Справа № 818/470/16
Суддя: М.М. Шаповал
Дата ухвалення: 2016-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

С У М С Ь К И Й О К Р У Ж Н И Й А Д М І Н І С Т Р А Т И В Н И Й С У Д
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2016 р. справа № 818/470/16

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Шаповала М.М.

за участю секретаря судового засідання - К.Є. Цабека,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - М.О. Суворової,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №818/470/16

за позовом ОСОБА_3

до Головного управління МВС України в Сумській області

про стягнення середньої заробітної плати, компенсації та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, уточнивши позовні вимоги, просить визнати протиправною бездіяльність Головного управління МВС України в Сумській області щодо невиплати йому грошового забезпечення, а саме: середнє грошове забезпечення за період затримки виконання рішення суду про поновлення на посаді з 01 по 30 липня 2015 року в сумі 2455,42 грн; середню заробітну плату за час затримки виконання рішення суду в частині негайного стягнення середнього заробітку за один місяць за період з 1 липня по 30 серпня 2015 року в сумі 4799,23 грн; компенсацію втрати частини доходів в розмірі 279,13 грн за час затримки виконання судового рішення в щодо негайної виплати середньомісячного грошового забезпечення за один місяць; компенсацію втрати частини доходів в розмірі 3825,1 грн за час затримки виконання судового рішення щодо виплати грошового забезпечення за період з 07 грудня 2015 року по 08 квітня 2016 року; компенсацію втрати частини доходів в розмірі 67426,72 грн за час компенсації вимушеного прогулу за період з 22 серпня 2013 року; стягнути кошти на відшкодування моральної шкоди у розмірі 1000 грн.

Середній заробіток за увесь період затримки поновлення на посаді з 01 по 30 липня 2015 року йому відповідачем не виплачений. З посиланням на постанову Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 р. № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" та рішення Конституційного суду України від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012 щодо офіційного тлумачення положень ст. ст. 233, 117, 237-1 КЗпП України, стосовно обов'язку роботодавця сплатити незаконно звільненому працівнику як середній заробіток за час вимушеного прогулу так і середній заробіток за час затримки виконання рішення про поновлення, просив задовольнити позовні вимоги та представник позивача підтримав їх під час судового засідання.

Відповідач, заперечуючи проти позову, посилається на те, що постанова Сумського окружного адміністративного суду від 01.07.2015 року в справі № 818/8110/13-а була скасована постановою Харківського апеляційного адміністративного суду 14.12.2015 р. в частині задоволення позову ОСОБА_3 про стягнення з УМВС середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 1004 грн. 49 коп. В частині стягнення на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 75 001 грн. 92 коп. залишено без змін. Відповідно до розрахункового листа позивачу був нарахований середній заробіток за час вимушеного прогулу за один місяць в сумі 3404 грн. 07 коп., які були перераховані на картку позивача. Всі виплати працівникам органів внутрішніх справ здійснювались відповідно до постанови КМУ № 1294 від 07.11.2007 р. "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" та наказу МВС № 499 від 31.12.2007 "Про впорядкування структури та умов грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ". Тобто всі працівники міліції отримували грошове утримання, а не заробітну плату. А позивач посилається на Постанову КМУ від 20.12.1997 № 1427 "Про затвердження Положення про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати". Враховуючи викладене, позивач незаконно посилається на нормативний документ, який не стосується працівників міліції (а.с. 35-36).

В судовому засіданні представник відповідача повністю підтримав вищенаведені доводи відповідача щодо безпідставності позовних вимог.

Вислухавши представників сторін, перевіривши зібрані по справі докази та оцінивши їх в сукупності, суд визнає, що вимоги ОСОБА_3 підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 01.07.2015 Сумським окружним адміністративним судом у справі № 818/8110/13-а прийнято постанову, якою задоволений адміністративний позов ОСОБА_3 в частині визнання протиправним та скасування наказу Управління МВС України в Сумській області по особовому складу від 22.08.2013 № 179 о/с щодо звільнення старшого сержанта міліції ОСОБА_3, міліціонера оперативного взводу РМОП "Беркут", підпорядкованої УМВС, з 27 серпня 2013 року; поновлення ОСОБА_3 на посаді міліціонера оперативного взводу РМОП "Беркут", підпорядкованої УМВС України в Сумській області; стягнення з УМВС України в Сумській області середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 76 006 грн 41 коп. Допущено до негайного виконання постанову в частині поновлення на роботі ОСОБА_3 на посаді міліціонера оперативного взводу РМОП "Беркут", підпорядкованої УМВС України в Сумській області та в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць в сумі 3404 грн. 07 коп.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 14.12.2015 скасовано постанову Сумського окружного адміністративного суду від 01.07.2015 в частині задоволення позову ОСОБА_3 про стягнення з УМВС середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 1004 грн 49 коп. В частині стягнення на користь ОСОБА_3 середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 75001 грн 92 коп. залишено без змін.

На виконання вищевказаної постанови суду, наказом УМВС України в Сумській області від 30.07.2015 №256 о/с відмінено пункт 41 наказу УМВС від 22.08.2013 №179 о/с, старшого сержанта міліції ОСОБА_3 вважати в попередній посаді міліціонера оперативного взводу РМОП "Беркут" (а.с.37).

Тобто, постанова Сумського окружного адміністративного суду 01 липня 2015 року у добровільному порядку відповідачем виконана шляхом видання наказу лише 30 липня 2015 року.

07.04.2016 року було проведено безспірне списання коштів з рахунку УМВС України в Сумській області на підставі меморіального ордену від 07.04.2016 № 1 в сумі 75001,92 грн, згідно виконавчого листа Сумського окружного адміністративного суду від 10.03.2016 (а.с. 32).

Отже, середній заробіток за один місяць згідно рішення суду був виплачений позивачу лише 07.04.2016 року.

Згідно з частиною 5 статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до частини 2 статті 14 КАС України постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України.

Частиною першою статті 255 КАС України встановлено, що постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Пунктом 3 частини 1 статті 256 КАС України передбачено, що постанови суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби виконуються негайно.

Згідно з частиною 2 статті 257 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Враховуючи вищезазначені вимоги норм матеріального права, суд визнає, що постанова Сумського окружного адміністративного суду від 01.07.2015 р. у справі № 818/8110/13-а про поновлення ОСОБА_3 на посаді підлягала негайному виконанню незалежно від наявності або відсутності виконавчого провадження.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 34 постанови від 6 листопада 1992 року № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів", рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу.

Відповідно до статті 235 Кодексу законів про працю України у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Згідно з ст. 236 Кодексу законів про працю України, у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

У пунктах 46, 48, 51, 53, 54 рішення від 15.10.2009 року у справі "Юрій Миколайович Іванов проти України" (заява № 40450/04) Європейський суд з прав людини зазначив, що від особи, яка домоглася винесення остаточного судового рішення проти держави, не можна вимагати ініціювання окремого провадження з його примусового виконання. Відповідний державний орган, який було належним чином поінформовано про таке судове рішення, повинен вжити всіх необхідних заходів для його дотримання або передати його іншому компетентному органу для виконання. Заявникові не можна дорікати за неподання до державної виконавчої служби заяви чи виконавчого листа для відкриття виконавчого провадження. Право на суд, захищене статтею 6, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок. Відповідно необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов'язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції. Саме на державу покладено обов'язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, які перебувають у державній власності або контролюються державою, виконувалися відповідно до зазначених вище вимог Конвенції. Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади.

З матеріалів справи вбачається, що розмір середньоденного заробітку ОСОБА_3 складає 111,61 грн, що встановлено в постанові Сумського окружного адміністративного суду від 01.07.2015 у справі №818/8110/1 3-а.

Період затримки виконання рішення суду про поновлення позивача на раніше займаній посаді з 01 до 30 липня 2015 року - 22 робочі дні.

Враховуючи те, що на виконання постанови Сумського окружного адміністративного суду від 01.07.2015 року ОСОБА_3 був поновлений на роботі лише 30.07.2015, суд вважає, що наявні правові підстави для задоволення вимог про стягнення на користь позивача середнього грошового забезпечення за період затримки виконання рішення суду про поновлення на посаді з 01 по 30 липня 2015 року в сумі 2455,42 грн.

Обґрунтованими є вимоги позивача щодо стягнення компенсації втрати частини доходів, з огляду на таке.

Статтею 1 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" та ст. 34 Закону України "Про оплату праці" визначено, що компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.

Підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

З метою реалізації Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" Кабінетом Міністрів України 21.02.2001 прийнято постанову № 159, якою затверджено Порядок проведення компенсації громадянам втрати частим грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати (далі - Порядок).

Відповідно до пункту 1 Порядку, його дія поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Пунктом 2 порядку передбачено, що, компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року.

Згідно з пунктом 4 Порядку, сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Доходами є грошові доходи громадян: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Порядку компенсації підлягає також присуджена за рішенням суду сума заробітної плати, якщо ці умови настали у зв'язку з несвоєчасним виконанням рішення суду.

З матеріалів справи вбачається, що середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 75001,92 грн відповідно до постанови Сумського окружного адміністративного суду від 01.07.2015 сплачено з порушенням строків виплати: не 07.12.2015, а лише 08.04.2016.

Тому відповідно до Положення про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати, затвердженого Постановою КМУ від 20.12.1997 № 1427, ОСОБА_3 має право на компенсацію втрати частини доходів в розмірі 3825,1 грн. за час затримки виконання судового рішення щодо виплати ОСОБА_3 грошового забезпечення за період з 07 грудня 2015 року по 08 квітня 2016 року.

Також відповідно до вказаних положень, позивач має право на компенсацію втрати частини доходів в розмірі 67426,72 грн за період з 22 серпня 2013 року до 7 червня 2016 року.

Що стосується вимоги позивача про стягнення середньої заробітної плати за час затримки виконання рішення суду в частині негайного стягнення середнього заробітку за один місяць за період з 1 липня по 30 серпня 2015 року в сумі 4799,23 грн, вказана вимога є безпідставною, оскільки виплата середнього заробітку за один місяць в сумі 3404,07 грн була здійснена в серпні 2015 року.

Відмовляючи в задоволенні виплати на користь позивача моральної шкоди у розмірі 1000 грн, суд виходить з наступного.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Зокрема при вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди підлягає з'ясуванню факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Позивачем не було доведено та надано суду відповідні докази наявності причинного зв'язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні, у зв'язку з чим суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову у даній частині.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Так, відповідно до квитанції від 28.04.2016 року позивачем був сплачений судовий збір в загальному розмірі 1378 грн (а.с.13).

Враховуючи положення вказаних норм, суд вважає за необхідне стягнути з Головного управління МВС України в Сумській області на користь ОСОБА_3 в рахунок повернення судового збору 1378 грн.

Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_3 до Головного управління МВС України в Сумській області про стягнення середньої заробітної плати, компенсації та моральної шкоди задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління МВС України в Сумській області щодо невиплати ОСОБА_3 грошового забезпечення в повному обсязі.

Стягнути з Головного управління МВС України в Сумській області (40030, м. Суми, вул. Г. Кондратьєва, 23) на користь ОСОБА_3:

середнє грошове забезпечення за період затримки виконання рішення суду про поновлення на посаді з 01 по 30 липня 2015 року в сумі 2455,42 грн. (дві тисячі чотириста п'ятдесят п'ять грн. 42 коп.);

компенсацію втрати частини доходів в розмірі 279,13 грн. (двісті сімдесят дев'ять грн. 13 коп.) за час затримки виконання судового рішення в щодо негайної виплати ОСОБА_3 середньомісячного грошового забезпечення за один місяць;

компенсацію втрати частини доходів в розмірі 3825,1 грн. (три тисячі вісімсот двадцять п'ять грн. 10 коп.) за час затримки виконання судового рішення щодо виплати ОСОБА_3 грошового забезпечення за період з 07 грудня 2015 року по 08 квітня 2016 року;

компенсацію втрати частини доходів в розмірі 67426,72 грн. (шістдесят сім тисяч чотириста двадцять шість грн. 72 коп.) за час компенсації вимушеного прогулу ОСОБА_3 за період з 22 серпня 2013 року.

В задоволенні інших вимог ОСОБА_3 відмовити.

Стягнути з Головного управління МВС України в Сумській області (40030, м. Суми, вул. Г. Кондратьєва, 23) на користь ОСОБА_3 (40000, АДРЕСА_1) в рахунок повернення судового збору 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови складено 27 червня 2016 року.

Суддя (підпис) М.М. Шаповал

З оригіналом згідно

Суддя М.М. Шаповал