Справа № 808/304/16
Суддя: Чепурнов Д.В.
Дата ухвалення: 2016-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

21 червня 2016 рокусправа № 808/304/16

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Чепурнова Д.В.

суддів: Сафронової С.В. Поплавського В.Ю.

за участю секретаря судового засідання: Фірсіка Д.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області

на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 09 березня 2016 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВА КОМПАНІЯ «СПЕЦНАФТА-СЕРВІС» до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «ТК СПЕЦНАФТА-СЕРВІС» звернулося до суду з вищевказаним позовом в якому просило визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення - рішення Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області № від 30.12.2015р., згідно якого ТОВ «ТК СПЕЦНАФТА-СЕРВІС» визначено податкове зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 60031,25 грн., в тому числі: за основним платежем - 48025,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 12006,25 грн. в повному обсязі.

В обґрунтування позовних вимог посилається на безпідставність висновків податкового органу щодо не встановлення факту реальності поставки товарів контрагентом ТОВ «Глобал Інвест Груп», враховуючи той факт що податковим органом не було взято до уваги наявність усіх первинних документів що підтверджують реальність вказаних операцій.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 09 березня 2016 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано прийняте Державною податковою інспекцією у Шевченківському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області податкове повідомлення-рішення форми «Р» від 30.12.2015р. №.

Не погодившись з прийнятим рішенням ДПІ у Шевченківському районі м. Запоріжжя , в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила постанову суду скасувати та прийняти нове рішення яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційна скарга фактично обґрунтована порушеннями, встановленими у Акті перевірки ТОВ «ТК «СПЕЦНАФТА-СЕРВІС».

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник податкового органу підтримав вимоги викладені в апеляційній скарзі, інші сторони до суду не з'явились, про час та місце слухання справи повідомлялися належним чином

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ТОВ «ТК «СПЕЦНАФТА-СЕРВІС» () зареєстроване 29.09.2014 як суб'єкт підприємницької діяльності - юридична особа, та знаходиться за адресою м. Запоріжжя, вул. Калинівська, буд. 9, що підтверджується Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формування від 16.01.2016 № , копія якого міститься в матеріалах справи. Видами діяльності позивача є: 46.12 Діяльність посередників у торгівлі паливом, рудами, металами та промисловими хімічними речовинами; 47.19 Інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах; 47.30 Роздрібна торгівля пальним (а.с. 11-12).

В період з 11.12.2015 по 17.12.2015 на підставі направлення від 10.12.2015 № 584 та наказу № 630 від 10.12.2015 (а.с. 109-110), у відповідності до підпункту 20.1.4 пункту 20.1. статті 20, пункту 75.1 статті 75, підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України ДПІ у Шевченківському районі м. Запоріжжя ГУ ДФС у Запорізькій області проведена позапланова документальна виїзна перевірка ТОВ «ТК «СПЕЦНАФТА-СЕРВІС» з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість при здійсненні фінансово-господарських операцій з ТОВ «Глобал Інвест Груп», що відображені у податковій декларації з ПДВ за липень 2015 року та з питання повноти декларування та сплати акцизного податку з роздрібного продажу нафтопродуктів за період з 01.07.2015 по 31.07.2015.

За результатами вказаної перевірки складено Акт № 119/22-02/39416130 від 21.12.2015 (а.с. 16-23), яким встановлено порушення позивачем:

- підпункту 14.1.181, пункту 14.1 статті 14, пунктів 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 статті 198, пунктів 200.1, 200.2 статті 200, пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України в результаті чого ТОВ «ТК «СПЕЦНАФТА-СЕРВІС» завищено податковий кредит та занижено податок на додану вартість за липень 2015 року на суму 48025 грн.;

- підпункту 213.1.9 пункту 213.1 статті 213, пункту 216.9 статті 216 Податкового кодексу України внаслідок чого підприємством занижено акцизний податок за липень 2015 року на загальну суму 23719 грн., у тому числі: по АЗС, яка розташована за адресою м. Запоріжжя, вул. 8-го Березня, 190, на суму 5490 грн.; по АЗС, яка розташована за адресою с. Степанівка на суму 15686 грн.; по АЗС, яка розташована за адресою м. Мелітополь на суму 2543 грн. (а.с. 23-зворот).

В межах даного адміністративного позову позивач оскаржує висновки акту перевірки щодо встановлених порушень про заниження податку на додану вартість у сумі 48025 грн. за липень 2015 року.

Висновки акту перевірки щодо вказаних порушень обґрунтовані тим, що не можливо підтвердити реальність здійснення господарських операцій з постачання товару на користь ТОВ «ТК «СПЕЦНАФТА-СЕРВІС» від ТОВ «Глобал Інвест Груп» та останнім в період червень-серпень 2015 року сформовано податковий кредит з ПДВ за рахунок придбання товарно-матеріальних цінностей (труби, муфти, ядра арахісу, акумулятори, борошно та ін.) у підприємств з «ознаками фіктивності».

25 грудня 2015 року на адресу ДПІ у Шевченківському районі м. Запоріжжя ГУ ДФС у Запорізькій області позивачем направлено заперечення на Акт перевірки, в яких, зазначив про те, що під час проведення перевірки контролюючому органу було надано усі первинні документи, які свідчать реальність здійснення господарських відносин.

Листом № 29983/10/08-30-22-01 від 29.12.2015 відповідач повідомив позивача про залишення без задоволення заперечень на Акт перевірки, та висновки акту перевірки виклав наступним чином: перевіркою встановлено порушення:

- підпункту 14.1.181, пункту 14.1 статті 14, пунктів 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 статті 198, пунктів 200.1, 200.2 статті 200, пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України в результаті чого ТОВ «ТК «СПЕЦНАФТА-СЕРВІС» завищено податковий кредит та занижено податок на додану вартість за липень 2015 року на суму 48025 грн.;

- підпункту 213.1.9 пункту 213.1 статті 213, пункту 216.9 статті 216 Податкового кодексу України внаслідок чого підприємством занижено акцизний податок за липень 2015 року на загальну суму 21282 грн., у тому числі: по АЗС, яка розташована за адресою м. Запоріжжя, вул. 8-го Березня, 190, на суму 3053 грн.; по АЗС, яка розташована за адресою с. Степанівка на суму 15686 грн.; по АЗС, яка розташована за адресою м. Мелітополь на суму 2543 грн. (а.с. 27-33).

30 грудня 2015 ДПІ у Шевченківському районі м. Запоріжжя прийнято податкове повідомлення-рішення форми «Р» № , яким ТОВ «ТК «СПЕЦНАФТА-СЕРВІС» збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість за основним платежем у сумі 48025 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 12006 грн. 25 коп. (а.с. 14).

На підставі акту перевірки податковим органом було винесено, зокрема, податкове повідомлення-рішення № від 30 грудня 2015 року, якими товариству з обмеженою відповідальністю "ТК СПЕЦНАФТА-СЕРВІС» збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість за основним платежем на 48025 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 12006,25 грн.

Актом перевірки по взаємовідносинах з ТОВ «Глобал Інвест Груп» встановлено наступне:

- у податковій інформації зазначено, «… що юридична адреса підприємства ТОВ «Глобал Інвест Груп» 04201 м. Київ, проспект Маршала Рокосовського, буд. 3/4, оф. 3, однак за заначеною адресою підприємство не знаходиться та не повідомляло ДПІ про зміну місця знаходження.

- згідно наданої до перевірки товарно-транспортної накладної встановлено, що пункт навантаження товарів, які було перевезно та реалізовано ТОВ «ТК «СПЕЦНАФТА СЕРВІС» м. Київ, вул. Віскозна, 8, юридична адреса ТОВ «Глобал Інвест Груп» 04201 м. Київ, проспект Маршала Рокосовського, буд. 3/4, оф. 3. А у отриманій податковій інформації відсутні відомості про складські та інші приміщення, які належать зазначеному підприємству.

- відносини з постачання товарів ТОВ «Глобал Інвест Груп» та ТОВ «ТК «СПЕЦНАФТА-СЕРВІС» не підтверджуються стосовно врахування реального часу здійснення операцій, місцезнаходження майна, наявності трудових ресурсів, виробничо-складських приміщень та іншого майна, які економічно необхідні для виконання такого постачання або здійснення діяльності.

В той же час як вбачається з матеріалів справи 25.07.2015 між позивачем (Покупець) та ТОВ «Глобал Інвест Груп» (Постачальник) укладено Договір постачання № СП-250715 відповідно до якого Постачальник зобов'язується передати у власність Замовника бензин-92у кількості 16990 л, а покупець зобов'язується прийняти і оплатити товар відповідно до умов договору. Сума договору - 288150 грн. 40 коп. Відвантаження товару здійснюється на підставі заявки Покупця в якій зазначається вид нафтопродукту, його кількість та умови відвантаження. Заявка може бути в письмовій формі. Підтвердженням факту направлення заявки Замовником є оплата товару та його відвантаження. Асортимент, кількість (об'єм) товару, ціна, умови оплати, терміни і умови його поставки та моменту відвантаження узгоджуються сторонами в заявках, накладних, виставлених рахунках та інших бухгалтерських документах, що застосовуються при товарообороті, або при необхідності - шляхом укладення додаткових угод, які є невід'ємною частиною цього договору. Ціна товару визначається в накладних на товар залежно від умов поставки з урахуванням ПДВ. Товар за домовленістю сторін продається на умовах попередньої оплати або на умовах відстрочення платежу, умови та терміни оплати узгоджуються додатковою угодою до договору (а.с. 34-37).

На підтвердження транспортування придбаного товару до перевірки позивачем було надано товарно-транспортну накладну на відпуск нафтопродуктів № СП-290715 від 29.07.2015, відповідно до якої автоперевізником є ФОП ОСОБА_2, замовник - ТОВ «Глобал Інвест Груп», вантажоодержувач - ТОВ «ТК «СПЕЦНАФТА-СЕРВІС» (а.с. 40).

На підтвердження наявності складських приміщень для зберігання, збуту придбаних товарно-матеріальних цінностей надано договір оренди майна №6 від 01 жовтня 2014 року, відповідно до якого, ТОВ «ТК «СПЕЦНАФТА-СЕРВІС» орендує у ПП «БІНОМ» нерухоме майно - АЗС, яка знаходиться за адресою: Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. 8 Березня 190, куди, відповідно до товарно-транспортної накладної, вказаної вище, транспортувалися товарно-матеріальні цінності, а саме: бензин А 92.

Отриманий товар оприбуткований ТОВ «ТК «СПЕЦНАФТА-СЕРВІС» для подальшого його використання останнім у власній господарській діяльності, що підтверджується наданими представником позивача як до перевірки, так і при судовому розгляді справи податковою та видатковою накладними, рахунком-фактурою (а.с. 38-39, 41-43).

Факт передачі та поставки товару підтверджується вищевказаним переліком первинних документів, а також актом прийому-передачі від 29.07.2015 та бухгалтерською довідкою щодо обліку паливно-мастильних матеріалів, які міститься в матеріалах справи (а.с. 83-84).

Відповідно до пункту 138.1. статті 138 Податкового кодексу України витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті; інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Витрати операційної діяльності включають собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 статті 138, пунктів 140.2 - 140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку (підпункт 138.1.1. пункту 138.1. статті 138 Податкового кодексу України).

Згідно абзацу 1 пункту 138.2. статті 138 названого Кодексу витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом ІІ цього Кодексу.

У той же час, підпунктом 139.1.9. пункту 139.1. статті 139 Податкового кодексу України визначено, що не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Отже, наведені правові норми дозволяють платнику податку формувати витрати у зв'язку з реальним придбанням товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності що, в першу чергу, має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами. Документи, які не мають статус первинних, самі по собі не можуть підтверджувати реальність здійснення господарської операції та, відповідно, валові витрати. При цьому неодмінною характерною рисою господарської діяльності в рамках податкових відносин є її направлення на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах.

Відповідно до ст.185, ст. 188-189, ст.198, 201 ПК України, об'єктом оподаткування є операції платників податку з поставки товарів, місце надання яких знаходиться на митній території України; поставка товарів (робіт, послуг) здійснюється за договірними (контрактними) цінами з додатковим нарахуванням податку на додану вартість; платник податків зобов'язаний надати покупцю податкову накладну, яка є підставою для віднесення вказаної в ній суми податку на додану вартість до податкового кредиту Покупця.

Підпунктом 198.3 ст.198 ПК України визначено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст.39 даного кодексу, та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

При цьому, право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Датою виникнення права платника податку на податковий кредит відповідно до п. 198.2 ст.198 ПКУ вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

- дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до п.201.6 ст.201 ПК України податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

У відповідності до приписів п.201.1, п.201.4., п.201.10, ст.201 ПК України платник податку зобов'язаний виписати податкову накладну у двох екземплярах та надати покупцю податкову накладну, що має містити визначені за законом певні реквізити, у т. ч. ставку податку та відповідну суму податку у цифровому значенні.

Відповідно до п.п. 198.6 ст.198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з п. 201.11 ст. 201 цього Кодексу).

У разі якщо на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону.

Колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що наявність у позивача, податкових та видаткових накладних, по господарським операціями, що перевірялися, а також відповідних розрахункових документів, дані яких враховані та відображені у бухгалтерському та податковому обліку позивача повністю підтверджують законність нарахування ТОВ «ТК «СПЕЦНАФТА-СЕРВІС» відповідних сум прибутку, валових витрат, нарахування податкового кредиту та податкових зобов'язань з податку на додану вартість, а також підтверджують факт здійснення господарських операцій позивача з придбання товарів та послуг на підставі яких відповідні суми ПДВ у складі вартості придбаних товарів та послуг були включені до податкового кредиту.

Стосовно порушення, встановленого Актом перевірки, а саме незнаходження контрагента позивача за юридичною адресою, суд зазначає, що така обставина, як незнаходження контрагентів за податковою адресою, не суперечить податковому законодавству, не виключає можливості провадження ними фактичної господарської діяльності за іншою адресою та не є ознакою безтоварності господарської операції.

При цьому, суд вважає за потрібне наголосити на необхідності дотримуватися позиції, вказаної у рішенні Європейського суду з прав людини, яку він висловив у пункті 53 рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України», відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумними сумнівом». Так, наведені Інспекцією аргументи не є достатньо вагомими, чіткими та узгодженими доказами, що спростовують реальність господарських операцій між позивачем та контрагентами, факт чого підтверджується належними та допустимими доказами в розумінні положень статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України.

Щодо посилання заявника апеляційної скарги на відсутність складських та інші приміщень ТОВ «Глобал Інвест Груп» за адресою пункту навантаження товарів, які було перевезено та реалізовано, зазначених у товарно-транспортній накладних, у зв'язку з чим зазначена товарно-транспорта накладна не може вважатися документом, який підтверджує перевезення товару від ТОВ «Глобал Інвест Груп» покупцю ТОВ «ТК «СПЕЦНАФТА-СЕРВІС», колегія суддів зазначає, що такі обставини, як відсутність у контрагентів майна та інших матеріальних ресурсів, економічно необхідних для здійснення операцій з купівлі-продажу, відсутність трудових ресурсів, основних фондів, складських приміщень та транспортних засобів не можуть спростовувати фактичне виконання господарських операцій, оскільки специфіка підприємницької діяльності з купівлі-продажу товару, полягає у тому, що підприємства, які реалізують товарно-матеріальні цінності, особливо підприємству, що є перепродавцем товару, не вимагається, ані обладнання, ані сировини, ані виду діяльності для виконання взятих на себе зобов'язань.

З приводу посилання відповідача на отриману податкову інформацію стосовно контрагента позивача ТОВ «Глобал Інвест Груп», згідно якої документально не підтверджено стосовно врахування реального часу здійснення операцій, місцезнаходження майна, наявності трудових ресурсів, виробничо-складських приміщень та іншого майна, які економічно необхідні для виконання такого постачання або здійснення діяльності, колегія суддів вважає, що встановлені податковим органом обставини щодо контрагента позивача не є законодавчо встановленими підставами для позбавлення позивача права на податковий кредит.

Згідно з п.6 Порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого Наказом ДПА України від 22.12.2010 №984, зареєстрованого в Мін'юсті України 12.01.2011 за № 34/18772, факти виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об'єктивно та в повній мірі, із посиланням на первинні або інші документи, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку, що підтверджують наявність зазначених фактів.

Відповідач, зробивши висновок в акті перевірки про нереальність господарських операцій, не міг керуватися лише доводами щодо їх сумнівного характеру та ознаки нереальності за ланцюгом постачання, оскільки, здійснюючи владні функції контролю, повинен довести належними доказами свою позицію.

Разом з тим акт перевірки не містить посилань на відсутність документів бухгалтерського обліку та порушення саме позивачем будь-яких норм чинного податкового законодавства України.

Такі обставини, як відсутність у контрагентів майна та інших матеріальних ресурсів, економічно необхідних для здійснення операцій з купівлі-продажу, відсутність трудових ресурсів, основних фондів, складських приміщень та транспортних засобів не можуть спростовувати фактичне виконання господарських операцій, оскільки специфіка підприємницької діяльності з купівлі-продажу товару, полягає у тому, що підприємства, які реалізують товарно-матеріальні цінності, особливо підприємству, що є перепродавцем товару, не вимагається, ані обладнання, ані сировини, ані виду діяльності для виконання взятих на себе зобов'язань.

