Справа № 809/662/16
Суддя: Григорук О.Б.
Дата ухвалення: 2016-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

809/662/16

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" червня 2016 р. Справа № 809/662/16

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

судді Григорука О.Б.,

при секретарі Котик Д.М.,

за участю: представники сторін не з'явилися,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом Тисменицької об'єднаної державної податкової інспекція ГУ ДФС в Івано-Франківській області до приватного підприємства "Шляхводбуд" про стягнення заборгованості в сумі 433436,52 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Тисменицька об'єднана державна податкова інспекція ГУ ДФС в Івано-Франківській області звернулася до суду з адміністративним позовом до приватного підприємства "Шляхводбуд" про стягнення заборгованості в сумі 433436,52 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на несплату відповідачем в повному обсязі та в строки, визначені податковим законодавством, самостійно узгоджених сум податкових зобов'язань по податку на додану вартість, податку на прибуток та нарахованої пені. У зв'язку з чим виник податковий борг сумі 433436,52 грн.

Представник позивача у судове засідання не з'явилася, просила позов розглядати за її відсутності.

Представник відповідача в судове засідання не з’явився. Про дату, час та місце розгляду справи відповідач повідомлявся судом. Документи, які надсилалися відповідачу повернулися до суду з відміткою ТОВ “Укрпошта” - “за закінченням терміну зберігання” (а.с.44-49).

Згідно із частиною 11 статті 35 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.

Відповідно до частини 4 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якою передбачено, що у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, - судом продовжено розгляд справи за відсутності відповідача.

Розглянувши позовну заяву, дослідивши докази, судом встановлено наступне.

Приватне підприємство "Шляхводбуд" 10.09.2008 за №1116 взято на податковий облік в органах державної податкової служби та перебуває на обліку в Тисменицькій об'єднаній державній податковій інспекції ГУ ДФС в Івано-Франківській області.

З 31.08.2009 по 18.09.2009 згідно із частиною 1 статті 11-1 Закону України «Про державну податкову службу в Україні», була проведена планова виїзна перевірка приватного підприємства "Шляхводбуд" з питань дотримання вимог податкового, валютного ті іншого законодавства за період з 10.09.2008 по 30.06.2009, та складно акт №1090/2330/36083778 від 23.09.2009 (а.с.11-19).

З 28.10.2011 по 03.11.2011 на підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78, пункту 79.1 статті 79 Податкового кодексу України була проведена документальна позапланова невиїзна перевірка приватного підприємства "Шляхводбуд", з питань правильності визначення, повноти нарахування та своєчасності сплати податку на додану вартість та податку на прибуток по взаємовідносинах із приватним підприємством «Ніка-Ден» (код 36221851) за період з 01.11.2008 по 31.12.2008, за результатами якої було складено акт №2085/2330/36083778 від 03.11.2011(а.с.22-28).

Судом встановлено, що відповідач оскаржував у судовому порядку вищевказані податкові повідомлення-рішення, однак в зв’язку з несплатою судового збору та повторною неявкою представника приватного підприємства "Шляхводбуд" позовні заяви поверталися та залишалися без розгляду.

Згідно частини 1 статті 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до статті 1 Податкового кодексу України, Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Статтею 36 Податкового кодексу України встановлено, що податковим обов’язком визнається обов’язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Згідно з статтею 38 Податкового кодексу України виконанням податкового обов’язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов’язань у встановлений податковим законодавством строк.

Відповідно до пункту 15.1 статті 15 Податкового кодексу України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об’єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об’єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов'язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Пунктом 38.2 статті 38 Податкового кодексу України передбачено, що сплата податку та збору здійснюється платником податку безпосередньо, а у випадках, передбачених податковим законодавством, - податковим агентом, або представником платника податку.

Відповідно до підпунктів 16.1.3, 16.1.4 пункту 16.1 статті 16, Податковим кодексом України визначено, що платники податків зобов'язані подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів, сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Податок на прибуток та податок на додану вартість, які є предметом стягнення за даним адміністративним позовом, відповідно до підпунктів 9.1.1, 9.1.3. пункту 9.1 статті 9 Податкового кодексу України належать до загальнодержавних податків і зборів (обов'язкові платежі).

