства на об'єкті будівництва за адресою АДРЕСА_1, замовником якого є фізична особа підприємець ОСОБА_2.

Перевіркою з виїздом на місце 20.06.2013р., встановлено, що фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу №1835 від 02.07.2009 року та на підставі права власності (запис № 513 у книзі 5, реєстраційний номер 17548850; номер витягу 23525084 від 07.08.2009року) належить нежитлове приміщення площею 16.4 м.кв., за адресою: АДРЕСА_1, яке використовується під перукарню. У 2012 році ФОП ОСОБА_2 розпочала реконструкцію вхідної групи власного нежитлового приміщення в зв'язку з її аварійністю, а саме: було проведено знесення старого ганку та розпочато будівництво нового. На момент проведення перевірки було виконано фундамент під ганок, зведено стіни з червоної цегли, виконано перекриття, облаштовано сходи та пандус для осіб з обмеженими фізичними можливостями та огороджені віконні та дверні пройоми. Роботи з внутрішнього оздоблення не виконувались. Також перевіркою встановлено, що ФОП ОСОБА_2 розпочала виконання вищезазначених будівельних робіт без документів, що дають право на виконання будівельних робіт (декларація про початок виконання будівельних робіт відсутня) та документів, що посвідчують право користування земельною ділянкою, чим порушено вимоги ст.34, ст. 36 «Про регулювання містобудівної діяльності».

За результатами перевірки складено Акт перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил від 20.06.2013р., складено протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності № 1-Л-3-2006/608 від 20.06.2013р та припис про усунення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил № С-2006/3 від 20.06.2013р. , котрим вимагалось до 01.09.2013р.усунути допущені порушення.

25.06.2013р. винесено постанову №3-2506/1 про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, якою фізичну особу підприємця ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого абз. 4, п.4, 4.2, ст.2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» та накладено штраф у сумі 103230 грн.

19.06.2014р. до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області надійшло доручення Державної архітектурно будівельної інспекції України щодо розгляду звернення гр. ОСОБА_3.

Разом з цим, 26.06.2014р. до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області надійшов лист прокуратури Київської області щодо розгляду в межах наданих повноважень звернення гр. ОСОБА_3.

За результатами розгляду вказаного листа прокуратури та звернення ОСОБА_3 з метою перевірки виконання вимог припису № С-2006/3 від 20.06.2013р. позивачем було видано направлення від 01.07.2014р. № 1679.14/08/01 для проведення позапланової перевірки на об'єкті будівництва за адресою: АДРЕСА_1.

За результатами якої встановлено, що вимоги припису Інспекції № С-2006/3 від 13.06.2013р. ФОП ОСОБА_2 не виконано, документу, що дає право на виконання будівельних робіт останньою не отримано, чим порушено вимоги ч.4, ст..41 Закону України « Про регулювання містобудівної діяльності».

За результатами перевірки складено акт перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил від 1.07.2014р., складено протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності № 1-Л-3-0407/284 від 04.07.2014р. та припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил № С-0407/9 від 04.07.2014р., котрим вимагалось до 30.09.2014р. усунути встановлені у ході перевірки порушення.

14.07.2014р. винесено постанову № 3-1407/4-7/10-25/1407/08/03 про накладення штрафу за порушення у сфері містобудівної діяльності, якою ФОП ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого абз. 2, п.1, ч.6, ст.2 Закону України «Про відповідальність за порушення у сфері містобудівної діяльності» та накладено штраф у сумі 12180 гривень.

