Справа № 646/12823/15-а
Суддя: Нікуліна Л. П.
Дата ухвалення: 2016-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/646/56/2016
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.05.16року м. Харків

Червонозаводський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого у справі судді Нікуліної Л.П.,

за участю секретаря Штефан А.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Харківської митниці Державної фіскальної служби про скасування постанови,-

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Харківської митниці Державної фіскальної служби, в якому просив скасувати постанову Харківської митниці Державної фіскальної служби від 29.09.2015 року по справі про порушення митних правил № 251/80700/15.

Свій позов мотивує тим, що 28.01.2015 року уповноваженою особою ПП «Спецімпекс» до митного оформлення подано електронну митну декларацію № 807100000/2015/002250 на товар «Покриття деревинно полімерного композиту». За результатами здійснення митного контролю за вказаною митною декларацією Харківською митницею ДФС прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № 807000011/2015/000179/2 від 28.01.2015 року, яким збільшено митну вартість задекларованого товару. ПП «Спецімпекс» оскаржило дане рішення про коригування митної вартості до суду. Оскільки ПП «Спецімпекс» не згодне з рішенням митниці про коригування митної вартості, то подальше митне оформлення товару здійснювалось в порядку, визначеному ч. 7 ст. 55 Митного Кодексу України. ПП «Спецімпекс» сплатило митні платежі в розмірі 15311,02 гривень, а Харківська митниця ДФС здійснила всі митні формальності і випустила у вільний обіг імпортований ПП «Спецімпекс» товар за ЕМД № 807100000/2015/002319 від 28.01.2015 року. 12.05.2015 року Харківською митницею ДФС складено протокол про порушення митних правил у відношенні керівника підприємства ПП «Спецімпекс» ОСОБА_1 за ст. 485 МК України. Зі змісту оскаржувальної постанови вбачається, що у даному випадку ПП «Спецімпекс» повинно було сплатити різницю у сплаті митних платежів у строк, визначений в графі 48 «Відстрочення платежів» ЕМД № 807100000/2015/002319 від 28.01.2015 року, і що нібито такий строк сплати платежів визначений у ч. 7 ст. 55 МК України, що не відповідає дійсності, оскільки в зазначеній нормі статті вказано, що строк дії фінансових гарантій не може перевищувати 90 календарних днів з дня випуску товарів. Однак, при оформленні ЕМД № 807100000/2015/002319 від 28.01.2015 року фінансова гарантія не надавалась, а тому не має підстав стверджувати про застосування 90-денного строку дії фінансової гарантії. Посилання Харківської митниці ДФС на необхідність сплати митних платежів у строки, вказані у графах 48 митних декларацій не підтверджується жодною нормою законодавства. Позивач зазначив, що оскільки при митному оформленні товарів за ЕМД № 807100000/2015/002319 від 28.01.2015 року гарантії, передбачені розділом Х Митного кодексу України, не надавались, як і не надавалось розстрочення чи відстрочення сплати митних платежів, то немає підстав стверджувати про обовязок сплатити митні платежі в строки, вказані в графі 48 митної декларації. В оскаржувальній постанові відповідач не зазначає жодної норми, яка б однозначно підтверджувала те, що ПП «Спецімпекс» повинно сплатити різницю у сумі митних платежів протягом 90 днів з моменту випуску товарів у вільний обіг. Крім того позивач зазначив, що відповідач повинен був встановити, що в його діях наявні вина, як обовязків елемент складу порушення митних правил. Позивач просив суд визнати протиправною та скасувати постанову у справі про порушення митних правил № 251/80700/15 від 29.09.2015 року.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, про день та час слухання справи повідомлений своєчасно та належним чином.

Представник позивача в судове засідання не зявився, про день та час слухання справи повідомлений своєчасно та належним чином, залишив суду заяву, в якій просив слухати справу у його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, про день та час слухання справи повідомлений своєчасно та належним чином, залишив суду заяву, в якій просив слухати справу у його відсутності, заперечував проти позову та просив відмовити в його задоволенні у звязку з його безпідставністю та необґрунтованістю.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про відмову в задоволенні позову, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно постанові Державної фіскальної служби України в справі про порушення митних правил № 251/80700/15 від 29.09.2015 року ОСОБА_1 визнанний винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст. 485 Митного кодексу України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 45 933,06 гривень.

Відповідно за оскаржувальної постанови, 28.01.2015 року на митному посту «Харків - центральний» Харківської митниці ДФС було здійснено митне оформлення електронної митної декларації № 807100000/2015/002319 та випущено у вільний обіг товар «Покриття деревинно полімерного композиту», що надійшов на адресу ПП «Спецімпекс», директором якого є ОСОБА_1

Під час митного оформлення вказаної декларації заявлена митна вартість товару була скоригована за результатами здійснення контролю правильності її визначення у відповідності до вимог ст. 55 МК України на підставі рішення про коригування митної вартості товарів від 28.01.2015 року № 807000011/2015/000179/1.

Відповідно до ч. 7 ст. 55 МК України у випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів орган доходів і зборів за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів, шляхом надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу. Строк дії таких гарантій не може перевищувати 90 календарних днів з дня випуску товарів.

Враховуючи, що ПП «Спецімпекс» не було згодне з Рішенням митниці про коригування митної вартості товарів від 28.01.2015 року № 807000011/2015/000179/1, товар за ЕМД № 80710000/2015/002319 від 28.01.2015 року було випущено у вільний обіг у відповідності до положень ч. 7 ст. 55 МК України.

Наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 року № 651, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 14.08.2012 року за № 1372/21684, затверджено Порядок заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, який визначає правила заповнення граф митних декларацій на бланках єдиного адміністративного документа форми МД-2.

Випуск у вільний обіг товарів ПП «Спецімпекс» було здійснено за ЕМД № 80710000/2015/002319 від 28.01.2015 року у відповідності до пложень ч. 7 ст. 55 МК України із забезпеченням сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів, шляхом надання ПП «Спецімпекс» гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу.

Різниця між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обсичленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів та зборів, складає 15311,02 гривень 853,36 євро) тобто не перевищує суму, еквівалентну 1000 євро.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 посилається на те, що ПП «Спецімпекс», відповідно до положення ч. 6 ст. 307 МК України, не було надано митному органу фінансову гарантію як забезпечення сплати митних платежів, а тому, на його думку, на сплату різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів та зборів, яка складає 15311,02 гривень, не розповсюджується строк, визначений у графі 48 «Відстрочення платежів» ЕМД № 80710000/2015/002319 від 28.01.2015 року.

Однак, вказаний висновок позивача є необґрунтованим та не відповідає положенням чинного законодавства, що підтверджується наступним.

Відповідно до ч. 1 ст. 305 МК України у випадках, визначених цим Кодексом, виконання зобовязань осіб, що випливають з митних процедур, забезпечуються шляхом надання органам доходів і зборів забезпечення сплати митних платежів у способи, передбачені для відповідної митної процедури.

Згідно ст. 306 МК України одним із способів забезпечення сплати митних платежів є зокрема фінансові гарантії.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 309 МК України забезпечення сплати митних платежів фінансовою гарантією здійснюється у таких формах: 1. Надання фінансової гарантії, виданої гарантом (гарантія, що надається у вигляді документа); 2. Внесення коштів на відповідний рахунок або в касу органу доходів і зборів (грошова застава).

Таким чином, звільнення особи, відповідальної за сплату митних платежів, від надання фінансової гарантії як забезпечення сплати митних платежів, відповідно до положення ч. 6 ст. 307 МК України, звільняє цю особу саме від внесення коштів на відповідний рахунок або в касу органу доходів і зборів (грошової застави), та жодним чином не звільняє від належного та вчасного виконання обовязку зі сплати митних платежів.

Згідно п. 39ч. 1 ст. 4 МК України платник податків це особа, на яку відповідно до Митного Кодексу України, Податкового Кодексу України та інших законів України покладено обовязок зі сплати митних платежів.

Також особою по ЕМД № 80710000/2015/002319 від 28.01.2015 року є ПП «Спецімпекс».

Згідно ст. 6 Податкового Кодексу України податком є обовязковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податку відповідно до цього кодексу.

Відповідно до ст. 9 Податкового Кодексу України до загальнодержавних належать такі податки та збори: податок на додану вартість, мито.

