Справа № 826/5699/16
Суддя: Арсірій Р.О.
Дата ухвалення: 2016-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

23 червня 2016 року письмове провадження № 826/5699/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Арсірія Р.О., вирішив адміністративну справу

За позовомОСОБА_1
До третя особа Головного територіального управління юстиції у м.Києві державного реєстратора Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві Крилової Галини Анатоліївни ОСОБА_3
провизнання протиправним рішення, зобов'язання вчинити дії

ОСОБА_1 (надалі по тексту - ОСОБА_1, позивач) звернувся з позовом до Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві (надалі по тексту - відповідач-1) та державного реєстратора Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві Крилової Галини Анатоліївни (далі по тексту - відповідач-2), за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_3 про:

- скасування рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві Крилової Галини Анатоліївни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям відділу) індексний номер: 112427 від 24.01.2013 12:22:36 щодо реєстрації права власності на ? частини земельної ділянки (кадастровий номер № НОМЕР_3) за ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1, паспорт громадянина України серія та номер: НОМЕР_6, виданий Печерським РУ ГУ МВС України в м. Києві 26.10.2011, країна громадянства Україна);

- зобов'язання Реєстраційну службу Головного управління юстиції у м. Києві внести до Державного реєстру прав на нерухоме майно запис про скасування державної реєстрації прав ОСОБА_3, (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1, паспорт громадянина України серія та номер: НОМЕР_6, виданий Печерським РУ ГУ МВС України в м. Києві 26.10.2011р., країна громадянства Україна) на 1/2 частини земельної ділянки (кадастровий номер НОМЕР_4).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що державним реєстратором здійснено реєстрацію права власності за ОСОБА_3 на ? частини земельної ділянки без внесення до запису про нерухоме майно відомостей щодо місця знаходження вказаної земельної ділянки, а також відомостей про реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна, що на ній розташований, чим порушено вимоги ст. 24 Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а також пп. 1 п. 20 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 р. № 1141.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Судом відповідно до ст.52 Кодексу адміністративного судочинства України замінено відповідача-1 Реєстраційну службу Головного управління юстиції у м. Києві на належного - Головного територіального управління юстиції у м.Києві.

Представник відповідачів 1 та 2 подав суду заперечення в яких зазначив, що реєстрація права власності за ОСОБА_3 на 1/2 частину земельної ділянки відбулась на підставі рішення Печерського районного суду міста Києва від 21.02.2012 у справі №2-3844/11. При цьому, правові підстави для відмови у проведенні державної реєстрації прав та їх обтяжень були відсутні, а внесений реєстраційний запис ґрунтується на вимогах закону.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, будь-яких пояснень з приводу заявлених позовних вимог до суду не надав.

Справа розглянута в порядку письмового провадження у відповідності до положень ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства, за відсутності необхідності заслуховувати свідків чи експертів.

Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 21.02.2012 у справі №2-3844/11 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, зустрічний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_1 задоволено.

Визнано за ОСОБА_4 в порядку поділу майна подружжя право власності на 1/2 частину житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1, а за ОСОБА_1 право власності також на 1/2 частину цього житлового будинку.

Визнано за ОСОБА_4 в порядку поділу майна подружжя право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,0986га кадастровий номер НОМЕР_3, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1, а за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину цієї ж земельної ділянки.

Також поділено спільне сумісне майно подружжя, а саме автомобіль «Lexus LS 460» 2007 року випуску, чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2, вартістю 250 000грн. Виділено в натурі ОСОБА_1 та залишено за ним у власності автомобіль «Lexus LS 460» 2007 року випуску, чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 грошову компенсацію за автомобіль в розмірі 125 000грн.

Ухвалою апеляційного суду міста Києва від 14.08.2012 рішення Печерського районного суду міста Києва від 21.02.2012 залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 31.10.2012 рішення Печерського районного суду міста Києва від 21.02.2012 та ухвалу апеляційного суду міста Києва від 14.08.2012 залишено без змін.

На підставі вказаного судового рішення Печерського районного суду міста Києва від 21.02.2012 уповноважено особою ОСОБА_3 18.01.2013р. подано до Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві заяву про реєстрацію прав та їх обтяжень до якої було додано:

- квитанцію про сплату державного мита;

- копію паспорта ОСОБА_3;

- копію ідентифікаційного номеру ОСОБА_3;

- завірену копію довіреності від 03.12.2012;

- копію паспорта уповноваженої особи;

- копію ідентифікаційного номеру уповноваженої особи;

- копію рішення Печерського районного суду міста Києва від 21.02.2012 у справі №2-3844/11;

- копію ухвали апеляційного суду міста Києва від 14.08.2012;

- копію ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 31.10.2012;

- черговий кадастровий план.

18 січня 2013 ОСОБА_5 (представник ОСОБА_3.) звернулася до Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м.Києві із заявою, реєстровий номер 41686 для проведення державної реєстрації права власності на ? земельної ділянки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер: НОМЕР_3).

На підставі поданих уповноваженою особою ОСОБА_3 документів, державним реєстратором Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві Криловою Г.А. 24.01.2013 прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 112427, яким за ОСОБА_3 зареєстровано право власності на 1/2 частину земельної ділянки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер: НОМЕР_3).

Позивач, не погоджуючись з правомірністю рішення державного реєстратора про відмову у реєстрації права власності, звернувся до суду з даним позовом.

Оцінивши за правилами ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за цим Законом та їх обтяжень, врегульовано нормами Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», який спрямований на забезпечення визнання та захисту державою цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (надалі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно з ч. 1 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди (їх окремі частини), квартири, житлові та нежитлові приміщення.

Відповідно до п.п. 15, 16 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 № 1141 після здійснення пошуку у Державному реєстрі прав відомостей державний реєстратор розглядає заяву (запит) та оформляє відповідне рішення, якому присвоюється індексний номер, фіксується дата та час його формування. На підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державний реєстратор відкриває розділ Державного реєстру прав та вносить записи до Державного реєстру прав. У випадках, установлених законодавством, державний реєстратор на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень вносить записи до спеціального розділу Державного реєстру прав.

Пунктом 20 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 № 1141 визначено, що з метою проведення державної реєстрації виникнення права власності державний реєстратор вносить до запису про нерухоме майно такі відомості, щодо об'єкта нерухомого майна: тип об'єкта нерухомого майна (житловий будинок, будівля, споруда, квартира, житлове приміщення, нежитлове приміщення тощо); призначення об'єкта нерухомого майна (житловий або нежитловий); площа об'єкта нерухомого майна (загальна та (за наявності) житлова); відомості про складові частини об'єкта нерухомого майна (найменування та/або присвоєння літера, загальна та (за наявності) житлова площа об'єкта нерухомого майна, який є складовою частиною складної речі та призначений для обслуговування іншої (головної) речі, пов'язаний з нею спільним призначенням та є її приналежністю); адреса об'єкта нерухомого майна; підстава для внесення запису про нерухоме майно: назва рішення; дата формування рішення; індексний номер рішення; прізвище, ім'я та по батькові державного реєстратора; найменування органу державної реєстрації прав або найменування нотаріальної контори, назва нотаріального округу

Постанова Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 № 868 «Про затвердження Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно», визначає процедуру проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав), перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов'язки суб'єктів у сфері державної реєстрації прав, а також процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна.

Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» є спеціальним для спірних відносин.

Згідно ст. 15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку:

1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви;

2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень;

3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації;

4) внесення записів до Державного реєстру прав;

5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону;

6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх

обтяження.

Відповідно до ч. 4 ст. 15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Згідно п.33 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 № 703 (чинний на момент виникнення спірних правовідносин) для проведення державної реєстрації права власності та інших речових прав на земельну ділянку заявник, крім документів, що зазначені у пунктах 27, 28, 30 і 31 цього Порядку, подає витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (у разі, коли в документах, що зазначені у пункті 27 цього Порядку, відсутні відомості про кадастровий номер земельної ділянки).

Відповідно до визначених ст. 8 Закону № 1952-IV повноважень, орган державної реєстрації прав проводить державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмовляє у їх реєстрації (п. 1 ч.1).

Повноваження державного реєстратора встановлені ч.2 ст. 9 Закону № 1952-IV, до яких, зокрема, належать прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та про відмову в державній реєстрації.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону № 1952-IV, державна реєстрація прав проводиться на підставі: договорів, укладених у порядку, встановленому законом; свідоцтв про право власності на нерухоме майно, рішень судів, що набрали законної сили; інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою тощо.

Згідно з статтею 24 Закону № 1952-IV у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо:

1) заявлене право, обтяження не підлягає державній реєстрації відповідно до цього Закону;

2) об'єкт нерухомого майна розміщений на території іншого органу державної реєстрації прав;

3) із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень звернулася неналежна особа;

4) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують;

5) заяву про державну реєстрацію прав, пов'язаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна, крім випадків, встановлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону;

51) заяву про державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем;

52) заяву про державну реєстрацію речових прав, похідних від права власності, подано за відсутності державної реєстрації права власності, крім випадків, установлених статтею 42 та частиною дев'ятою статті 15 цього Закону;

53) під час подання заяви про державну реєстрацію права власності на підприємство як єдиний майновий комплекс, житловий будинок, будівлю, споруду (їх окремі частини), що виникло на підставі документа, за яким правонабувач набуває також право власності на земельну ділянку, не подано заяву про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку;

54) після завершення п'ятиденного строку з дня отримання заявником письмового повідомлення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав не усунено обставин, що були підставою для прийняття такого рішення;

55) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію;

56)заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка не є державним кадастровим реєстратором або державним виконавцем;

6) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене право та обтяження такого права вже зареєстровано у Державному реєстрі прав.

