Справа № 689/131/16-а
Суддя: Совгира Д. І.
Дата ухвалення: 2016-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 689/131/16-а

Головуючий у 1-й інстанції: Баськов М.М.

Суддя-доповідач: Совгира Д. І.

21 червня 2016 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Совгири Д. І.

суддів: Курка О. П. Білоуса О.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної архітектурно-будівельної інспекції України на постанову Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 14 березня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Державної архітектурно-будівельної інспекції України у Хмельницькій області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до Ярмолинецького районного суду Хмельницької області з позовом до управління Державної архітектурно-будівельної інспекції України у Хмельницькій області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Постановою Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 14 березня 2016 року адміністративний позов задоволено у повному обсязі.

Не погоджуючись з даною постановою суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.

У зв'язку з неприбуттям жодної з осіб, які беруть участь у справі в судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, відповідно до пункту 2 частини 1 статті 197 КАС України.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_2 в період з 2005 року по 2009 рік самовільно побудувала двоповерхову прибудову розміром по основі 4,5x5 метра до квартири АДРЕСА_1, де вона проживає, за рахунок чого збільшила площу вказаної квартири.

16.12.2015 року головним інспектором управління ДАБІ Кліповим В.А. був складений протокол про адміністративне правопорушення №00379 про те, що за результатами позапланової перевірки на прибудові до квартири АДРЕСА_1, де проживає ОСОБА_2, було встановлено, що загальна площа вказаної квартири збільшена за рахунок самовільного будівництва двоповерхової прибудови розміром по основі 4,50 х 5 метрів, будівництво якої проведено в 2000 роках за відсутності документа на право власності чи чи користування земельною ділянкою, дозвільних документів на початок виконання будівельних робіт, містобудівних умов та обмеження забудови земельної ділянки, авторського та технічного нагляду та без прийняття об'єкта в експлуатацію, чим порушено ст. 29, 31, 34, 36, 39 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності".

31.12.2015 року Кліповим В.А. була винесена постанова по справі про адміністративне правопорушення №67, згідно якої ОСОБА_2 була притягнута до адміністративної відповідальності за ч. 7 ст. 96 КУпАП за здійснення будівництва двоповерхової прибудови розміром 4,50 х 5 метрів по АДРЕСА_1 без реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт і на неї було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 6800 грн.

Розглядаючи даний позов суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 7 ст. 96 КУпАП в редакції від 22.12.2011 року, а тому оскаржувана постанова являється незаконною. Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 20 Закону України "Про планування і забудову територій" від 20.04.2000 № 1699-III (далі - Закон), який діяв на момент виникнення спірних правовідносин зазначено, що нормативне регулювання планування, забудови та іншого використання територій полягає у прийнятті нормативно-правових актів, зокрема державних будівельних норм, відомчих нормативних документів, регіональних і місцевих правил забудови.

Державні будівельні норми щодо планування і забудови та іншого використання територій розробляє та затверджує спеціально уповноважений центральний орган виконавчої влади з питань містобудування та архітектури за погодженням з іншими центральними органами виконавчої влади з питань, які належать до їх повноважень.

Нормативно-правові акти інших центральних органів виконавчої влади щодо планування, забудови та іншого використання територій, що видаються в межах їх компетенції, затверджуються цими органами після погодження із спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади з питань містобудування та архітектури і реєструються в установленому законодавством порядку.

Державні будівельні норми та інші нормативно-правові акти з питань планування і забудови територій є обов'язковими для суб'єктів містобудування.

Згідно з ч. 1 ст. 24 Закону право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням та відповідно до містобудівних умов і обмежень забудови земельної ділянки, встановлених згідно з вимогами цього Закону.

Частиною 2 Закону вказано, що замовник, що має намір забудови належної йому на праві власності або користуванні земельної ділянки, або уповноважена ним особа звертається до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування із заявою (клопотанням) щодо намірів забудови земельної ділянки, в якій зазначаються призначення будівлі, споруди та орієнтовні характеристики забудови. До заяви (клопотання) можуть бути додані передпроектні роботи.

Відповідно до ч.1 та 2 ст. 27 Закону фізична чи юридична особа, яка подала заяву (клопотання) про намір забудови на земельній ділянці, що перебуває у її власності або користуванні, має право на одержання вихідних даних для проектування об'єкта містобудування.

Основними складовими вихідних даних є:

- містобудівні умови і обмеження забудови земельної ділянки;

- технічні умови щодо інженерного забезпечення об'єкта містобудування;

- завдання на проектування.

Містобудівні умови і обмеження забудови земельної ділянки надаються в порядку, встановленому статтями 23 і 24 цього Закону.

