Справа № 807/2320/15
Суддя: Кушнерик Мар’ян Петрович
Дата ухвалення: 2016-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2016 року Справа № 876/1417/16

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Кушнерика М.П.

суддів Мікули О.І., Ніколіна В.В.

розглянувши в порядку письмового провадження у місті Львові апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект" на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 13 січня 2016р. у справі №807/2320/15 за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої Алли Михайлівни, третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект" про визнання протиправним і скасування рішення та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

02.11.2015р. позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої Алли Михайлівни від 19 вересня 2015 року №24578914 про реєстрацію права власності Товариства з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект" () на квартиру АДРЕСА_1; зобов'язати приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелеву Аллу Михайлівну внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно записи про скасування державної реєстрації права власності Товариства з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект" на квартиру АДРЕСА_1.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 27 грудня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" та позивачем було укладено кредитний договір, в забезпечення зобов'язаннь за яким було укладено договір іпотеки від 27 грудня 2007 року. Згідно вказаного договору в іпотеку було передано квартиру квартири АДРЕСА_1, загальною площею 100,3 кв.м. В 2011 році між Публічним акціонерним товариством "УкрСиббанк" та ТзОВ "Кей-Колект" було укладено договір факторингу та договір про відступлення прав за вказаним іпотечним договором. Таким чином, Товариство стало новим кредитором позивачки за Кредитним договором та іпотекодержателем за Договором іпотеки. Згодом позивач дізналася, що згідно рішення про державну реєстрацію права власності приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої А.М. власником спірної квартири стало ТзОВ "Кей-Колект". В якості підстави переходу права власності на квартиру у Державному реєстрі вказаний договір іпотеки від 27.12.2007 року.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 13 січня 2016р. позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої Алли Михайлівни №24578914 від 19 вересня 2015 про державну реєстрацію права власності за Товариством з обмеженою відповідальністю "КЕЙ-КОЛЕКТ" () на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 в м.Ужгород. У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

ТзОВ "Кей-Колект" оскаржило дану постанову з підстав неповного з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального права, мотивуючи тим, що відповідно до ст.37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

У зв'язку з переходом усіх прав та обов'язків за іпотечним договором на підставі укладених вищенаведених договорів, ТзОВ «Кей-Колект» скориставшись добровільним (позасудовим) врегулюванням зобов'язальних відносин щодо звернення стягнення на предмет іпотеки звернулося до нотаріуса, як спеціального суб'єкта що здійснює функції державного реєстратора, який у своїй діяльності керується вимогами Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 року № 868.

Судом не взято до уваги та не застосовано положення п.4 ст.9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відповідно до якого державний реєстратор самостійно приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмову в такій реєстрації. Втручання будь- яких органів, посадових і службових осіб, громадян та їх об'єднань у діяльність державного реєстратора, пов'язану з проведенням державної реєстрації прав, забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Таким чином, нотаріус, який у визначених законом випадках наділений правами державного реєстратора прав на нерухоме майно та їх обтяжень має необхідний обсяг повноважень щодо самостійного прийняття рішення про реєстрацію права власності за Іпотекодержателем.

Вважає, що оскільки суд першої інстанції під час розгляду справи дійшов висновку, що відповідач на момент вчинення оскаржуваної дії не мала повноважень державного реєстратора прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а тому позов пред'явлений до особи, що не може бути відповідачем у справі.

Просить скасувати постанову та закрити провадження у справі.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання на виклик суду не з'явилися, а відтак на підставі п.2 ч.1 ст.197 КАС України суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що 27 грудня 2007 року, між Акціонерним комерційним інноваційним банком «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту №0, згідно якого остання отримала кредит в сумі 130000,00 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,25 % річних, з кінцевим терміном повернення 27 рудня 2030 року. Кредит був виданий позивачці для купівлі житла, а саме трикімнатної квартири АДРЕСА_1, загальною площею 100,3 кв.м. ( а.с.12-15).

В той же день, 27 грудня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" та позивачем було укладено договір іпотеки нерухомого майна № , предметом якого стала передача в іпотеку об'єкту нерухомого майна квартири АДРЕСА_1, загальною площею 100,3 кв.м з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором від 27 грудня 2007 року ( а.с. 19-20).

12 грудня 2011 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" та ТзОВ "Кей-Колект" були укладені Договір факторингу №1 та Договір відступлення права вимогами за договорами іпотеки, за якими право вимоги за зобов'язаннями, які виникли у позивача на підставі договору про надання споживчого кредиту №0 від 27.12.2007 року, перейшло до нового кредитора - ТзОВ "Кей-Колект".

Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 20 листопада 2013 року, з позивача на користь ТзОВ "КЕЙ-КОЛЕКТ" стягнено заборгованість у розмірі 1246225,31 грн. за Договором про надання споживчого кредиту, у зв'язку невиконанням позивачем своїх зобов'язань за кредитним договором. ( а.с.16-17).

19 вересня 2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кобелєвою Аллою Михайлівною прийнято рішення №24578914 провести державну реєстрацію права власності за суб'єктом: Товариством з обмеженою відповідальністю "КЕЙ-КОЛЕКТ" () на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1. Відкрити розділ у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстрацій справу на об'єкт нерухомого майна.

Оскаржуване рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №24579240 від 19 вересня 2015 року, яким відповідачем проведено державну реєстрацію іншого речового права - припинення іпотеки за суб'єктом: Товариство з обмеженою відповідальністю "КЕЙ-КОЛЕКТ", винесено на підставі ч.2 статті 9 Закону "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", пункту 16 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМ України від 22.06.2011 року №703 ( а.с.117, 133)

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що при прийнятті оскарженого рішення відповідач вийшла за межі наданих їй законом повноважень, виходячи з наступного:

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі Закон №1952-IV) передбачено, що у випадку, передбаченому цим Законом, державним реєстратором є нотаріус як спеціальний суб'єкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно.

Тобто, державна реєстрація прав, їх обтяжень у результаті вчинення нотаріальної дії (надання відмови в ній) проводиться одночасно з вчиненням такої дії.

Відповідно до ч.5 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав власності, реєстрація яких проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва проводиться нотаріусом, яким вчиняється така дія. Державна реєстрація прав у результаті вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва проводиться нотаріусом, яким вчинено таку дію.

Пунктом 2 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року №868 передбачено, що нотаріус проводить державну реєстрацію права власності на нерухоме майно або на об'єкт незавершеного будівництва виключно у випадку вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном.

На момент виникнення спірних правовідносин законодавством не було передбачено можливість проведення державної реєстрації речових прав на об'єкт нерухомого майна нотаріусом без вчинення ним нотаріальної дії, пов'язаної із переходом таких прав на об'єкт нерухомості.

Тобто, повноваження нотаріусів на виконання реєстраційних дій у Державному реєстрі прав пов'язуються законодавцем із вчиненням нотаріальної дії з нерухомим майном.

Крім того, відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 02 квітня 2013 року № 607/5 «Про заходи щодо взаємодії органів державної реєстрації прав та їх посадових осіб» - у разі подання до структурних підрозділів територіальних органів Мін'юсту, що забезпечують реалізацію повноважень Укрдержреєстру, заяв щодо державної реєстрації права власності або інших речових прав на нерухоме майно (далі - речові права на нерухоме майно), що виникають на підставі рішень судів, що набрали законної сили, де однією із сторін є юридична особа, та/або інший суб'єкт господарювання, та/або фізична особа - підприємець (крім випадків державної реєстрації права власності на підставі рішень судів у справах про спадкування); на підставі договорів іпотеки, що містять застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, рішення щодо державної реєстрації речових прав на нерухоме майно приймаються державними реєстраторами прав на нерухоме майно Укрдержреєстру відповідно до додатка до цього наказу.

Таким чином, дії нотаріуса щодо прийняття рішення про державну реєстрацію права власності, яке виникає на підставі договору іпотеки, що містять застереження про задоволення вимог іпотекодержателя були протиправними у зв'язку з відсутністю у нотаріуса повноважень щодо прийняття рішення про державну реєстрацію права власності без вчинення нотаріальної дії з майном.

Зазначена правова позиція узгоджується з висновком Верховного суду України, викладеного в його рішеннях, зокрема, у постанові від 11листопада 2014 року (справа № 21-357а14).

За таких обставин, суд першої інстанції, з яким погоджується колегія суддів, дійшов правильного та обгрунтованого висновку про визнання протиправним та скасування рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої А.М. про державну реєстрацію права власності, індексний номер №24578914 від 19 вересня 2015 року за ТзОВ «Кей-Колект» права власності на квартиру АДРЕСА_1.

Щодо вимоги про зобов'язання відповідача внести запис про скасування державної реєстрації права власності на майно, то колегія суддів зазначає, що внесення таких відомостей здійснюється на підставі рішення суду, відповідно до ч.2 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

При цьому, колегія суддів враховує вимоги ч.2 ст.71 КАС України, якою передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, то воно не може бути скасоване чи змінене з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст.160, 195 - 197, п.1 ч.1 ст.198, ст.200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект" - залишити без задоволення, а постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 13 січня 2016р. у справі №807/2320/15 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий суддя: М.П.Кушнерик

Судді: О.І.Мікула

В.В.Ніколін