Справа № 497/2497/15-а
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2016-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2016 року м. Київ К/800/754/16

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого судді: суддів: Стрелець Т.Г. Мороз Л.Л. Зайця В.С.

розглянувши в письмовому провадженні касаційну скаргу ОСОБА_4

на ухвалу Болградського районного суду Одеської області від 26 жовтня 2015 року

та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2015 року

у справі №497/2497/15-а

за позовом ОСОБА_4

до Болградської центральної районної лікарні,

Управління соціального захисту населення Болградської районної

державної адміністрації

про визнання неправомірними дій, -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до Болградського районного суду Одеської області з адміністративним позовом до Болградської центральної районної лікарні та Управління соціального захисту населення Болградської районної державної адміністрації, про визнання неправомірними дії щодо отримання щомісячної грошової допомоги та зобов'язання призначити та виплатити щомісячну грошову допомогу по догляду за інвалідом.

Ухвалою Болградського районного суду Одеської області від 26 жовтня 2015 року позов залишено без розгляду.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2015 року апеляційну скаргу задоволено частково. Ухвалу Болградського районного суду Одеської області від 26 жовтня 2015 року змінено, виклавши мотивувальну частину в іншій редакції. В решті ухвалу Болградського районного суду Одеської області від 26 жовтня 2015 року залишено без змін.

Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, ОСОБА_4 звернулася до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить вищезазначені судові рішення скасувати.

Управління соціального захисту населення Болградської районної державної адміністрації направило до Вищого адміністративного суду України письмові заперечення на касаційну скаргу, в яких просило залишити касаційну скаргу без задоволення.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження, встановленого пунктом 1 частини 1 статті 222 Кодексу адміністративного судочинства України.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши і обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і наданої ними правової оцінки обставин у справі, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно частини 2 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій в межах касаційної скарги.

Як вбачається із матеріалів справи, 22 жовтня 2015 року позивач звернулась до суду з позовними вимогами щодо призначення та виплати щомісячної грошової допомоги по догляду за інвалідом, посилаючись на те, що є опікуном недієздатного ОСОБА_5, однак в період з 01.07.2014 року по 31.01.2015 року належна допомога у зв'язку з доглядом за інвалідом їй не виплачувалась.

Ухвалою Болградського районного суду Одеської області від 26 жовтня 2015 року позов залишено без розгляду.

Одеський апеляційний адміністративний суд погодився з висновком суду першої інстанції щодо залишення позовних вимог без розгляду, проте ухвалу Болградського районного суду Одеської області від 26 жовтня 2015 року змінив, виклавши мотивувальну частину в іншій редакції.

Обґрунтовуючи свою правову позицію суд апеляційної інстанції виходив з того, що починаючи з 29.07.2014 року шестимісячний термін звернення до суду для ОСОБА_4 сплинув 29.01.2015 року. Позов подано 22.10.2015 року, при цьому будь-яких клопотань про поновлення строку звернення до суду позивачем не заявлялося.

Переглядаючи судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій, з урахуванням доводів касаційної скарги, колегія суддів Вищого адміністративного суду України виходить з наступного.

Відповідно до частини першої статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно приписів частини другої статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

За правилами статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Відтак, умовою поновлення пропущеного строку звернення до суду є наявність поважних причин його пропущення. Поважними визнаються обставини, які є об'єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами відповідних дій.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, в період з 01.07.2014 року по 01.02.2015 року допомога позивачу по догляду за братом ОСОБА_5 не виплачувалась у зв'язку з тим, що Болградською центральною районною лікарнею було надано до управління соціального захисту населення Болградської районної Державної адміністрації довідку від 29.07.2014 року, згідно з якою ОСОБА_5 не потребує стороннього спостереження і догляду.

Вказана довідка стала підставою для припинення виплати управлінням соціального захисту населення Болградської районної Державної адміністрації допомоги ОСОБА_4 по догляду за інвалідом 2 групи з психічного розладу.

Таким чином, позивач дізналась про порушення свого права саме 29.07.2014 року.

Скаржник обґрунтовує касаційну скаргу тим, що після отримання вищевказаної довідки від 29.07.2014 року ОСОБА_4 намагалась вирішити спірні питання у досудовому порядку, а саме зверталась з заявами та скаргами до Міністерства охорони здоров'я України, Управління охорони здоров'я Одеської обласної Державної адміністрації, департаменту соціального захисту населення Одеської обласної Державної адміністрації, прокуратури Болградського району, комунальної установи «Болградська центральна районна лікарня» про зобов'язання видати довідку, яка відповідала б дійсному стану здоров'я ОСОБА_5 Останнім отримала лист КУ «Обласної психіатричної лікарні № 4» від 21.09.2015 року №805, а тому вважає, що строк звернення до суду порушено не було.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає необґрунтованими наведені твердження скаржника, оскільки початок перебігу строку звернення до суду за захистом своїх прав розпочався у день, коли позивачу стало відомо про їх порушення, тобто 29.07.2014 року.

Зазначені скаржником обставини не свідчать про наявність підстав, що перешкоджали їй звернутись до суду в установлений законом строк.

Крім того, лист КУ «Обласної психіатричної лікарні № 4» від 21.09.2015 року №805 інформує позивача про діагноз захворювання ОСОБА_5 і порядок видачі висновку ЛКК за місцем проживання, однак не доводить поважності пропуску строку звернення до суду, як і те, що вказаний строк порушено не було.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія погоджується із судом апеляційної інстанції, що позивачем пропущено встановлений статтею 99 Кодексу адміністративного судочинства України, шестимісячний строк звернення до адміністративного суду.

З огляду на викладене, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що суди першої та апеляційної інстанцій дійшли вірного висновку про залишення без розгляду позовних вимог ОСОБА_4.

Доводами касаційної скарги наведених обставин не спростовано.

Судом апеляційної інстанції правозастосування відбулось із дотримання норм діючого законодавства та з повним, достовірним, неупередженим та об'єктивним з'ясуванням обставин справи.

Відповідно статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 - залишити без задоволення.

Ухвалу Болградського районного суду Одеської області від 26 жовтня 2015 року у незміненій частині та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2015 року у справі №497/2497/15-а - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії сторонам і може переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та у порядку, передбачені статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді