Справа № П/811/3304/15
Суддя: Поплавський В.Ю.
Дата ухвалення: 2016-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

16 червня 2016 рокусправа № П/811/3304/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Поплавського В.Ю.

суддів: Сафронової С.В. Чепурнова Д.В.

за участю секретаря судового засідання: Шелепової Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області

на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити певні дії та стягнення коштів, -

в с т а н о в и в :

В листопаді 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача по невиплаті у встановлені строки, грошового забезпечення за серпень 2015 року та одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби;

- стягнути з відповідача заборгованість по грошовому забезпеченню за серпень 2015 року в сумі 2 554,22 грн.;

- стягнути з відповідача заборгованість по невиплаченій одноразовій грошовій допомозі в сумі 26 399,12 грн.;

- стягнути з відповідача компенсацію за завдану моральну шкоду в розмірі 10000,00 грн.;

- зобов'язати відповідача нарахувати та виплатити матеріальну допомогу (допомогу на оздоровлення);

- зобов'язати відповідача нарахувати та виплатити середній заробіток, за весь час затримки, по день фактичного розрахунку;

- зобов'язати відповідача нарахувати та виплатити щомісячну грошову допомогу у розмірі окладу за військовим (спеціальним) званням за період з 26.08.2015 року по 26.09.2015 року та з 26.09.2015 року по 26.10.2015 року;

- зобов'язати відповідача нарахувати та виплатити грошове забезпечення за штатною посадою на день скорочення з посади за період з 26.08,2015 року по 26.09.2015 року та з 26.09.2015 року по 26.10.2015 року;

- зобов'язати відповідача нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати;

- зобов'язати відповідача нарахувати та виплатити індексацію грошових доходів населення.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2015 року позовні вимоги задоволено частково, визнано протиправною бездіяльність відповідача по невиплаті ОСОБА_2 у встановлені строки, частини грошового забезпечення за серпень 2015р. та одноразової грошової допомоги в розмірі 50 % місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. Стягнуто з Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області на користь позивача: - нараховане грошове забезпеченню за серпень 2015 р. в сумі 175,00 грн.; - вихідну допомогу при звільненні в сумі 26399,12 грн.; - нараховану матеріальну допомогу на оздоровлення в сумі 4657,37 грн.; - компенсацію за завдану моральну шкоду в сумі 3000,00 грн.; - нараховане грошове забезпечення за час вимушеного прогулу в сумі 21355,95 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з постановою суду в частині задоволення позовних вимог відповідач, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить постанову суду скасувати в частині задоволення позовних вимог, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, а також правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, та матеріалами справи підтверджено, що Наказом УМВС України в Кіровоградській області від 26.08.2015 р. № 302 о/с майора міліції ОСОБА_2, на підставі пункту 64 "г" (через скорочення штатів) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, було звільнено з органів внутрішніх справ з 26 серпня 2015 року. Вислуга років на день звільнення в календарному обчисленні становить - 16 років 04 місяці 08 днів

При звільненні позивачу не було виплачено грошове забезпечення за серпень 2015 р. в розмірі 1754,00 грн., а також одноразову грошову допомогу при звільненні в розмірі 26 399,12 грн., що підтверджується матеріалами справи, та не заперечується сторонами.

Крім того, у 2015 році позивачу не було виплачено матеріальну допомогу на оздоровлення.

Позивач вважає протиправною бездіяльність відповідача, щодо виплати належних йому коштів, що й стало підставою для звернення до суду.

В доводах апеляційної скарги відповідач зазначив, що не проведення повного розрахунку при звільнені позивача сталося не з вини УМВС України в Кіровоградській області, а у зв'язку з недостатнім фінансуванням з Міністерства аграрної політики та продовольства України.

Проте з таким твердженням УМВС України в Кіровоградській області погодитись не можна, оскільки Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 8 листопада 2005 року у справі "Кечко проти України" зазначив, що безпідставним є посилання на відсутність бюджетного фінансування, оскільки реалізація особою права, що пов'язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена в залежність від бюджетних асигнувань. Оскільки таке право декларовано державою, то відповідно держава через створювані нею органи несе обов'язок щодо своєчасної та повної виплати саме у розмірах, які нею ж визначені та закріплені в Законі.

Оскільки відповідач не заперечував факт невиплати позивачу нарахованого грошового забезпечення та вихідної допомоги при звільненні апеляційний суд вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції щодо задоволення цієї частини позовних вимог.

Крім того, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про право позивача на отримання матеріальної допомоги на оздоровлення з огляду на наступне.

Так, пп. 2.16.1 п. 2.16. Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженої наказом МВС України від 31.12.2007р. №499, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 12.03.2008р. за №205/14896 (далі - Інструкція), особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ надається матеріальна допомога у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання, для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує місячного грошового забезпечення на день виплати, та один раз на рік - допомога для оздоровлення в розмірі, що не перевищує місячного грошового забезпечення.

Відповідно до пп. 2.16.3 п. 2.16. Інструкції допомога для оздоровлення особам рядового і начальницького складу надається у розмірі, що не перевищує грошового забезпечення, яке особа отримувала на день виплати.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач звертався з рапортом про надання матеріальної допомоги на оздоровлення, однак за відсутності асигнувань на відповідні цілі виплачена вона не була, (а.с. 175).

