Справа № 2-а-4599/08/1570
Суддя: Ступакова І.Г.
Дата ухвалення: 2010-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2010 р.Справа № 2-а-4599/08/1570

Категорія:6.18Головуючий в 1 інстанції: Єфіменко К.С.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого Ступакової І.Г.,

суддів Бітова А.І.

ОСОБА_1

(у звязку з неприбуттям у судове засідання сторін, справа

розглядається в порядку п.2 ч.1 ст.197 КАС України )

розглянувши у порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Бесмеллах Кудратуллах на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2010 року по справі за адміністративним позовом Бесмеллах Кудратуллах до Державного комітету України у справах національностей та релігій про визнання рішення не чинним та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2008 року Бесмеллах Кудратуллах звернувся до суду з адміністративним позовом до Державного комітету України у справах національностей та релігій про визнання рішення №1002 від 23.11.2007 року не чинним та зобов'язання надати позивачу статус біженця в Україні.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2010 в задоволенні адміністративного позову Бесмеллах Кудратуллах до Державного комітету України у справах національностей та релігій про визнання рішення Державного комітету України у справах національностей та релігій №1002 від 23.11.2007 року не чинним та зобов'язання вчинити певні дії відмовлено.

В апеляційній скарзі Бесмеллах Кудратуллах ставиться питання про скасування судового рішення в звязку з тим, що воно постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги Бесмеллах Кудратуллах, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Вирішуючи справу суд першої інстанції встановив, що позивач 25.05.2006 року прибув до м.Київ (Україна), звідки автотранспортом добрався до м.Одеси та 14.08.2006 року за № 63 подав заяву про надання статусу біженця до Управління міграційної служби в Одеській області.

Рішенням Державного комітету України у справах національностей та релігій №1002 від 23.11.2007 року позивачеві було відмовлено у наданні статусу біженця на підставі абз.5 ст.10 Закону України «Про біженців», оскільки відсутні факти переслідування за ознаками відношення до певної соціальної групи.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні адміністративного позову, виходячи з наступного.

В своєму рішенні судом першої інстанції зазначено, що позивач не підпадає під ознаки біженця, передбачені ст.1 Міжнародної конвенції про статус біженців від 28.07.1951 року, абз.2 ст.1 Закону України «Про біженців», оскільки хоча й відноситься до певної соціальної групи, яка згідно інформації по країні походження може переслідуватись бандитськими формуваннями певних місцевих правителів в Афганістані, але він не переслідувався за мотивом відношення до цієї соціальної групи на батьківщині, добровільно легально покинув країну проходження та прибув до України не з метою отримання притулку від переслідування, а з метою налагоджування свого життя та працевлаштування для допомоги родині.

Відповідно до Закону України «Про біженців», особа котра звертається з клопотанням про надання статусу біженця в Україні, має обґрунтовано довести що саме вона є жертвою переслідувань за ознаками раси, віросповідання національності, громадянства, належності, до певної соціальної групи або політичних переконань.

Статтею 11 Закону України «Про біженців» встановлено, що крім заяви про надання статус біженця заявником додаються документи та матеріали, що можуть бути доказом наявності умов для набуття статусу біженця. Як доказ необхідно пред'явити документи або їх копії, що підтверджують обґрунтованість побоювань стати жертвою переслідувань за ознаками раси, віросповідання національності, громадянства, належності до певної соціальної групи або політичних переконань, Підтвердженням фактів стати жертвою переслідувані можуть бути документи офіційних органів влади, суду, прокуратури, держава безпеки про залучення до відповідальності в країні цивільної належності або держави постійного місця проживання.

У звязку з тим, що ні в апеляційній скарзі ні в позові позивачем не надано належних доказів щодо обставин, які б підтвердили переслідування позивача на батьківщині, колегія суддів вважає, що відповідачем законно та обґрунтовано було прийняте рішення про відмову у наданні статусу біженця позивачеві, що відповідно до вимог ст.2 КАС України було встановлено судом першої інстанції.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 195, 197; п.1 ч.1 ст. 198; ст. 200; п.1 ч.1 ст. 205; ст. 206; ч.5 ст. 254 КАС України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Бесмеллах Кудратуллах залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2010 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через пять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий:

Судді: