Справа № 804/1250/16
Суддя: Верба Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2016-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 червня 2016 р.Справа №804/1250/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіВерба І.О.
при секретарі судового засіданняЧмоні А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлобудмеханізація» до Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування податкової вимоги, -
2 березня 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Житлобудмеханізація» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування податкової вимоги від 3 грудня 2015 року №1353-23.
В обґрунтування позову зазначено наступне:
- податкова вимога формується у разі несплати платником податків узгодженої суми податкового зобов'язання. Не є зрозумілим, яка саме сума підлягає сплаті, оскільки в трьох різних рішеннях податкового органу вказуються три різні розміри податкового боргу щодо основного платежу суми грошового зобов'язання;
- позивач вважає, що податковий орган не має законодавчо визначеного повноваження змінювати грошове зобов'язання платника податку на власний розсуд, адже сума грошового зобов'язання за основним платежем щодо одного акту перевірки є неоднаковою в трьох інших рішеннях податкового органу. А отже суму грошового зобов'язання не можна вважати узгодженою, оскільки вона не є сталою і неправомірно змінюється ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська в кожному окремому рішенні;
- позивач не вбачає підстав визначених чинним законодавством України, для зміни податковим органом перерахувань сум грошового зобов'язання за основним платежем і тому вважає, що податкова вимога форми «Ю» №1353-23 від 03.12.2015 року підлягає скасуванню як така, що не встановлює безспірний розмір суми грошового зобов'язання за основним платежем платника податків ТОВ «Житлобудмеханізація»;
- відповідачем неправомірно були нараховані кошти, які сплачувались позивачем в рахунок погашення основного боргу на сплату пені, відповідно сума пені зменшувалась, а сума податкового боргу залишалась незмінною (такий порядок нарахування вбачається з ІКПП які були надані відповідачем до матеріалів справи). Такі дії відповідача суперечать пункту 87.9 статті 87 Податкового кодексу України, згідно якого контролюючі органи зобов'язані зарахувати кошти, що сплачує платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків;
Відповідач проти позову заперечив, зазначивши наступне:
- не погодившись із зазначеним рішенням та податковою вимогою позивач звернувся суду з адміністративним позовом про визнання протиправним та скасування рішення;
- відповідно до рішення про результати розгляду скарги від 15.02.2016 року станом на 27.11.2015 року сума податкового боргу позивача складала 567253,46 грн., в результаті чого була складена нова податкова вимога від 03.12.2015 року №1353-23, яка підлягає погашенню;
- з рішення про результати розгляду скарги вбачається, що податкова вимога форми «Ю» від 03.12.2015 року №1353-23 включає в себе податкову вимогу форми «Ю» від 13.01.215 року №23-25;
- твердження позивача, що податкова вимога від 03.12.2015 року підлягає скасуванню є необґрунтованими та не підтверджені жодним доказом;
- податкові вимоги формуються автоматично на підставі даних інформаційної системи органів доходів і зборів. Отже, інспекція не має технічної можливості змінювати або будь-яким чином впливати на суми нарахувань та податкового боргу платника податків.
Представники сторін підтримали обрані правові позиції. Судом неодноразово зупинялось провадження з метою витребування додаткових доказів по справі.
Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що адміністративний позов не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.
З матеріалів справи вбачається, що Державною податковою інспекцією у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку позивача з питань повноти нарахування орендної плати за землю за період з 01.02.2011 року по 01.08.2013 року, за результатами якої складено акт перевірки №713 від 28.03.2014 року.
Висновки акта перевірки обґрунтовані тим, що платник податків з 01.02.2011 року по 12.07.2013 року декларував та сплачував орендну плату за землі комунальної власності у меншому розмірі, ніж визначено нормами Податкового кодексу України.
Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20 січня 2015 року по справі № 804/5994/14 апеляційну скаргу ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області - задоволено, постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.05.2014 року у справі №804/5994/14 - скасовано, у задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Відповідно до підпункту 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України Контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зокрема, якщо дані перевірок результатів діяльності платника податків, свідчать про заниження його податкових зобов'язань, заявлених у податкових деклараціях, уточнюючих розрахунках.
При цьому, якщо згідно з нормами вищевказаної статті сума грошового зобов'язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність і повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов'язання і має право оскаржити зазначену суму у встановленому порядку.
Згідно із пунктом 56.18 статті 56 Податкового кодексу України при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов'язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.
Пунктом 57.3 статті 57 Податкового кодексу України встановлено, що у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними, зокрема, у підпункті 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.
У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов'язання платник податків зобов'язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.
Оскільки постанова суду апеляційної інстанції від 20.01.2015 року (вівторок) по справі 804/5994/15 набрала законної сили з дня її прийняття, а рішення суду першої інстанції не вступало у законну силу з огляду на своєчасне звернення із апеляційною скаргою заявником, - платник податків був зобов'язаний самостійно сплатити узгоджену суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, наступних за днем винесення постанови судом апеляційної інстанції, а саме до 30.01.2015 року (п'ятниця).
Таким чином, з 2 лютого 2015 року (понеділок), у зв'язку із несплатою в добровільному порядку сум узгоджених грошових зобов'язань, контролюючий орган в порядку статті 59 Податкового кодексу України мав право надіслати (вручає) йому податкову вимогу.
При цьому, податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов'язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов'язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.
Єдине обмеження по надісланню податкової вимоги визначено пунктом 59.3 статті 59 Податкового кодексу України, відповідно до якого податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання.
Отже, з 2 лютого 2015 року виникло право податкової застави, яке не потребує письмового оформлення, у зв'язку із несплатою у строки, встановлені Податковим кодексом України, суми грошового зобов'язання, самостійно визначеної контролюючим органом, з дня виникнення податкового боргу (статті 88, 89 Податкового кодексу України).
Постанова Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 березня 2015 року по справі №804/1819/15 набрала законної сили 09.09.2015 року, у зв'язку із поверненням апеляційної скарги платника податків на постанову по справі з підстав не усунення недоліків скарги у встановлений судом строк.

Таким чином, починаючи з 09.09.2015 року, у зв'язку із наявністю податкового боргу за узгодженими грошовими зобов'язаннями, контролюючий орган був вправі винести податкову вимогу в порядку статті 59 Податкового кодексу України.

3 грудня 2015 року ДПІ у Бабушкінському районі ГУ ДФС у Дніпропетровській області винесено оскаржувану податкову вимогу форми «Ю» №1353-23, якою визначено узгодженими грошові зобов'язання з:

- податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачуваний юридичними особами, які є власниками об'єктів нежитлової нерухомості (Дніпр. Кр.Ріг) за основним платежем в розмірі 2,43 грн. (в цій частині вимога не оскаржується позивачем);

- орендної плати з юридичних осіб у розмірі 567251 грн., який складається з основного платежу 412164,99 грн., штрафних (фінансових) санкцій 83165,85 грн. та пені у розмірі 71920,18 грн.

Надаючи оцінку доводам сторін щодо вірності проведених розрахунків, суд виходить із наступного.

З матеріалів справи вбачається, що контролюючий орган 27.11.2015 року отримав рішення апеляційної інстанції по справі №804/5994/14 (т.1 а.с.12), і саме у вказану дату (т.1 а.с.93) відобразив виникнення узгодженого грошового зобов'язання на суму 418004,10 грн.

На думку суду, таке відображення мало б бути здійснено 20.01.2015 року, оскільки представник контролюючого органу був присутній у судовому засіданні апеляційної інстанції та мав інформацію щодо термінів узгодження грошових зобов'язань.

З інтегрованої картки з орендної плати вбачається, що станом на 24.12.2014 року за платником податків рахувалась переплата в розмірі 28449,19 грн. Недоїмка відсутня (т.1 а.с.83).

24.12.2014 року контролюючим органом проведено записи, якими донараховано основного платежу на суму 418004,10 грн., зменшено переплату в рахунок такого боргу, донараховано штрафні санкції в розмірі 83165,86 грн., нараховано пеню в розмірі 49546,28 грн. на підставі підпункту 129.1.2. за період з 16.04.2014 року по 28.03.2014 року (т.1 а.с.83-84).

З матеріалів справи вбачається, що 24.03.2015 року контролюючий орган самостійно виправив допущені порушення порядку веденні обліку платежів з орендної плати, виключивши із обліку суми, нараховані у зв'язку із затриманням строку оплати податкового повідомлення-рішення № від 16.04.2014 року, а саме виключив з обліку суму основного зобов'язання 418004,10 грн., штрафних санкцій 83165,86 грн., пені в розмірі 49546,28 грн., здійснив сторно переплат по пені на суму 48144,47 грн. (т.1 а.с.85-88).

З 24.03.2015 року контролюючим органом відновлено облік платежів.

1. Сума основного зобов'язання, визначена в оскаржуваній вимозі дорівнює 412164,99 грн., різниця між нарахованим основним зобов'язанням 418004,10 грн. та сумою в вимозі, є сумою переплати в розмірі 5839,11 грн., що обліковувалась станом на 27.11.2015 року, а також станом на 24.03.2015 року (т.1 а.с.88) у зв'язку із відновленням контролюючим органом стану платежів.

2. Розмір штрафної санкції визначений у податковому повідомлення-рішенні, правомірність якого підтверджена судом.

3. Після закінчення встановлених строків погашення узгодженого грошового зобов'язання на суму податкового боргу нараховується пеня.

Відповідно до статті до підпункту 129.1.2 пункту 129.1. статті 129 Податкового кодексу України нарахування пені розпочинається у день настання строку погашення податкового зобов'язання, нарахованого контролюючим органом або платником податків у разі виявлення його заниження на суму такого заниження (та за весь період заниження (в тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження).

Згідно розрахунку пені, період її нарахування тривав з 01.03.2012 року по 29.01.2015 року за період заниження 1065 днів, та з грудня 2012 року по 29.01.2015 року за період заниження 700 днів (т.1 а.с.53), таке нарахування одним записом проведено в інтегрованій картці платника податків 27.11.2015 року розмірі 71920,18 грн. (т.1 а.с.27, 93), що відповідає обставинам справи.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про правомірність винесення податкової вимоги та не вбачає підстав для задоволення заявленого позову.

Керуючись статтями 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлобудмеханізація» до Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування податкової вимоги - відмовити повністю.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складений 24 червня 2016 року.

Суддя І.О. Верба