Справа № 487/2485/16-а
Суддя: Щербина С. В.
Дата ухвалення: 2016-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 487/2485/16-а
Провадження №2-а/487/100/16
ПОСТАНОВА

Іменем України

22.06.2016 року Заводський районний суд міста Миколаєва в складі: головуючого судді - Щербини С.В., при секретарі - Шевиряєвої К.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України в Заводському районі м. Миколаєва про визнання протиправним та скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до Управління Пенсійного Фонду України в Заводському районі м. Миколаєва (далі УПФУ в Заводському районі м. Миколаєва) про визнання протиправним та скасування рішення. В позові позивачка зазначила, що рішення УПФУ в Заводському районі м. Миколаєва за №2/2 від 13.01.2016 р. про утримання з неї надміру виплаченої суми пенсії в розмірі 49218,33 грн. за період з 01.08.2011 по 31.12.2015 р., вважає вимоги безпідставним та незаконним, оскільки необхідною умовою повернення надміру виплачених сум пенсії є, зокрема, зловживання з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних. Органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, та вони несуть відповідальність за шкоду заподіяну внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її. Тобто позивачка не може нести відповідальність за зміст та достовірність офіційних документів, які видаються органами державної влади, іншими організаціями та установами. Зазначає, що вона своєчасно повідомляла відповідача про місце роботи,розмір заробітної плати тощо, зловживання з її боку відсутні, а тому просить визнати протиправним та скасувати рішення УПФУ в Заводському районі м. Миколаєва за №2/2 від 13.01.2016 р.

В судове засідання позивачка не з'явилась, надала заяву, в якій зазначила про підтримання позовних вимог та прохання розглянути справу за її відсутності, на підставі наявних в справі доказів.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, пояснила, що чинними нормативно-правовими актами виключно на пенсіонера покладено обов'язок повідомляти орган, що призначає пенсію про працевлаштування та інші обставини, що не було зроблено позивачкою, а тому рішення УПФУ в Заводському районі м. Миколаєва від 13.01.2016 № 2/2 є законним та обґрунтованим. З цих підстав просила відмовити в задоволенні позову.

Вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

ОСОБА_1 (позивачка) з 23.11.2001 року перебуває на обліку в УПФУ в Заводському районі м. Миколаєва як отримувач пенсії за вислугу років, як працівник закладу охорони здоров'я.

15.10.2015 р. ОСОБА_1 подано заяву до УПФУ в Заводському районі м. Миколаєва про призначення пенсії за віком (лист від 30.03.2016 р. № 363-Г-07).

13.01.2016 р. УПФУ в Заводському районі м. Миколаєва прийнято рішення №2/2, згідно якого незаконно отримані ОСОБА_1 суми пенсії за період з 01.08.2011 року по 31.12.2015 року в розмірі 49218,33 грн. підлягали утриманню з пенсії щомісячно по 20 відсотків до повного відшкодування, починаючи з 01 березня 2016 року.

Підставою для прийняття згаданого рішення стало допущене ОСОБА_2 зловживання своїм правом на отримання пенсійних виплат, яке полягало в неповідомленні органам Пенсійного фонду про обставини, які впливають на призначення їй пенсії, а саме, про працевлаштування позивачки.

Частиною 2 ст. 7 Закону України "Про пенсійне забезпечення" визначено, що пенсії за вислугу років призначаються при залишенні роботи, яка дає право на цю пенсію.

Також, в абз.2 п. 2.4 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 25.11.2005 №22-1 зазначено, що пенсії за вислугу років призначаються у разі звільнення з роботи, що дає право на цей вид пенсії. У разі зарахування після призначення пенсії за вислугу років на роботу, яка дає право на цей вид пенсії, виплата пенсії припиняється і поновлюється з дня, що слідує за днем звільнення з роботи.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 працює в Миколаївському професійному ліцеї з 22.08.2011 р. по теперішній час (довідка Миколаївського професійного ліцею від 21.04.2016 р. № 258), та враховуючи вказані положення Закону, права на виплату пенсії за вислугу років з цього часу не мала.

Згідно пункту 3 частини 2 статті 16 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" застрахована особа зобов'язана повідомляти територіальні органи Пенсійного фонду про зміну даних, що вносяться до її персональної облікової картки в системі персоніфікованого обліку та Державному реєстрі загальнообов'язкового державного соціального страхування, виїзд за межі держави та про обставини, що спричиняють зміну статусу застрахованої особи, протягом десяти днів з моменту їх виникнення.

Частиною 1 статті 102 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що пенсіонери зобов'язані повідомляти органу, що призначає пенсії, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати.

Так, з матеріалів справи вбачається, що 18.02.2002 р. позивачка була повідомлена про обов'язок негайно повідомити УПФУ в Заводському районі м. Миколаєва про працевлаштування (зобов'язання від 18.10.2002 р.), проте не повідомила, що свідчить про зловживання з її боку та відповідно порушення вищевказаних положень Закону.

Твердження позивачки щодо своєчасного повідомлення нею відповідача про працевлаштування спростовуються наявними в справі доказами.

Відповідно до частини 1 статті 103 Закону України "Про пенсійне забезпечення", суми пенсії, над міру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім'ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії. Відрахування на підставі рішень органу, що призначає пенсії, провадяться в розмірі не більше 20 процентів пенсії понад відрахування з інших підстав.

Згідно частини 1 статті 50 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Механізм повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, визначено постановою правління Пенсійного фонду України "Про Порядок відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення" від 21 березня 2003 року № 6-4 (далі - Порядок № 6-4).

Відповідно до пункту 3 Порядку № 6-4, суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України чи в судовому порядку відповідно до статті 50 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Рішення про стягнення приймає територіальний орган Пенсійного фонду України, в якому пенсіонер перебуває на обліку як одержувач пенсії.

Так, внаслідок порушення ОСОБА_1 обов'язку повідомити орган, що призначає пенсію про працевлаштування, виникла переплата пенсії з 01.08.2011 р. по 31.12.2015 р. в розмірі 49218,33 грн.

Згідно ст.69 КАСУ України, доказами у адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Виходячи із норм викладених в ст. 71 КАС України встановлено, що за загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона. При розгляді справи щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб'єкта владних повноважень обов'язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Так, відповідачем надані належні та допустимі докази, які спростовують твердження позивачки та доводять законність та обґрунтованість оскаржуваної постанови.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки внаслідок неповідомлення ОСОБА_1 УПФУ в Заводському районі м. Миколаєва про її працевлаштування, їй необґрунтовано виплачені кошти в сумі 49218,33 грн., що відповідно до частини 1 статті 103 Закону України "Про пенсійне забезпечення", частини 2 статті 50 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" є підставою для прийняття відповідачем рішення про повернення суми переплати шляхом відрахування її з пенсії позивачки.

Відповідно до ст. 94 КАС України судові витрати по справі по сплаті судового збору віднести за рахунок позивача.

Керуючись ст. ст. 7-12, 86, 159, 161-163 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України в Заводському районі м. Миколаєва про визнання протиправним та скасування рішення - відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через Заводський районний суд м. Миколаєва у строк та порядок, передбачений ст. 186 КАС України.

Суддя: С.В. Щербина