Справа № 826/5247/16
Суддя: Кобилянський К.М.
Дата ухвалення: 2016-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

23 червня 2016 року 09:25 № 826/5247/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Кобилянського К.М., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомтовариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс»
до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві
про визнання протиправними та скасування податкової вимоги та рішення, -
В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Інфокс» (надалі - позивач або ТОВ «Інфокс») звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві (надалі - відповідач або ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві), у якій просить суд визнати протиправними та скасувати податкову вимогу № 26342-25 від 13.11.2015 та рішення про опис майна у податкову заставу № 3124/26-59-16-21 від 24.11.2015.

Позовні вимоги мотивовано протиправністю податкової вимоги № 26342-25 від 13.11.2015 на суму податкового боргу у розмірі 6 404 838,25 грн. та рішення № 3124/26-59-16-21 від 24.11.2015 про опис майна у податкову заставу як таких, що прийняті в період коли грошове зобов'язання, визначене згідно податкового повідомлення-рішення № від 10.08.2015, було неузгодженим та відповідно не набуло статусу податкового боргу.

В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги у повновагу обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, та жодних заперечень проти позову і додаткових документів до суду не подав.

У зв'язку з неявкою представника відповідача в судове засідання, призначене на 24.05.2016, суд, керуючись ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України, ухвалив розглядати справу у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані позивачем документи та матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Як вбачається з наявних у справі матеріалів, 18.12.2015 ТОВ «Інфокс» отримало податкову вимогу ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві від 13.11.2015 № 26342-25 (далі - податкова вимога), згідно якої станом на 12.11.2015 за платником (позивачем) обраховується податковий борг по сплаті податку на додану вартість (код платежу « 14010100») на суму 6 404 838,25 грн. (в тому числі за основним платежем 3 941 727,69 грн., штрафні санкції - 1 977928 грн., сума пені - 485 182,56 грн.).

Також цього ж дня позивач отримав рішення ДПІ від 24.11.2015 № 3124/26-59-16-21 про опис майна, що перебуває у власності платника податків - ТОВ «Інфокс», у податкову заставу в порядку ст. 89 Податкового кодексу України.

За даними позивача підставою для виставлення йому 13.11.2015 зазначеної податкової вимоги та прийняття рішення про опис майна у податкову заставу стало нарахування в інтегрованій картці платника податку на додану вартість - ТОВ «Інфокс» до сплати грошового зобов'язання в сумі 5 937 783 грн. з цього платежу, визначеного згідно податкового повідомлення-рішення № від 10.08.2015.

Дане податкове повідомлення-рішення оскаржувалося товариством в адміністративному порядку згідно ст. 56 Податкового кодексу України та наразі є предметом розгляду в Окружному адміністративному суді міста Києва.

Вважаючи зазначені податкову вимогу та рішення про опис майна у податкову заставу протиправними, і відповідно такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся із даним позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Оцінивши за правилами ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до пп. 14.1.153 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України), податкова вимога - письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.

Згідно пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковим боргом, вважається сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

За змістом ст. 59 ПК України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання. Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов'язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов'язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.

Податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов'язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Аналогічно положеннями п. 2.1 - 2.3 розд. ІІ Порядку направлення органами доходів і зборів податкових вимог платникам податків, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 10.10.2013 № 576, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 31.10.2013 за № 1840/24372, передбачено, що податкова вимога формується органами доходів і зборів за місцем обліку платника податків. Податкова вимога формується, якщо: платник податків не сплатив суми податкового зобов'язання, зазначеної в поданій ним податковій декларації, у встановлені Кодексом строки; платник податків не сплатив узгодженої суми грошового зобов'язання, визначеної в податковому повідомленні-рішенні, у встановлені законом строки; платник збору не сплатив узгодженої суми збору за провадження деяких видів підприємницької діяльності у встановлені строки; платник єдиного податку першої або другої групи не сплатив суми авансового внеску у встановлені строки. Протягом строків оскарження суми грошових зобов'язань, визначених Кодексом, податкова вимога з податку, що оскаржується, не надсилається.

З контексту наведених норм права вбачається, що податкова вимога формується виключно у зв'язку з несплатою платником податків у встановлений законом строк узгодженої суми грошового зобов'язання, що набула статусу податкового боргу.

Матеріали справи свідчать, що 13.11.2015 контролюючим органом сформовано податкову вимогу № 26342-25 на загальну суму 6 404 838,25 грн., з яких заборгованість по податку на додану вартість за основним платежем становить 3 941 727,69 грн., штрафні санкції - 1 977 928грн. та пеня - 485 182,56 грн.

Як встановлено судом та не заперечується сторонами, вказана сума податкового боргу позивача виникла внаслідок несплати грошового зобов'язання, визначеного згідно податкового повідомлення-рішення від 10.08.2015 № (копія якого наявна в матеріалах справи).

Дане податкове повідомлення-рішення від 10.08.2015 № було оскаржено ТОВ «Інфокс» в порядку досудового оскарження за ст. 56 Податкового кодексу України шляхом подання скарг № 119-08/15 від 18.08.2015 та № 166-10/15 від 15.10.2015 до вищестоящих контролюючих органів.

За результатами розгляду таких скарг позивача Головним управлінням ДФС у м. Києві винесені прийнято рішення від 07.10.2015 № 15320/10/26-15-10-05-35 про результати розгляду первинної скарги та Державною фіскальною службою України - рішення від 07.12.2015 № 26153/6/99-99-10-01-04-25 про результати розгляду скарги, згідно яких податкове повідомлення-рішення від 10.08.2015 № було залишено без змін. Зокрема, вказане рішення ДФС України від 07.12.2015 про результати розгляду скарги позивач отримав 10.12.2015, що не спростовано відповідачем.

