Справа № 826/22415/15
Суддя: Межевич М.В.
Дата ухвалення: 2016-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Межевич М.В.
У Х В А Л А

Іменем України

29 червня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Межевича М.В., суддів Лічевецького І.О. та Мацедонської В.Е., за участю секретаря судового засідання Лисенко І.Д., представника позивача Ржевської К.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Державної фіскальної служби в місті Києві на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 грудня 2015 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ашан Україна Гіпермаркет» до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Державної фіскальної служби в місті Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 грудня 2015 року позов задоволено.

Відповідач в апеляційній скарзі просить суд скасувати постанову та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позову, оскільки вважає, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що з'явилися в судове засідання, розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу та заперечення на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців станом на 08.06.2015, ТОВ «Ашан Україна Гіпермаркет» зареєстроване за адресою місто Київ, проспект Московський, 15-А та з 01.11.2007 перебуває на обліку як платник податків у Центральному офісі, що також підтверджується наявною у матеріалах справи копією з витягу з реєстру великих платників податків на 2015 рік.

Державною податковою інспекцією у Голосіївському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві проведено камеральну перевірку даних, задекларованих у податковій звітності з акцизного податку товариства з обмеженою відповідальністю «Ашан Україна Гіпермаркет» за січень, лютий та березень 2015 року, за результатами якої складено акт від 22.04.2015 № 05/26-50-21-23 (а.с. 11-14).

Відповідно до висновків акта перевірки, за позивачем встановлено порушення пп. 49.18.1 п. 49.18 ст. 49 та пп. 212.3.1-1 п. 212.3 ст. 212 Податкового кодексу України (далі - ПК) у зв'язку з неподанням податкової звітності за січень, лютий та березень 2015 року.

У зв'язку з цим, відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 18.05.2015 №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизного товару за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) у розмірі 510,00 грн (а.с. 15).

Не погодившись з таким рішенням, позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 18.05.2015 №.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що станом на момент подання податкової звітності з акцизного податку за січень-березень 2015 року матеріалами справи не підтверджено взяття на облік позивача в Державній податковій інспекції у Голосіївському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві. Суд також зазначив, що декларації товариства з обмеженою відповідальністю «Ашан Україна Гіпермаркет» акцизного податку за січень, лютий та березень 2015 року як станом на момент проведення державною податковою інспекцією у Голосіївському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві камеральної перевірки, за наслідками якої прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення, так і станом на момент розгляду даної справи судом, є прийнятими та зареєстрованими у встановленому законодавством порядку, а, відтак, твердження про неподання позивачем таких декларацій є безпідставними.

Вирішуючи спір, колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до п. 49.2 ПК платник податків зобов'язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об'єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є.

Пунктом 49.4 ст. 49 ПК передбачено, що платники податків, що належать до великих та середніх підприємств, подають податкові декларації до контролюючого органу в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством.

Згідно з пп. 49.18.1 п. 49.18 ст. 49 ПК податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю (у тому числі в разі сплати місячних авансових внесків) - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця;

Відповідно до п. 223.2 ст. 223 ПК платник податку з підакцизних товарів (продукції), вироблених або переобладнаних на митній території України; імпортер алкогольних напоїв та тютюнових виробів; суб'єкт господарювання роздрібної торгівлі, який здійснює реалізацію підакцизних товарів; оптовий постачальник електричної енергії подає щомісяця не пізніше 20 числа наступного періоду контролюючому органу за місцем реєстрації декларацію акцизного податку за формою, затвердженою у порядку, встановленому статтею 46 цього Кодексу.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» № 71-VIII від 28.12.2014, який набрав чинності 01.01.2015, було внесено зміни до ПК та, зокрема, до п. 212.3 ст. 212 додано п. 212.3.11, відповідно до якого особи - суб'єкти господарювання роздрібної торгівлі, які здійснюють реалізацію підакцизних товарів, підлягають обов'язковій реєстрації як платники податку контролюючими органами за місцезнаходженням пункту продажу товарів не пізніше граничного терміну подання декларації акцизного податку за місяць, в якому здійснюється господарська діяльність.

Листом Державної фіскальної служби України від 23.02.2015 №6036/7/99-99-19-03-03-17 було роз'яснено, що суб'єкти господарювання роздрібної торгівлі підакцизними товарами, які мають декілька пунктів продажу товарів, що знаходяться у різних адміністративно-територіальних одиницях, тобто мають різні коди КОАТУУ, при цьому кожна адміністративно-територіальна одиниця обслуговується окремим контролюючим органом, подають до такого контролюючого органу, що обслуговує відповідну адміністративно-територіальну одиницю за місцем продажу підакцизних товарів (кодом КОАТУУ), окрему Декларацію з відповідною кількістю додатків 6 до Декларації. У графі 07 титульного аркуша до конкретної Декларації зазначаються адреси пунктів продажу товарів, які відносяться до певної адміністративно-територіальної одиниці (коду КОАТУУ).

Таким чином, враховуючи, що позивач здійснює реалізацію підакцизних товарів у різних районах м. Києва, то з 01.01.2015 він підлягав обов'язковій реєстрації як платник податку у територіальних податкових органах м. Києва, у тому числі і в Державній податковій інспекції у Голосіївському районі Головного управління Державної фіскальної служби в місті Києві.

Наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 №1588 затверджено Порядок обліку платників податків і зборів (надалі - Порядок №1588), згідно з пунктом 7.1 якого якщо відповідно до законодавства в платника податків, крім обов'язків щодо подання податкових декларацій (розрахунків, звітів) та/або нарахування, утримання або сплати (перерахування) податків, зборів на території адміністративно-територіальної одиниці за своїм місцезнаходженням, виникають такі обов'язки на території іншої адміністративно-територіальної одиниці, то такий платник податків зобов'язаний стати на облік за таким неосновним місцем обліку у відповідному контролюючому органі.

Для взяття на облік за неосновним місцем обліку платник податків зобов'язаний протягом 10 робочих днів після створення відокремленого підрозділу, реєстрації рухомого чи нерухомого майна чи відкриття об'єкта чи підрозділу, через які провадиться діяльність або які підлягають оподаткуванню чи пов'язані з оподаткуванням, подати до відповідного контролюючого органу реєстраційну заяву за формою N1-ОПП або формою N5-ОПП з позначкою «облік за неосновним місцем обліку». Дані заяви про взяття на облік за неосновним місцем обліку вносяться до Єдиного банку даних юридичних осіб або Реєстру самозайнятих осіб (пункт 7.2 Порядку №1588).

У контролюючому органі за неосновним місцем обліку платник податків сплачує всі податки та збори, які згідно із законодавством мають сплачуватись на території адміністративно-територіальної одиниці, що відповідає неосновному місцю обліку, щодо таких податків подає податкові декларації (розрахунки, звіти) та виконує інші обов'язки платника податків, а контролюючий орган стосовно платника податків здійснює адміністрування таких податків, зборів (пункт 7.3 Порядку №1588).

З урахуванням викладеного, позивач мав до 20.02.2015 зареєструватися як платник податку в Державній податковій інспекції у Голосіївському районі Головного управління Державної фіскальної служби в місті Києві, до якої подати звітність з акцизного податку.

При цьому, колегія суддів апеляційного суду вважає а необхідне зауважити, що, згідно наведених вище норм, обов'язок з реєстрації платником податку, зокрема подання відповідної реєстраційної заяви до відповідного контролюючого органу, лежить саме на платнику податку. В матеріалах справи відсутні докази вжиття позивачем певних дій у період з 01.01.2015 по 20.04.2015 (період подання податкової звітності з акцизного податку за січень-березень 2015 року) щодо реєстрації платником податку в Державній податковій інспекції у Голосіївському районі Головного управління Державної фіскальної служби в місті Києві.

З огляду на це, апеляційний суд відхиляє посилання суду першої інстанції на те, що позивач не міг подати до відповідача податкову звітність у зв'язку з тим, що не був зареєстрований у відповідача як платник податку.

Не зважаючи на це, колегія суддів апеляційного суду вважає, що підстави для притягнення позивача до відповідальності за неподання податкової звітності немає з огляду на таке.

Пунктом 7.3 р. ІІІ Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, затвердженої наказом Державної податкової адміністрації України від 10 квітня 2008 року № 233 (далі - Інструкція № 233) передбачено, що після одержання від платника податків податкового документа в електронному вигляді органи ДПС проводять його розшифрування, перевірку ЕЦП, перевірку відповідності електронного документа затвердженому формату (стандарту).

Згідно з п. 1 р. І Інструкції № 233 квитанція про одержання податкового документа в електронному вигляді (далі - перша квитанція) - електронний документ, що формується програмним забезпеченням органів ДПС та засвідчує факт і час одержання податкового документа в електронному вигляді.

Відповідно до п. 7.4 р. ІІІ Інструкції № 233 перша квитанція є підтвердженням платнику податків передачі його податкових документів в електронному вигляді до органу ДПС засобами телекомунікаційного зв'язку. Ця квитанція надсилається органами ДПС на електронну адресу платника податків, з якої було надіслано податкову звітність. Другий примірник першої квитанції в електронному вигляді зберігається в органі ДПС. Якщо на електронну адресу платника податків не надійшла перша квитанція, то податковий документ вважається неодержаним.