Не погодившись із винесеними постановами Інспекції, ФОП ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом про їх оскарження.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 20.12.2013 у справі №810/6832/13-а за позовом ОСОБА_2 до Інспекції державного архітектурно- будівельного контролю у Київській області про визнання протиправною та скасування постанови адміністративний позов задоволено, визнано протиправною та скасовано постанову Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 25.06.2013 №3-2506/1.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 21.05.2014 у справі №810/6832/13-а постанову Київського окружного адміністративного суду від 20.12.2013 залишено без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 29.07.2014 у справі №810/6832/13-а (провадження №К800/32473/14) постанову Київського окружного адміністративного суду від 20.12.2013 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 21.05.2014 залишено без змін.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2014 у справі №810/436/14 за позовом ОСОБА_2 до Інспекції державного архітектурно- будівельного контролю у Київській області про визнання протиправною та скасування постанови, зобов'язання утриматись від вчинення дій адміністративний позов задоволено частково, визнано протиправною та скасовано постанову Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 14 липня 2014 року №З-1407/4-7/10-25/1407/08/03, у задоволенні решти вимог відмовлено.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2014 року у справі №810/4436/14 постанову Київського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2014 залишено без змін.

02.03.2016р. на адресу Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області надійшло доручення Державної архітектурно будівельної інспекції України щодо розгляду звернення гр. ОСОБА_4

На підставі направлення №181.16/02 від 14.03.2016 р. та вказаного уповноваженою особою позивача проведено позапланову перевірку дотримання вимог містобудівного законодавства на об'єкті будівництва за адресою АДРЕСА_1, замовником якого є фізична особа підприємець ОСОБА_2.

За результатами перевірки встановлено, що вимоги приписів Інспекції № С-2006/3 від 20.06.2013р. та № С-0407/9 від 04.07.2014р. ФОП ОСОБА_2 не виконано, документ, що дає право на виконання будівельних робіт останньою не отримано, про що складено акт перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил від 15.03.2016р..

У обґрунтування позову позивач зазначає, що ФОП ОСОБА_2 самочинно, без документу, що дають право на виконання будівельних робіт виконала будівельні роботи шляхом реконструкції вхідної групи до вбудованого нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, відмовляється виконувати вимоги приписів Інспекції № С- 1006/3 від 20.06.2013р. та № С-0407/9 від 04.07.2014р., проведення перебудови є неможливим, оскільки останнє збудоване без урахування громадських інтересів.

Суд не погоджується з доводами представника позивача щодо наявності підстав для задоволення позову, виходячи з оцінки наявних у матеріалах справи доказів та аналізу наступних норм і обставин.

Правові та організаційні засади здійснення архітектурної діяльності встановлені Законом України "Про архітектурну діяльність" від 20 травня 1999 року №687-XIV (далі - Закон №687-XIV), який спрямований на формування сприятливого життєвого середовища, досягнення естетичної виразності, економічної доцільності і надійності будинків, споруд та їх комплексів.

Згідно з абз.абз. 2-4 ч. 1 ст. 1, ст. 10, ч. 1 ст. 13 Закону №687-XIV, архітектурна діяльність - діяльність по створенню об'єктів архітектури, яка включає творчий процес пошуку архітектурного рішення та його втілення, координацію дій учасників розроблення всіх складових частин проектів з планування забудови і благоустрою територій, будівництва (нового будівництва, реконструкції, реставрації, капітального ремонту) будівель і споруд, здійснення архітектурно-будівельного контролю і авторського нагляду за їх будівництвом, а також здійснення науково-дослідної та викладацької роботи у цій сфері.

Об'єкти архітектурної діяльності (об'єкти архітектури) - будинки і споруди житлово-цивільного, комунального, промислового та іншого призначення, їх комплекси, об'єкти благоустрою, садово-паркової та ландшафтної архітектури, монументального і монументально-декоративного мистецтва, території (частини територій) адміністративно-територіальних одиниць і населених пунктів;

Суб'єкти архітектурної діяльності - архітектори, інші особи, які беруть участь у підготовці і розробленні містобудівної документації, проектної документації для будівництва, реконструкції, реставрації, капітального ремонту будинків і споруд, благоустрою, ландшафтних та садово-паркових об'єктів, науково-дослідній і викладацькій роботі, замовники проектів та будівництва об'єктів архітектури, підрядники на виконання проектних і будівельних робіт, виробники будівельних матеріалів, виробів та конструкцій, власники і користувачі об'єктів архітектури, а також органи влади, що реалізують свої повноваження у сфері містобудування;

Для забезпечення під час забудови територій, розміщення і будівництва об'єктів архітектури додержання суб'єктами архітектурної діяльності затвердженої містобудівної та іншої проектної документації, вимог вихідних даних, а також з метою захисту державою прав споживачів будівельної продукції здійснюється в установленому законодавством порядку державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд.

Державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю (далі - орган державного архітектурно-будівельного контролю).

До уповноважених органів містобудування та архітектури належать: центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері архітектури; центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері архітектури; орган державного архітектурно-будівельного контролю; орган виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань архітектури; структурні підрозділи обласних, районних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій; виконавчі органи сільських, селищних, міських рад.

Правові та організаційні основи містобудівної діяльності встановлені Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності" від 17 лютого 2011 року №3038-VI (далі - Закон №3038-VI), який спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів.

Відповідно до ст. 6 Закону №3038-VI, управління у сфері містобудівної діяльності здійснюється Верховною Радою України, Кабінетом Міністрів України, Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю, іншими уповноваженими органами містобудування та архітектури, місцевими державними адміністраціями, органами місцевого самоврядування.

Згідно із п. 1, п. 3, п. 7 Положення про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09 липня 2014 року №294, Державна архітектурно-будівельна інспекція України (Держархбудінспекція) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Віце-прем'єр-міністра України - Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства і який реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду.

Основними завданнями Держархбудінспекції є реалізація державної політики з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, а саме: внесення на розгляд Віце-прем'єр-міністра України - Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства пропозицій щодо забезпечення формування державної політики з питань, що належать до сфери діяльності Держархбудінспекції; здійснення державного контролю та нагляду за дотриманням вимог законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил; виконання дозвільних та реєстраційних функцій у будівництві, ліцензування у визначених законодавством випадках.

Держархбудінспекція здійснює свої повноваження безпосередньо та через свої територіальні органи.

Процедура здійснення заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил та ліцензійних умов провадження господарської діяльності, пов'язаної з будівництвом об'єкта архітектури, визначена Порядком здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 року №553 (далі - Порядок №533).

Відповідно до п. 12 Порядку №533, посадові особи інспекції під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю зобов'язані у повному обсязі, об'єктивно та неупереджено здійснювати державний архітектурно-будівельний контроль у межах повноважень, передбачених законодавством.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону №3038-VI, планування та забудова земельних ділянок здійснюється їх власниками чи користувачами в установленому законодавством порядку.

При цьому, згідно ч. 1 ст. 376 Цивільного кодексу України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 38 Закону №3038-VI, у разі виявлення факту самочинного будівництва об'єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису.

У разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об'єкта та компенсацію витрат, пов'язаних з таким знесенням.

За рішенням суду самочинно збудований об'єкт підлягає знесенню в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, з компенсацією витрат, пов'язаних із знесенням об'єкта, за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) таке самочинне будівництво.

Замовником робіт із знесення зазначеного об'єкта є орган державного архітектурно-будівельного контролю, за позовом якого прийнято відповідне рішення суду.

Виконання рішення суду, що набрало законної сили, щодо знесення самочинно збудованого об'єкта здійснюється відповідно до Закону України "Про виконавче провадження".

Згідно із ч. 7 ст. 376 Цивільного кодексу України, у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил, суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов'язана відшкодувати витрати, пов'язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

Отже, звернення контролюючого органу до суду із позовом про знесення самочинного будівництва можливе лише за наявності певних обставин, як крайній захід, коли використано всі передбачені законодавством України заходи, наявні істотні порушення будівельних норм і правил, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил не виконано або наявна шкода суспільним інтересам чи інтересам інших осіб, за умови неможливості перебудови.