Пунктом 9.2 ст. 9 Податкового Кодексу України передбачено, що відносини, повязані з установленням та справлянням мита, регулюються митним законодавством, якщо інше не передбачено цим кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 271 Митного Кодексу України, мито це загальнодержавний податок, встановлений Податковим кодексом України та цим Кодексом, який нараховується та сплачується відповідно до цього Кодексу, законів України та міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України. Частиною 2 ст. 271 МК України передбачено види мита, до яких зокрема відносяться ввізне мито та додатковий імпортний збір.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 276 МК України, платниками мита є особа, яка ввозить товари на митну територію України чи вивозить товари з митної території України у порядку та на умовах, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 278 МК України датою виникнення податкових зобовязань із сплати мита у разі ввезення товарів на митну територію України чи вивезення товарів з митної території України є дата подання органу доходів і зборів митної декларації для митного оформлення або дата нарахування такого податкового зобовязання органом доходів і зборів у випадках, визначених цим Кодексом та законами України.

Відповыдно до п. 180.1 ст. 180 Податкового кодексу Украъни для цілей оподаткування податком на додану вартість платником податку є зокрема особа, що ввозить товари на митну територію України в обсягах, які підлягають оподаткуванню, та на яку покладається відповідальність за сплату податків у разі переміщення товарів через митний кордон України відповідно до МК України.

Згідно п. 206.1 ст. 206 Податкового кодексу України під час ввезення товарів на митну територію України суми податку на додану вартість підлягають сплаті до державного бюджету платниками податку до/або на день подання митної декларації безпосередньо на єдиний казначейський рахунок, крім операцій, за якими надається звільнення (умовне звільнення) від оподаткування.

Згідно п. 46.1 Податкового кодексу України платник податків зобовязаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 75 МК України для поміщення товарів у митний режим імпорту особа, на яку покаладється дотримання вимог митного режиму, повинна серед іншого сплатити митні платежі, якими відповідно до законів України обкладаються товари під час ввезення на митну територію України в режимі імпорту.

Згідноч. 10 ст. 206 МК України оформлення органом доходів і зборів тимчасової митної декларації передбачає необхідність виконання вимог цього Кодексу, передбачених для поміщення товарів в обраний митний режим та сплати митних платежів або забезпечення їх сплати відповідно до розділу Х цього Кодексу.

Відповідно до ч. 9 ст. 309 МК України завершення оформлення митної декларації є підтвердженням прийняття фінансової гарантії як забезпечення виконання зобовязання перед органами доходів і зборів.

Завершення митного оформлення ЕМД № 80710000/2015/002319, яка є тимчасовою декларацією, відбулось 28.01.2015 року. Від цієї дати було розраховано 90-денний строк дії гарантії, передбачений ч. 7 ст. 55 МК України. Кінцевим днем дії гарантії є 28.04.2015 року, що відображено у ЕМД № 80710000/2015/002319 від 28.01.2015 року.

Відповідно до ч. 8 ст. 264 МК України з моменту прийняття органом доходів і зборів митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.

Таким чином, враховуючи, що ПП «Спецімпекс» як особа, відповідальна за сплату митних платежів, мало сплатити різницю між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товару, визначеною декларантом, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товару, визначеною митницею, а саме: 15311,02 гривень до 28.04.2015 року, тобто у строк, зазначеній у графі 48 «Відстрочення платежів» ЕМД № 2015/004895 від 17.02.2015 року.

Всупереч цьому,у встановлений строк вказана сума митних платежів позивачем сплачена не була, що підтверджує наявність обєктивної сторони порушення митних правил, передбачених ст.. 485 МК України, а саме, несплату митних платежів у строк, встановлений законодавством за ЕМД № 80710000/2015/002319 від 28.01.2015 року.

Згідно частини 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, по справі встановлено, що при винесенні оскаржуваної постанови відповідачем правильно встановлено фактичні обставини, надано вірну правову кваліфікацію діям позивача, стягнення накладено у передбаченому законом розмірі, а наведені позивачем підстави своєї невинуватості у вчиненні зазначеного правопорушення не ґрунтуються на належних та допустимих доказах, а тому в задоволенні позову слід відмовити за його безпідставністю.

Керуючись ст.ст. 159, 160, 163,167-4, 171-2 КАС України, суд-

ПОСТАНОВИВ :

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Харківської митниці Державної фіскальної служби про скасування постанови - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня її проголошення.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя - Л.П.Нікуліна