Справа № 802/528/16-а
Суддя: Гонтарук В. М.
Дата ухвалення: 2016-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/528/16-а

Головуючий у 1-й інстанції: Дмитришина Р.М.

Суддя-доповідач: Гонтарук В. М.

21 червня 2016 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гонтарука В. М.

суддів: Граб Л.С. Білої Л.М. ,

секретар судового засідання: Нечаюк Т.В.,

за участю:

представника позивача: ОСОБА_2

представника відповідача: Скрипника Валерія Петровича

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 12 травня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Вінницькій області про нарахування та стягнення одноразової грошової допомоги,

В С Т А Н О В И В :

18 квітня 2016 року ОСОБА_4 звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Вінницькій області про нарахування та стягнення одноразової грошової допомоги.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 21 травня 2016 року адміністративний позов задоволено частково.

Не погоджуючись з даною постановою суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняте нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Представник позивача в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав, просив суд задовольнити її в повному обсязі.

Представник відповідача щодо задоволення апеляційної скарги заперечував, просив суд рішення суду першої інстанції залишити в силі, а апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін, з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як встановлено судом першої інстанції та знайшло своє підтвердження в суді апеляційної інстанції, наказом Головного управління Міністерства надзвичайних ситуацій України у Вінницькій області №40 від 05 червня 2006 року ОСОБА_4 проходив службу на посаді начальника Шаргородського районного відділу Головного управління Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи у Вінницькій області.

Наказом начальника Головного управління Міністерства надзвичайних ситуацій у Вінницькій області №66 від 05 лютого 2007 року ОСОБА_4 начальника Шаргородського РВ ГУ МНС України у Вінницькій області підполковника внутрішньої служби, відповідно до ст. 17 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, з 05 лютого 2007 року відсторонено від виконання службових обов'язків на період службового розслідування.

08 лютого 2007 року постановою старшого слідчого прокуратури Вінницької області юриста 1 класу Шиманського В.В., відповідно до вимог ст.147 КПК України, ОСОБА_4 відсторонено з посади начальника Шаргородського РВ ГУМНС України у Вінницькій області. З цього часу відповідачем припинено виплату позивачу грошового утримання в повному обсязі.

Відповідно до наказу №243 від 25 жовтня 2011 року ОСОБА_4 звільнено з займаної посади та зараховано в розпорядження начальника Управління МНС України у Вінницькій області з 25 жовтня 2011 року.

Наказом №256 від 08 листопада 2011 року підполковника внутрішньої служби ОСОБА_4 згідно з Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ звільнено зі служби у запас Збройних Сил, по статті 64 пункт "г" (через скорочення штатів).

Однак, при звільненні позивачу не виплачено одноразової грошової допомоги у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний календарний рік служби та грошове забезпечення за два місяці після звільнення.

Не погоджуючись з такими діями відповідачів, позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 12 травня 2016 року адміністративний позов задоволено частково.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Правовідносини, які виникли між сторонами у даній справі, врегульовані нормами Закону України від 09.04.1992 р. за № 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон), який визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, осіб начальницького і рядового складу Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом та звільняються зі служби за станом здоров'я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення зі служби за віком, у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, систематичним невиконанням умов контракту командуванням одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Пунктом "а" статті 12 зазначеного Закону передбачено, що пенсія за вислугу років призначається, зокрема, особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б" - "д" статті 1 - 2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 1 жовтня 2011 року по 30 вересня 2012 року і на день звільнення мають вислугу 20 календарних років та 6 місяців і більше.

Разом з тим слід зазначити, що згідно ч. 6 ст. 9 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", яка набрала чинності з 01.01.07 року, особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, у разі повторного їх звільнення зі служби одноразова грошова допомога, передбачена цією статтею, виплачується за період їх календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби, за винятком тих осіб, які при попередньому звільненні не набули права на отримання такої грошової допомоги.