Як вбачається з постанови Київського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2013 року у справі №810/6832/13, судом встановлено, що в діях позивача відсутні порушення, оскільки, по-перше, вона діяла в межах крайньої необхідності і її безвідповідальна позиція могла б призвести до тяжких наслідків, оскільки неможливо було експлуатувати аварійну вхідну групу; по-друге, в діях позивача відсутнє таке порушення, як здійснення будівництва без оформлення документів, що посвідчують право користування земельною ділянкою, оскільки відповідно до ч. 4 ст. 34 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" реконструкцію, реставрацію або капітальний ремонт об'єктів будівництва без зміни зовнішніх геометричних розмірів їх фундаментів у плані у межах земель їх розміщення може бути проведено за відсутності документа, що засвідчує право власності чи користування земельною ділянкою; по-третє, виконані позивачем роботи з капітального ремонту вхідної групи навіть не вимагають отримання містобудівних умов та обмежень, оскільки відносяться до Переліку об'єктів будівництва, для проектування яких містобудівні умови та обмеження не надаються, затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №109 від 07.07.2011 та зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 22.07.2011 за №913/19651 (п. 18. Встановлення елементів благоустрою без знесення (перенесення) інших споруд чи комунікацій; п. 25. Реконструкція житлових та нежитлових приміщень без зміни їх зовнішньої конфігурації, улаштування в існуючих житлових будинках, адміністративно-побутових будівлях підприємств га громадських будівлях вбудованих приміщень громадського призначення; п. 28. Улаштування засобів безперешкодного доступу людей з обмеженими фізичними можливостями до об'єктів житлово-громадського призначення).

Як вбачається з постанови Київського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2014 року у справі №810/4436/14, судом встановлено, що встановлені судами у справі №810/6832/13-а обставини спростовують визначені у приписі №С-2006/3 від 20.06.2013 та запереченнях відповідача проти даного адміністративного позову обставини щодо наявності порушень з боку позивача вимог законодавства сфері містобудівної діяльності. Тобто, встановлені судом у справі №810/6832/13-а обставини щодо відсутності в діях позивача здійснення будівництва без оформлення документів, що посвідчують право користування земельною ділянкою, та виконання будівельних робіт без реєстрації декларації про початок виконання таких робіт, свідчать про безпідставність вимог Припису, відсутність підстав для його виконання позивачем.

Відповідно до ч.2 ст.71 Кодексу України про адміністративне судочинство (далі КАСУ) кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 1 та 2 статті 72 КАСУ встановлено, що обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потрібно доказувати.

Отже, у зв'язку з тим, що рішеннями у справах №810/6832/13-а та №810/4436/14, які набрали законної сили встановлено, що в діях позивача відсутні порушення, оскільки вона діяла в межах крайньої необхідності і її безвідповідальна позиція могла б призвести до тяжких наслідків, оскільки неможливо було експлуатувати аварійну вхідну групу; в діях позивача відсутнє таке порушення, як здійснення будівництва без оформлення документів, що посвідчують право користування земельною ділянкою, оскільки відповідно до ч. 4 ст. 34 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" реконструкцію, реставрацію або капітальний ремонт об'єктів будівництва без зміни зовнішніх геометричних розмірів їх фундаментів у плані у межах земель їх розміщення може бути проведено за відсутності документа, що засвідчує право власності чи користування земельною ділянкою; виконані позивачем роботи з капітального ремонту вхідної групи навіть не вимагають отримання містобудівних умов та обмежень, оскільки відносяться до Переліку об'єктів будівництва, для проектування яких містобудівні умови та обмеження не надаються, затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №109 від 07.07.2011 та зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 22.07.2011 за №913/19651 (п. 18. Встановлення елементів благоустрою без знесення (перенесення) інших споруд чи комунікацій; п. 25. Реконструкція житлових та нежитлових приміщень без зміни їх зовнішньої конфігурації, улаштування в існуючих житлових будинках, адміністративно-побутових будівлях підприємств га громадських будівлях вбудованих приміщень громадського призначення; п. 28. Улаштування засобів безперешкодного доступу людей з обмеженими фізичними можливостями до об'єктів житлово-громадського призначення) та встановлено безпідставність вимог Припису №С-2006/3 від 20.06.2013 року та відсутність підстав для його виконання позивачем, вказані обставини не доказуються при розгляді даної справи і є встановленими.

Отже, вимога позивача щодо зобов'язання відповідача знести за власний рахунок самочинно збудовану вхідну групу до вбудованого нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 є безпідставною та такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства.

