Справа № 523/2132/16-а
Суддя: Малиновський О. М.
Дата ухвалення: 2016-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 523/2132/16-а
Провадження №2-а/523/97/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" червня 2016 р. м. Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси, в складі:

головуючого - судді Малиновського О.М. ,

при секретарі - Шевчук М.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 15, в м. Одеса адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Інспектора патрульної поліції 4-ої роти 3-го батальйону Управління патрульної поліції у м. Одесі Приходько Олександра Юрійовича, Управління патрульної поліції у м. Одесі Департаменту патрульної поліції - провизнання незаконною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, закриття провадження у справі,-

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1звернулася до суду з адміністративним позовом в якому просить визнати незаконною та скасувати постанову серії ПС2№846341 від 24.01.2016р. про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП. Просить закрити адміністративне провадження у справі.

На думку позивача постанова про притягнення її до адміністративної відповідальності, яку вона оскаржує, була ухвалена інспектором з порушенням норм, які регулюють виниклі правовідносини. Позивач зазначає, що вона керуючи транспортним засобом марки Опель, р/н НОМЕР_1, рухаючись по вулиці Сахарова, зупинилася в районі вул. Висоцького в зв'язку з технічною несправністю автомобіля, та була вимушена зупинитися на самому ближчому від неї безпечному для усіх учасників дорожнього руху місці - пішохідному переході, при цьому максимально близько до праворуч припаркованого автомобіля. Включив аварійну світову сигналізацію вона вийшла з авто по допомогу. Після чого до її автомобіля під'їхала патрульна машина та інспектор патрульної служби Приходько О.Ю. не звертаючи уваги на її пояснення почав складати постанову. Про всі ці обставини, а саме несправності автомобіля та вимушеної зупинки, вона намагалася пояснити інспектору, та згодом надала письмові пояснення, проте він не звернув увагу та склав відносно неї постанову, якою притягнув до адміністративної відповідальності. Позивач стверджує, що вона була вимушена зупинити свій автомобіль на пішохідному переході в зв'язку з технічною несправністю автомобіля. На думку позивача у інспектора небуло достатніх доказів, які б вказували на вчинення нею правопорушення. Позивач зазначає, що їй копія постанови про притягнення до адміністративної відповідальності інспектором не вручалася. Дані обставини стали підставою для звернення до суду.

Позивач в судове засідання не з'явилася надіславши до суду заяву про розгляд справи у її відсутність.

Управління патрульної поліції у м. Одесі Департаменту патрульної поліції не забезпечило участі свого представника у судовому засіданні. Про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Від інспектора патрульної поліції - Приходько О.Ю. до суду надійшли письмові заперечення, в яких він посилаючись на безпідставність пред'явлених позовних вимог, просив відмовити в задоволенні позову та провести розгляд справи за його відсутності.

Суд, вивчивши адміністративну справу, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, прийшов до наступного висновку.

Матеріалами справи встановлена, що інспектор патрульної поліції 4-ої роти 3-го батальйону Управління патрульної поліції у м. Одесі Приходько О.Ю.24 січня2016р., на вулиці Висоцького, 36 в м. Одесі склав відносно ОСОБА_1 постанову про притягнення її до адміністративної відповідальності за скоєння порушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП та застосував до неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн. Підставою притягнення до адмінвідповідальності інспектором було зазначено, що ОСОБА_1 керуючи автомобілем маркиОпель,р/н НОМЕР_1,здійснила зупинку та стоянку по вулиці Висоцького, 36 на пішохідному переході, чим порушила п.15.9 г. Правил дорожнього руху.

Вирішуючи виниклий між сторонами спір, суд виходить з наступного.

Так, порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993р. № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001р. №1306 (із змінами та доповненнями).

Відповідно до п. 1.1. Правил дорожнього руху ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до п. 1.9. Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно п.15.9.Правил дорожнього руху України зупинка забороняється на пішохідних переходах і ближче 10 м. від них з обох боків, крім випадків надання переваги у русі.Разом з тим пункт 15.14. Правил дорожнього руху має виключення, та визначає, що у разі вимушеної зупинки в місті, де зупинку заборонена, водій повинен вжити всіх заходів, щоб прибрати транспортний засіб, а за неможливості це зробити - діяти згідно з вимогами п. 9.9-9.11 цих Правил, зокрема ввімкнути аварійну світлову сигналізацію у разі вимушеної зупинки на дорозі.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більше як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних перехрестях, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів (ч.1 ст. 122 КУпАП).