Також чинним законодавством України на одну із сторін цивільно-правової угоди - покупця товару (робіт, послуг), яка є платником податків, не покладено обов'язку здійснення контролю за дотриманням усіма постачальниками по ланцюгу постачання вимог законодавства щодо здійснення господарської діяльності, сплати податку і в подальшому за можливі будь-які неправомірні дії будь-кого з постачальників у ланцюгу постачання або через відсутність висновків зустрічних перевірок таких постачальників зазнавати певних негативних наслідків у вигляді позбавлення права на податковий кредит з податку на додану вартість, яке виникло в результаті сплати податку на додану вартість при придбанні товарів (робіт, послуг).

Крім того, рішеннями Європейського Суду від 09.01.2007 у справі «Інтерсплав проти України» та від 22.01.2009 «Булвес» АД проти Болгарії, вказано на те, що коли Держави-члени Конвенції володіють будь-якою інформацією про зловживання у системі відшкодування ПДВ, що здійснюються конкретною компанією, вони можуть вжити відповідних заходів з метою запобігання або усунення таких зловживань… Суд вважає, що коли національна влада за відсутності будь-яких вказівок на пряму участь фізичної або юридичної особи у зловживаннях, пов'язаних зі сплатою ПДВ, що нараховується при низці операцій з поставок, або будь-яких вказівок на обізнаність про таке порушення, все таки карає одержувача оподатковуваної ПДВ поставки, який повністю виконав свої зобов'язання, за дії чи бездіяльність постачальника, який знаходився поза контролем одержувача і по відношенню до якого не було засобів відстеження і забезпечення його старанності, то влада виходить за розумні межі і порушує справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами загальних інтересів і вимогами захисту права власності

Серед іншого ст. 61 Конституції України закріплює принцип індивідуального характеру юридичної відповідальності особи.

Таким чином, якщо контрагент не виконав свого зобов'язання щодо сплати податку до бюджету, це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи. Зазначена обставина не є підставою для позбавлення платника податку права на формування податкового кредиту з податку на додану вартість у разі, якщо останній виконав усі передбачені законом умови щодо включення сум податку, сплачених ним в ціні придбаних товарів (робіт, послуг), до складу податкового кредиту та має всі документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту.

З огляду на встановлені обставини справи, колегія суддів приходить висновку про необґрунтованість доводів контролюючого органу щодо нереальності спірних господарських операцій і як наслідок про безпідставність висновків щодо завищення позивачем податкового кредиту по взаємовідносинам з ТОВ «Глобал Інвест Груп».

Висновками перевірки та судом першої інстанції не встановлено жодного фактичного порушення позивачем вимог наведених норм законодавства, яке б позбавляло позивача права на формування податкового кредиту.

Реальність господарських операцій по вказаним у перевірці контрагентам підтверджується видатковими накладними, податковими накладними, виписками по рахунку, товарно-транспортними накладними, актом прийому-передачі. Крім того придбаний товар був використаний позивачем у власній господарській діяльності.

Первинні бухгалтерські документи свідчать про фактичне отримання позивачем товарів, що відображено в бухгалтерському обліку та інших документах, які були надані позивачем до податкового органу до проведення перевірки.

Зазначені первинні бухгалтерські документи відповідають вимогам ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Беручи до уваги викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованих висновків щодо підтвердження неправомірності дій податкового органу щодо прийняття ним оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанцій про те, що відповідачем не підтверджено правомірності прийнятого ним податкового повідомлення-рішення.

Отже, доводи апеляційної скарги не дають підстав вважати, що при прийнятті рішення судом першої інстанцій було порушено норми матеріального та процесуального права.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що в межах апеляційної скарги порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при вирішенні цієї справи не допущено. Правова оцінка обставин у справі дана вірно, а тому апеляційну скаргу слід відхилити, а оскаржуване судове рішення залишити без змін.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 198, ст.ст. 200, 205, 206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області - залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 09 березня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення в повному обсязі.

В повному обсязі ухвала складена 24 червня 2016 року.

Головуючий: Д.В. Чепурнов

Суддя: С.В. Сафронова

Суддя: В.Ю. Поплавський