Крім того, позивачем не доведено нанесення шкоди суспільним інтересам чи інтересам інших осіб діями позивача.

Разом з тим, згідно п. 22 - п. 25 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України №6 від 30 березня 2012 року, знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності.

Вимоги відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування про зобов'язання особи, яка, маючи дозвіл на будівництво нерухомого майна, допустила при цьому істотне відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, чи істотне порушення будівельних норм і правил, провести відповідну перебудову можуть бути заявлені як у разі, коли ці відхилення були допущені при будівництві нерухомості, так і внаслідок перебудови під час її експлуатації (частина сьома статті 376 ЦК).

Під істотним порушенням будівельних норм і правил слід розуміти, зокрема, недодержання архітектурних, санітарних, екологічних, протипожежних та інших вимог і правил, а також зміну окремих конструктивних елементів житлового будинку, будівлі, споруди, що впливає на їх міцність і безпечність.

При вирішенні питання про те, чи є відхилення від проекту істотним і таким, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, суди повинні в кожному випадку з'ясовувати, зокрема, наскільки збудована будівля за розміром відповідає площі, поверховості, розміщенню та іншим умовам, передбаченим проектом; як впливає допущене порушення з урахуванням місцевих правил забудови, громадських і приватних інтересів на планування, забудову, благоустрій вулиці, на зручність утримання суміжних ділянок тощо.

У необхідних випадках для з'ясування питань, що виникають при розгляді таких справ і потребують спеціальних знань, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може призначити відповідну експертизу згідно з вимогами статті 143 ЦПК.

Відсутність відповідної експертизи у разі необхідності її проведення може бути підставою для відмови в позові, при цьому факт відхилення від проекту та порушення будівельних норм і правил має довести особа, яка пред'явила позов про знесення самочинного будівництва (частина сьома статті 376 ЦК, частина перша статті 60 ЦПК).

Знесення нерухомості, збудованої з істотним відхиленням від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотним порушенням будівельних норм і правил (у тому числі за відсутності проекту), можливе лише за умови, що неможлива перебудова нерухомості відповідно до проекту або відповідно до норм і правил, визначених державними правилами та санітарними нормами, або якщо особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від такої перебудови.

Відхилення від проекту забудови об'єкта нерухомості або від вимог будівельних норм і правил, які не є істотними, не порушують прав інших осіб та інтересів суспільства, не суперечать санітарно-технічним вимогам і правилам експлуатації, не впливають на міцність і безпечність цього об'єкта (зокрема, відхилення у житловому будинку від внутрішнього планування зі збереженням чи незначним відхиленням від установленого проектом розміру житлової площі, незначна зміна його зовнішніх габаритів, місця розташування тощо), не можуть бути підставою для задоволення вимог про перебудову чи про знесення об'єкта нерухомості.

Так, суд звертає увагу, що позивачем не надано суду належних доказів, щодо в діях відповідача наявні істотні порушення будівельних норм і правил і, що її дії суперечать суспільним інтересам або порушують права інших осіб.

Таким чином, системно проаналізувавши вище викладені норми та з'ясовані обставини, суд прийшов до висновку про необґрунтованість позовних вимог Державної архітектурно-будівельної інспекції України.

Згідно з ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 69, ч.ч. 1, 2, 6 ст. 71 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

На підставі вище викладених норм та з'ясованих судом обставин вбачається, що позов Державної архітектурно-будівельної інспекції України до ОСОБА_2 про зобов'язання вчинити певні дії є безпідставним, необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до ч. 4, 5 ст. 94 КАС України, у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

У разі відмови у задоволенні позовних вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, а також залишення адміністративного позову без розгляду судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок Державного бюджету України.

У зв'язку з відсутністю належних доказів судових витрат, понесених відповідачем, судові витрати стягненню з позивача не підлягають.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

У задоволенні адміністративного позову Державної архітектурно-будівельної інспекції України до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про зобов'язання вчинити певні дії- відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: Лиска І.Г.

Дата виготовлення і підписання повного тексту постанови - 23 червня 2016 р.