Як вбачається з матеріалів справи згідно з записами військового квитка та послужного списку (а.с. 41-48), ОСОБА_4 проходив службу у Збройних Силах України з 01.08.1986 року по 24.11.1995 р.р. Зі служби звільнений наказом МО України від 24.11.1995 року №593 по пункту "з" ст. 65 (за власним бажанням) "Тимчасового Положення про проходження військової служби особами офіцерського складу", затвердженого Указом Президента України від 13.05.1993 року №174/93. Повторно прийнятий на службу 23.04.1996 року згідно наказу Управління МВС України у Вінницькій області від 23.04.1996 року №58 о/с.

Статтею 9 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (в редакції чинній на час звільнення позивача зі Збройних Сил України) було передбачено, що військовослужбовцям, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які звільняються зі служби, членам сімей відповідних категорій військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та пенсіонерам з їх числа, які втратили годувальника, виплачується допомога в порядку і розмірах, що визначаються Кабінетом Міністрів України.

Кабінетом Міністрів України для забезпечення реалізації норм Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" прийнята постанова 17.07.1992 року №393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей".

В свою чергу, частиною 10 даної Постанови на той час було передбачено, що військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової служби), особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ при звільненні з військової служби або з органів внутрішніх справ виплачується грошова допомога у розмірі 5-місячного грошового забезпечення.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було вірно встановлено той факт, що ОСОБА_4 набув права на допомогу, передбачену п. 10 Постанови №393 при попередньому звільненні зі служби за власним бажанням в період служби з 01.08.1986 року по 24.11.1995 року та мав право звернутись до суду про стягнення належних йому коштів .

Так, з матеріалів справи вбачається, що про звільнення позивача зі служби у 1995 році підтверджують його автобіографія із зазначенням дати його звільнення та військовий квиток. А також в матеріалах справи міститься заява позивача, написана власноручно, про прийняття останнього на службу в органи внутрішніх справ від 03.04.1996 року.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 9 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та пункту 10 Постанови №393 визначено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби, які звільняються із служби повторно, одноразова грошова допомога виплачується за період їх календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби, за винятком тих осіб, що при попередньому звільненні не набули право на отримання такої допомоги.

Таким чином, враховуючи зазначені вище норми чинного на момент виникнення спірних правовідносин законодавства України та ту обставину, що позивач повторно звільнений зі служби, колегія суддів погоджується з висновком суду, що ОСОБА_4 належить до виплатити одноразова грошова допомога за період календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби, тобто з 23.04.1996 року. Згідно послужного списку позивача, що досліджений судом, вислуга для отримання грошової допомоги ОСОБА_4 при звільненні становить 15 повних календарних років.

Щодо розміру одноразової грошової допомоги, що належить до стягнення на користь позивача суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з довідки від 13.12.2014 року №06-3084/08, виданої Головним управлінням ДСНС України у Вінницькій області про розмір грошового забезпечення, з якого проводилося нарахування грошового забезпечення по постанові Вінницького окружного адміністративного суду від 23.07.2014 року у справі №2а/0270/5404/11, місячне грошове забезпечення, ОСОБА_4 складало 1863 грн. 00 коп.

Таким чином, розмір одноразової грошової допомоги, яка має бути виплачена позивачу складає: 1863 грн. (розмір місячного грошового забезпечення) * 50 % * 15 (повні роки вислуги) = 13 972, 50 грн.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що до розміру грошового забезпечення позивачем включено 50-відсоткову надбавку в сумі 931,50 грн.

Однак, як встановлено судом першої інстанції та знайшло своє підтвердження в суді апеляційної інстанції, ні до відсторонення від виконання службових обов'язків (до 5.02.2007 р.) ні після такого, жодних наказів щодо встановлення позивачу надбавки за особливі умови служби, кваліфікацію, професійний ризик та/або виконання особливо важливих завдань не приймалось та, відповідно її розмір не встановлювався.