В силу норм ч. 56.1 і п. 56.2 ст. 56 ПК України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

У разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов'язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, він має право звернутися до контролюючого органу вищого рівня ізскаргою про перегляд цього рішення.

Згідно із п. 56.17 ст. 56 ПК України процедура адміністративного оскарження закінчується, зокрема, днем отримання платником податків рішення центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. День закінчення процедури адміністративного оскарження вважається днем узгодження грошового зобов'язання платника податків.

Одночасно п. 56.15 ст. 56 цього Кодексу визначено, що скарга, подана із дотриманням строків, визначених пунктом 56.3 цієї статті, зупиняє виконання платником податків грошових зобов'язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні (рішенні), на строк від дня подання такої скарги до контролюючого органу до дня закінчення процедури адміністративного оскарження. Протягом зазначеного строку податкові вимоги з податку, що оскаржується, не надсилаються, а сума грошового зобов'язання, що оскаржується, вважається неузгодженою.

Тобто, нормами Кодексу чітко передбачено, що неузгоджене грошове зобов'язання не є податковим боргом, а відсутність податкового боргу, в свою чергу, позбавляє контролюючий орган права на складання податкової вимоги.

Матеріалами справи підтверджується, що податкове повідомлення-рішення від 10.08.2015 № на момент винесення податкової вимоги від 13.11.2015 № 26342-25 та рішення про опис майна у податкову заставу від 24.11.2015 № 3124/26-59-16-21 оскаржувалось в досудовому порядку та перебувало на розгляді ДФС України.

Таким чином, оскільки позивач скористався своїм правом на оскарження рішення податкового органу (в даному випадку податкового повідомлення-рішення від 10.08.2015 № ) у спосіб, передбачений ст. 56 ПК України, то сума донарахування з податку на додану вартість за цим рішенням вважалася не узгодженою до дня отримання рішення ДФС України про результати розгляду скарги (тобто, до 10.12.2015), а складання податкової вимоги від 13.11.2015 № 26342-25 є порушенням норм п. 56.15 ст. 56 зазначеного Кодексу, оскільки дії контролюючого органу (відповідача) по складання такої вимоги відбулися до закінчення процедури адміністративного оскарження.

При цьому, з урахуванням того, що представником відповідача в судовому засіданні у справі не було підтверджено відомості про погашення такої податкової вимоги та відкликання її в порядку п. 60.1 і п. 60.2 ст. 60 ПК України, то вона підлягає скасуванню як протиправно сформована.

Стосовно правомірності позовної вимоги позивача про визнання протиправним та скасування рішення про опис майна у податкову заставу від 24.11.2015 № 3124/26-59-16-21 суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 88.1 і 88.2 ст. 88 ПК України з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов'язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу. Право податкової застави виникає згідно з цим Кодексом та не потребує письмового оформлення.

Згідно до пп. 89.1.1 п. 89.1 ст. 89 цього Кодексу право податкової застави виникає у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов'язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку.

Отже, виходячи зі змісту вказаних вище норм ПК України право податкової застави виникає виключено з дня виникнення податкового боргу.

З аналізу норм чинного податкового законодавства вбачається пряма залежність права податкової застави до наявності податкового боргу у платника податків, а відтак, у зв'язку з відсутністю такого боргу, у контролюючого органу відсутнє право податкової застави.

Положеннями п. 2.1 Порядку застосування податкової застави органами доходів і зборів, затвердженого Наказом Міністерства доходів і зборів України від 10.10.2013 № 572 (що був зареєстрований в Міністерстві юстиції України 31.10.2013 за № 1841/24373) встановлено, що опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення про опис майна у податкову заставу. Таке рішення приймається керівником органу доходів і зборів і надається платнику податків, що має податковий борг.

Таким чином, з урахуванням того, що станом на день винесення рішення про опис майна у податкову заставу, податковий борг позивача був сформований всупереч норм ПК України, зазначене рішення від 24.11.2015 № 3124/26-59-16-21, в свою чергу, було прийнято з порушенням пп. 89.1.1 п. 89.1 ст.89 ПК України, п. 2.1. Порядку застосування податкової застави органами доходів і зборів, а тому також є протиправним і відповідно підлягає скасуванню.

В силу норми пп. 21.1.1 п. 21.1 ст. 21 Податкового кодексу України, яка кореспондується з наведеними вище положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України, встановлено, що посадові особи контролюючих органів зобов'язані дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами.

Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, а також усні та письмові доводи представників сторін стосовно заявлених позовних вимог, суд дійшов до висновку наявність правових підстав для задоволення позовних вимог ТОВ «Інфокс» в повному обсязі.

Керуючись положеннями статей 2, 7, 69-71, 94, 160-163, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов товаристваз обмеженою відповідальністю «Інфокс» задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною та скасувати податкову вимогу Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві від 13.11.2015 № 26342-25.

3. Визнати протиправним та скасувати рішення Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві про опис майна у податкову заставу від 24.11.2015 № 3124/26-59-16-21.

4. Стягнути судові витрати у сумі 97 450,58 грн. (дев'яносто сім тисяч сто чотириста п'ятдесят гривень 58 копійок) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» () шляхом їх безспірного списання з рахунків Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві () за рахунок бюджетних асигнувань.

Постанова набирає законної сили відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена за правилами, встановленими в ст. ст. 185 - 187 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно.

Суддя К.М. Кобилянський