Відповідач згідно пункту 180.1 статті 180 Податкового кодексу України є платником податку на прибуток та податку на додану вартість.

Відповідно до пункту 54.1 статті 54 Податкового кодексу України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов’язання та/або пені вважається узгодженою.

Згідно пунктів 203.1, 203.2 статті 203 Податкового кодексу України, податкова декларація з податку на додану вартість подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Платник податку зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

За змістом пункту 56.11 статті 56 Податкового кодексу України не підлягає оскарженню грошове зобов'язання, самостійно визначене платником податків.

Відповідно підпункту 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 Податкового кодексу України після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов’язання на суму податкового боргу нараховується пеня.

Згідно пункту 129.4 цієї статті даного Кодексу пеня, визначена підпунктом 129.1.1 пункту 129.1 цієї статті, нараховується на суму податкового боргу (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності та без урахування суми пені) із розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на день виникнення такого податкового боргу або на день його (його частини) погашення, залежно від того, яка з величин таких ставок є більшою, за кожний календарний день прострочення у його сплаті.

Згідно вимог підпункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Як вбачається з матеріалів справи Тисменицькою міжрайонною державною податковою інспекцією в Івано-Франківській області надсилалася відповідачу податкова вимога форми "Ю" за № 20 від 26.01.2012 на суму 3958,92 грн.(а.с.7.).

Оскільки відповідачем не подано суду доказів виконання вищевказаної податкової вимоги, відсутності заборгованості станом на день подання даного позову, дана податкова вимога відповідно до статті 60 Податкового кодексу України не є відкликаною, та не потребує винесення нової податкової вимоги.

Судом встановлено, що постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30.05.2012 по справі №2а-890/12/0970 задоволено адміністративний позов Тисменицької міжрайонної державної податкової інспекції в Івано-Франківській області та вирішено стягнути з приватного підприємства "Шляхводбуд" заборгованість з податку на додану вартість в сумі 3958,92 грн.(а.с.29-30).

Станом на час розгляду даної справи вищезазначені постанови по справах №№2а-890/12/0970, 809/342/13-а набрали законної сили.

Отже, передбачені чинним законодавством заходи не привели до погашення податкового боргу, таким чином на момент звернення до суду з даним адміністративним позовом з відповідачем обліковується податковий борг в сумі 447395,44 грн. (з врахуванням податкового боргу у розмірі 3958,92 та 1000,00 грн.).

Відповідно до пункту 14.1.175 статті 14 Податкового кодексу України сума узгодженого грошового зобов’язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов’язання утворює податковий борг.

Доказів, які б свідчили про погашення заборгованості, що є предметом стягнення або спростування її наявності, відповідач суду не надав.

Пунктом 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України передбачено право органів державної податкової служби звернення до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини.

Пунктами 95.3 та 95.4 статті 95 Податкового кодексу України визначено заходи щодо погашення податкового боргу платника податків, відповідно до вимог яких стягнення коштів у рахунок погашення такого боргу здійснюється за рішенням суду з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та за рахунок готівки, що належить такому платнику податків.

Враховуючи те, що відповідачем не сплачено грошове зобов’язання у терміни визначені Податковим кодексом України, то суд зазначає підставним звернення податкового органу до суду із позовом на стягнення 433436,52 грн. у спосіб визначений пунктами 95.3 та 95.4 статті 95 вказаного Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що адміністративний позов Тисменицької об'єднаної державної податкової інспекція ГУ ДФС в Івано-Франківській області до Приватного підприємства "Шляхводбуд" про стягнення заборгованості в сумі 433436,52 грн. є обґрунтованим, а тому підлягає до задоволення.

На підставі статті 124 Конституції України, керуючись статтями 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з приватного підприємства "Шляхводбуд" (код 36083778) в дохід бюджету заборгованість в сумі 433436 (чотириста тридцять три тисячі чотириста тридцять шість) грн. 52 коп. з розрахункових рахунків у фінансових установах, які обслуговують приватне підприємство "Шляхводбуд", та за рахунок належних йому готівкових коштів.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки встановлені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Григорук О.Б.

Постанова складена в повному обсязі 29.06.2016.