Згідно з п. 1 р. І Інструкції № 233 квитанція про приймання податкового документа в електронному вигляді (далі - друга квитанція) - електронний документ, що формується програмним забезпеченням органів ДПС та засвідчує факт та час приймання (неприймання) податкового документа в електронному вигляді у базу даних органів ДПС;

Відповідно до п. 7.4 р. ІІІ Інструкції № 233 підтвердженням платнику податків прийняття його податкових документів до бази даних ДПС є друга квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, в якій визначаються реквізити прийнятого податкового документа в електронній формі, відповідність податкового документа в електронній формі затвердженому формату (стандарту) електронного документа, результати перевірки ЕЦП, інформація про платника податків, дата та час приймання, реєстраційний номер, податковий період, за який подається податкова звітність, та дані про відправника квитанції. На цю квитанцію накладається ЕЦП органу ДПС, здійснюється її шифрування та надсилання платнику податків засобами телекомунікаційного зв'язку. Другий примірник другої квитанції в електронному вигляді зберігається в органі ДПС.

Згідно п. 7.6 р. ІІІ Інструкції № 233 якщо надіслані податкові документи сформовано з помилкою, то платнику податків надсилається друга квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття податкових документів в електронному вигляді із зазначенням причин. На цю квитанцію накладається ЕЦП органу ДПС, здійснюється її шифрування та надсилання платнику податків засобами телекомунікаційнго зв'язку. Другий примірник другої квитанції в електронному вигляді зберігається в органі ДПС.

Таким чином, процедура реєстрації податкових документів у базі даних податкових органів має загалом два етапи: перший етап - подання (направлення) платником податку електронного документа, який фіксується першою квитанцією; другий етап - приймання (неприймання) податкового документа в електронному вигляді, який фіксується другою квитанцією.

При цьому, під час вирішення питання прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов'язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу (п. 49.8 ст. 49 ПК).

Так, зокрема, п. 48.3 ст. 48 ПК передбачено, що податкова декларація повинна містити такий обов'язковий реквізит як найменування контролюючого органу, до якого подається звітність.

Тобто при прийнятті податкової декларації податковий орган перевіряє також і належність подання такої декларації саме до цього органу.

Матеріалами справи підтверджується, що позивачем засобами електронного зв'язку було подано податкову звітність з акцизного податку за січень-березень 2015 року, яку було прийнято що підтверджується другими квитанціями (а.с. 52-54), тобто фактично зроблено висновок про відповідність поданої звітності вимогам п.п. 48.3 та 48.4 ст. 48 ПК, у тому числі у щодо її подання до належного контролюючого органу.

Відповідно до пп. 49.11.1 п. 49.11 ст. 49 ПК у разі подання платником податків до контролюючого органу податкової декларації, заповненої з порушенням вимог пунктів 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу, такий контролюючий орган зобов'язаний надати такому платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови: у разі отримання такої податкової декларації, надісланої поштою або засобами електронного зв'язку, - протягом п'яти робочих днів з дня її отримання.

Пунктом 49.15 ст. 49 ПК передбачено, що податкова декларація, надіслана платником податків або його представником поштою або засобами електронного зв'язку, вважається неподаною за умови її заповнення з порушенням норм пунктів 48.3 і 48.4 статті 48 цього Кодексу та надсилання контролюючим органом платнику податків письмової відмови у прийнятті його податкової декларації.

З огляду на те, що за результатами перевірки спірних декларацій позивача податковим органом було надіслано квитанції про їх прийняття, жодних документів про неприйняття цих декларацій та/або їх невизнання матеріали справи не містять, то апеляційний суд підтримує позицію суду першої інстанції про те, що підстави вважати неподаною податкову звітність з акцизного податку за січень-березень 2015 року відсутні, а отже і відсутні підстави для застосування до позивача штрафу за неподання цієї звітності.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що у відповідача були відсутні підстави для притягнення позивача до відповідальності за неподання спірної податкової звітності, а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про скасування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції відповідно до норм матеріального права, при дотриманні норм процесуального права, на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у справі, підтвердженими доказами, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції підстав для його скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст. 160, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Державної фіскальної служби в місті Києві залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 грудня 2015 року - без змін.

Рішення апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя М.В. Межевич

Суддя І.О. Лічевецький

Суддя В.Е. Мацедонська

Повний текст рішення виготовлений 30.06.2016.

Головуючий суддя Межевич М.В.

Судді: Лічевецький І.О.

Мацедонська В.Е.