Оскільки положення Інструкції не ставлять право на отримання матеріальної допомоги на оздоровлення в залежність від наявності фінансування, відповідач був зобов'язаний виплатити позивачу таку допомогу.

Посилання апелянта на те, що допомога на оздоровлення не підлягає виплаті у зв'язку з тим, що позивач не пропрацював до кінця року є безпідставними та ґрунтуються на невірному розумінні норм матеріального права.

Стосовно позовних вимог про зобов'язання відповідача нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати, апеляційний суд зазначає наступне.

Частиною першою статті 116 Кодексу законів про працю України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Відповідно до частини першої статті 117 Кодексу законів про працю України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Як встановлено судом, відповідач дійсно не здійснив при звільнені позивача належні йому виплати, у зв'язку з чим позивач має право на отримання середнього заробітку за весь час затримки розрахунку.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України "Про оплату праці" від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР середній заробіток працівника згідно з визначається за правилами, закріпленими у Порядку.

Із пункту 5 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок), вбачається, що основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за весь час затримки розрахунку при звільненні, є розрахована згідно з абзацом першим пункту 8 цього Порядку середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника.

Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період (абзац перший пункту 8 Порядку).

Відповідно до п. 3 Порядку, при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження включаються: основна заробітна плата; доплати і надбавки (за надурочну роботу та роботу в нічний час; суміщення професій і посад; розширення зон обслуговування або виконання підвищених обсягів робіт робітниками-почасовиками; високі досягнення в праці (високу професійну майстерність); умови праці; інтенсивність праці; керівництво бригадою, вислугу років та інші); виробничі премії та премії за економію конкретних видів палива, електроенергії і теплової енергії; винагорода за підсумками річної роботи та вислугу років тощо. Премії включаються в заробіток того місяця, на який вони припадають згідно з розрахунковою відомістю на заробітну плату.

Посилання апелянта на необхідність застосування при розрахунку середнього заробітку пункту 1.7 Інструкції, є безпідставними, оскільки дана норма застосовується до інших правовідносин.

Разом з тим, визначаючи розмір середнього заробітку за весь час затримки розрахунку, судом першої інстанції було враховано виплати які не підлягають включенню до розрахунку, у зв'язку з чим здійснено невірний розрахунок належних до виплати сум. Крім того, суд першої інстанції помилково зазначив, що позивач має право на отримання грошового забезпечення за час вимушеного прогулу.

В матеріалах справи містяться Розрахунки по грошовому забезпеченню (а.с. 56,57), згідно яких грошове забезпечення позивача за останні два місяці роботи, що передували звільненню, відповідно до вимог "Порядку обчислення середньої заробітної плати", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. № 100, складає 8125,93 грн. (червень 2015 р. - 4041,65 грн., липень 2015 р. -4084,28 грн.).

Листом Міністерства соціальної політики України від 09.09.2014 р. № 10196/0/14-14/13 "Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2015 р." визначена кількість робочих днів у червні-липні 2015 р. - 20 та 23 день відповідно.

Таким чином, розмір середньоденного грошового забезпечення позивача складає 188,98 грн. (8125,93 грн. / 43 робочих дні).

Як встановлено судом першої інстанції, та не заперечується сторонами по справі, час затримки розрахунку складає 77 робочих днів (з 27 серпня 2015 р. по 14 грудня 2015 р.).

Враховуючи викладене апеляційний суд приходить до висновку, що відповідач повинен виплатити позивачу середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 14551,46 грн. (188,98 грн. х 77 днів).

Відносно позовних вимог про стягнення моральної шкоди, апеляційний суд зазначає наступне.

Статтею 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно з п.3 ч.2 цієї статті моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до частини другої статті 23 ЦК України моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Разом з тим, позивачем не надано доказів заподіяння йому моральної шкоди, а тому постанова суду першої інстанції в частині задоволення даної вимоги підлягає скасуванню.

Враховуючи викладене апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції було допущено порушення ним норм матеріального права, які призвели до ухвалення частково неправильного рішення.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 202 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Таким чином, постанова суду підлягає частковому скасуванню.

Керуючись п.3 ч.1 ст.198, п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області - задовольнити частково.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2015 року - скасувати в частині стягнення з Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області на користь ОСОБА_2 компенсації за завдану моральну шкоду в сумі 3000,00 грн. та нарахованого грошового забезпечення за час вимушеного прогулу в сумі 21355,95 грн.

Позовні вимоги ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Стягнути з Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 14551 (чотирнадцять тисяч п'ятсот п'ятдесят одна) грн. 46 коп.

Позовні вимоги ОСОБА_2 в частині стягнення компенсації за завдану моральну шкоду - залишити без задоволення.

В іншій частині постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2015 року - залишити без змін.

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня виготовлення повного тексту.

Повний текст виготовлено 23 червня 2016 року.

Головуючий: В.Ю. Поплавський

Суддя: С.В. Сафронова

Суддя: Д.В. Чепурнов