Згідно ст. 28 Закону проектна документація на будівництво об'єктів містобудування розробляється згідно з вихідними даними на проектування з дотриманням вимог державних стандартів, норм і правил, регіональних і місцевих правил забудови та затверджується замовником в установленому законом порядку.

Порядок розроблення, погодження і затвердження проектної документації на будівництво об'єктів містобудування встановлюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади з питань архітектури та містобудування. У випадках, передбачених законодавством, розроблення проектної документації здійснюється на конкурсній основі.

Статтею 29 Закону передбачено, що Дозвіл на виконання будівельних робіт - це документ, що засвідчує право забудовника та підрядника на виконання будівельних робіт, підключення об'єкта будівництва до інженерних мереж та споруд, видачу ордерів на проведення земляних робіт.

Дозвіл на виконання будівельних робіт надається інспекціями державного архітектурно-будівельного контролю, які ведуть реєстр наданих дозволів.

Дозвіл на виконання будівельних робіт надається на підставі:

- проектної документації;

- документа, що засвідчує право власності чи користування (в тому числі на умовах оренди) земельною ділянкою;

- угоди про право забудови земельної ділянки;

- рішення виконавчого органу відповідної ради або місцевої державної адміністрації про дозвіл на будівництво об'єкта містобудування;

- комплексного висновку державної інвестиційної експертизи;

- документа про призначення відповідальних виконавців робіт.

Частиною сьомою статті 96 КУпАП встановлена відповідальність у виді штрафу за виконання будівельних робіт без реєстрації декларації про початок виконання зазначених робіт, а також наведення недостовірних даних у такій декларації, вчинені щодо об'єктів II категорії складності.

Як вбачається з матеріалів справи, 16.12.2015 року головним інспектором управління ДАБІ Кліповим В.А. був складений протокол про адміністративне правопорушення №00379 про те, що за результатами позапланової перевірки на прибудові до квартири АДРЕСА_1, де проживає ОСОБА_2, було встановлено, що загальна площа вказаної квартири збільшена за рахунок самовільного будівництва двоповерхової прибудови розміром по основі 4,50 х 5 метрів, будівництво якої проведено в 2000 роках за відсутності документа на право власності чи користування земельною ділянкою, дозвільних документів на початок виконання будівельних робіт, містобудівних умов та обмеження забудови земельної ділянки, авторського та технічного нагляду та без прийняття об'єкта в експлуатацію, чим порушено ст. 29, 31, 34, 36, 39 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності".

31.12.2015 року Кліповим В.А. була винесена постанова по справі про адміністративне правопорушення №67, згідно якої ОСОБА_2 була притягнута до адміністративної відповідальності за ч. 7 ст. 96 КУпАП за здійснення будівництва двоповерхової прибудови розміром 4,50 х 5 метрів по АДРЕСА_1 без реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт і на неї було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 6800 грн..

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно із ч. 1 ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

В силу ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За статтею 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З пояснень ОСОБА_2, які надавались в суді першої інстанції встановлено, що будівництво вказаної прибудови до квартири здійснювалося нею та її чоловіком у період з 2005 по 2009 рік.

Діюче на той час законодавство у сфері містобудівної діяльності передбачало обов'язок забудовника здійснювати будівництво відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, не порушувати під час організації і виконання будівельних робіт законні права та інтереси користувачів прилеглих земельних ділянок, власників розташованих на них будинків і споруд, відшкодовувати їм збитки відповідно до закону.

Обов'язок реєстрації замовником будівництва декларації про початок виконання будівельних робіт органам державного архітектурно-будівельного контролю та відповідальність за його невиконання було введено лише з прийняттям Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності та вдосконалення державного регулювання у сфері містобудівної діяльності" № 4220-УІ від 22.12.2011 року, який набрав чинності 19.01.2012 року.

Отже, на час здійснення будівництва такого обов'язку для позивача не існувало, в зв'язку з чим вона не може нести відповідальність за його невиконання.

При цьому представником відповідача, на якого в силу ч. 2 ст. 71 КАС України покладено обов'язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, якщо він заперечує проти адміністративного позову, до суду не подано жодних доказів протилежного, а також доказів правомірності винесення постанови.

Згідно зі ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

А тому враховуючи вищезазначене колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що позивача неправомірно було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 7 ст. 96 КУпАП в редакції від 22.12.2011 року.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Тому, враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийнята постанова відповідає матеріалам справи та вимогам закону і підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті рішення суду з одних лише формальних підстав.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Державної архітектурно-будівельної інспекції України залишити без задоволення, а постанову Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 14 березня 2016 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Головуючий Совгира Д. І.

Судді Курко О. П. Білоус О.В.