Разом з тим слід зазначити, що відповідно до п. 14 Постанови №393 військовослужбовцям, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби, звільненим із служби безпосередньо з посад, які вони займали в органах державної влади, органах місцевого самоврядування або сформованих ними органах, на підприємствах, в установах, організаціях і у вищих навчальних закладах із залишенням на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації, державній пожежній охороні, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі, виплата одноразової грошової допомоги у випадках, передбачених пунктом 10 цієї постанови, здійснюється за рахунок коштів органів, у яких військовослужбовці та зазначені особи працювали.

Враховуючи вищезазначене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що оскільки ОСОБА_4 працював та звільнений зі служби з Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Вінницькій області, відтак виплата належної позивачу одноразової грошової допомоги повинна здійснюватися за рахунок коштів Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Вінницькій області.

Враховуючи викладене вище, суд приходить до переконання, що вірним способом відновлення порушеного права позивача є стягнення з Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Вінницькій області на користь ОСОБА_4 невиплаченої одноразової грошової допомоги у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення, в сумі 13 972 грн. 50 коп.

Щодо вимоги позивача про стягнення з Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Вінницькій області на користь ОСОБА_4 невиплаченого грошового забезпечення за два місяці в сумі 5589,00 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до наказу МВС України від 20.04.2015 року №453, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 06.05.2015 року за №500/26945, внесено зміни до Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженої в Міністерстві юстиції України 12.03.2008 року за №205/14896. Зокрема, пункт 3.4 розділу ІІІ Інструкції доповнено новим підпунктом такого змісту:

"3.4.8 Особам рядового i начальницького складу, звiльненим з посад у зв'язку з скороченням штатної посади, з дня, наступного за днем звiльнення iз займаних посад (скорочення штатної посади), протягом двох мiсяцiв виплачується грошове забезпечення, яке особа отримувала за штатною посадою на день звiльнення з посади (скорочення).

Грошове забезпечення в цьому випадку обчислюється, виходячи з окладу за спецiальним званням, посадового окладу, надбавки за вислугу рокiв, щомiсячних додаткових видiв грошового забезпечення та премiї, розмiр якої визначається за рiшенням керiвника та оголошується наказом.

Пiсля закiнчення двох мiсяцiв грошове забезпечення виплачується тiльки за рiшенням Мiнiстра внутрiшнiх справ України.

Пiсля закiнчення перших двох мiсяцiв (та в разi неприйняття вiдповiдних рiшень щодо продовження виплати грошового забезпечення) особам рядового i начальницького складу виплачуються тiльки оклади за спецiальними званнями.

Пiд час визначення права на грошове забезпечення у строки, передбаченi цiєю Інструкцiєю, не зараховуються перiоди перебування особи на стацiонарному лiкуваннi в закладах охорони здоров'я.

За бажанням особи їй надається чергова вiдпустка або виплачується компенсацiя за невикористану вiдпустку в разi звiльнення з органiв внутрiшнiх справ вiдповiдно до законодавства.».

Вказана правова норма прийнята у 2015 році та набула чинності 29.05.2015 року.

Враховуючи вищезазначене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що оскільки на момент звільнення ОСОБА_4 зазначена вище правова норма, на яку посилається позивач як на підставу своїх вимог, в Інструкції була відсутня, відтак судом першої інстанції було прийнято вірне рішення про відмову в задоволенні вказаної вимоги позивача.

Проаналізувавши доводи апелянта та наявні обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов до твердження, що вони є необґрунтованими та такими, що не відповідають положенням норм чинного законодавства.

За таких обставин, судова колегія апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції в повній мірі надав оцінку усім вказаним обставинам та зібраним по справі доказам, у зв'язку із чим, ухвалив законне та обґрунтоване рішення.

Відповідно до ч.1 ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення правильно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку, та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстави для задоволення вимог апеляційних скарг відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 12 травня 2016 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 29 червня 2016 року.

Головуючий Гонтарук В. М.

Судді Граб Л.С. Біла Л.М.