Згідно ст.79-1 Земельного кодексу України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об'єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Як зазначалося вище, рішенням Печерського районного суду міста Києва від 21.02.2012 у справі № 2-3844/11 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, зустрічний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_1 задоволено, зокрема визнано за ОСОБА_4 в порядку поділу майна подружжя право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,0986га кадастровий номер НОМЕР_3, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1, а за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину цієї ж земельної ділянки.

Отже, оскільки в даному судовому рішенні не визначені площі, межі та кадастрового номеру ? частини земельної ділянки, право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_3 оскаржуваним рішенням, то суд приходить до висновку, що вказане рішення місцевого районного суду було підставою для виділення ? земельної ділянки в натурі, однак не могло бути підставою для проведення реєстраційних дій.

Крім того, вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог та приходячи до переконання про неправомірність оскаржуваного рішення державного реєстратора, суд приймає до уваги наступне.

Передбаченою законодавством підставою для відмови у державній реєстрації прав та їх обтяжень, згідно з пунктом 5 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», в даному випадку, є запис про обтяження земельної ділянки.

Як встановлено судом із наданої позивачем ОСОБА_6 довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна № НОМЕР_5 від 04.04.2016 року, в розділі реєстру «Актуальна інформація про державну реєстрацію обтяжень» міститься запис № 36885 про обтяження земельної ділянки № НОМЕР_3, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до вказаного запису державна реєстрація обтяження була здійснена державним реєстратором Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві Криловою Галиною Анатоліївною 12.10.2011 о 18:24:53 на підставі постанови державного виконавця ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві Позняк Н.В. № 964/9 про арешт майна, виданої 12.10.2011.

Таким чином на момент подання уповноваженою особою ОСОБА_3 заяви щодо державної реєстрації права власності на ? частину земельної ділянки (кадастровий номер № НОМЕР_3, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1) за ОСОБА_3 та прийняття відповідачем 2 відповідного рішення про реєстрацію права власності на вказану земельну ділянку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно містився запис про арешт вказаного майна.

Згідно з висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 11 листопада 2014 року (справа N 21-357а14), наявність в Єдиному реєстрі заборон запису про заборону відчуження майна є перешкодою для здійснення державним реєстратором реєстраційних дій до того часу, поки таке обтяження не буде зняте.

Враховуючи, що на момент подання заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо права власності на нерухоме майно, обтяження з зазначеного майна знято не було, то суд приходить до висновку, що державний реєстратор неправомірно зареєстрував право власності на ? земельної ділянки.

При цьому, за приписами ч. 2 ст. 9 Закону №1952-IV, на державного реєстратора покладено обов'язок встановити відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, чого державним реєстратором зроблено не було.

Таким чином, враховуючи перебування майна під арештом, відповідач 2 зобов'язаний був прийняти рішення про відмову у державній реєстрації права власності на ? частину земельної ділянки (кадастровий номер № НОМЕР_3, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1) за ОСОБА_3

Однак, в порушення пункту 5 статті 24 Закону № 1952-IV державним реєстратором було прийнято рішення від 24.01.2013 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №112427, у зв'язку з чим воно підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Для належного захисту порушених прав позивача, суд вважає за можливим зобов'язати Реєстраційну службу Головного управління юстиції у м. Києві внести до Державного реєстру прав на нерухоме майно запис про скасування державної реєстрації прав ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1, паспорт громадянина України серія та номер: НОМЕР_6, виданий Печерським РУ ГУ МВС України в м. Києві 26.10.2011р., країна громадянства Україна) на 1/2 частину земельної ділянки кадастровий номер № НОМЕР_3, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

На підставі викладеного суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до частини першої ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

З урахуванням ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України суд присуджує на користь позивача здійснені ним документально підтверджені витрати по сплаті судового збору у розмірі 551 грн. 20 коп. з Державного бюджету України.

Керуючись статтями 69-71, 94, 128, 160-165, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Державного реєстратора Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві Крилової Г.А. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер: 112427 від 24.01.2013 12:22:36 щодо реєстрації права власності на ? частини земельної ділянки (кадастровий номер № НОМЕР_3), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, за ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків:НОМЕР_1, паспорт громадянина України серія та номер: НОМЕР_6, виданий Печерським РУ ГУ МВС України в м. Києві 26.10.2011р., країна громадянства Україна).

Зобов'язати Головне територіальне управління юстиції у м. Києві внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про скасування державної реєстрації прав ОСОБА_3, (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1, паспорт громадянина України серія та номер: НОМЕР_6, виданий Печерським РУ ГУ МВС України в м. Києві 26.10.2011р., країна громадянства Україна) на ? частини земельної ділянки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер № НОМЕР_3).

Судові витрати в сумі 551,20 грн. присудити на користь ОСОБА_1 за рахунок Державного бюджету України.

Покласти на відповідний підрозділ Державної казначейської служби України виконання постанови суду в частині стягнення судових витрат за рахунок бюджетних асигнувань Головне територіальне управління юстиції у м. Києві.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст.ст. 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя Р.О. Арсірій