Відповідно до ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про порушення правил дорожнього руху (частини перша, друга і третя статті 122). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Протокол про адміністративне правопорушення не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено, зокрема, до компетенції Національної поліції - ч.2 ст. 258 КУпАП.

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Згідно ч.3 ст. 258 КУпАП, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Пункт 1 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015р. за № 1395, визначає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

У разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу (п.4 Інструкції).

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність (частина друга статті 33 КУпАП).

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до приписів статті 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, саме відповідач зобов'язаний довести правомірність складання ним постанови, зокрема, шляхом доведення належними та допустимими доказами порушення позивачем вимог п.15.9 «г» Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність згідно ч.1 ст. 122 КУпАП.

Суд критично ставиться до пояснень наданих відповідачем Приходько О.Ю. у своїх письмових запереченнях, оскільки останній є зацікавленою особою і його свідчення в даному випадку не можуть братися судом, як беззаперечний доказ законності винесення оскаржуваної постанови. В той же час інспектор зазначав, що дане правопорушення було виявлено за допомогою відео зйомки, проте такі докази, які могли доводити заперечення відповідача, суду представлені не були.

Слід зазначити, що ОСОБА_1 не заперечувала щодо зупинки на пішохідному переході, проте вона зазначала про вимушену зупинку керованого нею транспортного засобу в зв'язку з його технічними несправностями, про що вона надавала інспектору письмові заперечення і зауваження, які суду з боку відповідача представлені не були. При таких обставинах дії ОСОБА_1 при запинці транспортного засобу узгоджуються з п.15.14 Правил дорожнього руху, що виключає посилання інспектора про порушення нею п. 15.9 Правил.

Суд приходить до висновку, що, не склавши при таких обставинах протокол про адміністративне правопорушення, інспектор патрульної поліції Приходько О.Ю. порушив вимоги ч.3 ст. 258 КУпАП.

Крім того, слід зазначити, що інспектором фактично не було встановлено місце скоєння адміністративного порушення, так як адреса її вчинення зазначена в постанові - «м. Одеса, вул. Висоцького, 36» не існує. Останній номер будинку по вулиці Висоцького в м. Одесі значиться № 22/1 та №23.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ст. 33 КУпАП , при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями об'єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу про адміністративне правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності.

Суд приходить до висновку, що відповідачем, всупереч вимогам ч.2 ст.71 КАС України, факт порушення позивачем Правил дорожнього руху та правомірність винесення оскаржуваної постанови не доведено, в судове засідання представник відповідача УПП у м. Одесі не з'явився, заперечень на позов не надав, доказів, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи суду не надав, окрім оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення, яку надала позивача та яка сама по собі не є доказом.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП є не доведеним.

З огляду на викладене, оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності підлягає скасуванню як протиправна.

Разом з тим, позовні вимоги в частині закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення задоволенню не підлягають, оскільки згідно з п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Даний спір, згідно з п. 1 ч. 1 ст. 17 КАС України, являється спором фізичної особи із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішення (акту індивідуальної дії) та не є справою про адміністративне правопорушення.

Суд не наділений повноваженнями щодо закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення, оскільки вирішення спору із ухваленням судового рішення по суті позовних вимог виключає можливість одночасного закриття провадження щодо тих самих вимог.

Згідно ч.1 ст. 94 КАС України з Державного бюджету України на користь позивача слід стягнути понесені нею судові витрати в розмірі 551,20 грн.

Керуючись ст.ст.10,11,76,79,160,161,163171-2 КАС України, ст.ст.256,268,288,293 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову серії ПС2№846341від 24січня2016р. щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.122 КУпАП.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 551,20 гривень.

В частині позовних вимог про закриття провадження у справі - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-ти денний строк з дня отримання копії постанови.

Суддя -