Справа № 805/807/16-а
Суддя: Кравченко Т.О.
Дата ухвалення: 2016-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2016 р. Справа №805/807/16-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

час прийняття постанови: 17 година 04 хвилини

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Кравченко Т.О.

при секретарі судового засідання Проніні Д.С.

за участю

позивача ОСОБА_1 особисто

представника відповідача 1 Косміна Д.В. на підставі довіреності

представника відповідача 2 не з`явився

представника відповідача 3 Косміна Д.В. на підставі довіреності

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України, Головного управління Державної казначейської служби України у Харківській області, ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) про поновлення на службі, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, -

встановив:

16 березня 2016 року до Донецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі позивач) до Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України (далі відповідач 1 або СхРУ), в якому позивач просив:

- поновити його на посаді інспектора прикордонної служби 1 категорії третього відділення інспекторів прикордонної служби «Ялта» ІІІ категорії (тип В) 1 прикордонного загону (1 категорії) Східного регіонального управління (1 категорії) Державної прикордонної служби України;

- стягнути з СхРУ на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 03 листопада 2015 року до дня постановлення рішення суду;

- стягнути з СхРу на користь позивача моральну шкоду у сумі 10 000 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що на час виникнення спірних правовідносин проходив військову службу та обіймав посаду інспектора прикордонної служби 1 категорії третього відділення інспекторів прикордонної служби «Ялта» ІІІ категорії (тип В) 1 прикордонного загону (1 категорії) Східного регіонального управління (1 категорії) Державної прикордонної служби України.

Позивач стверджував, що, дійсно, наприкінці серпня 2015 року він перебував на контрольному блокпосту в м. Волноваха, де здійснював процедуру контролю переміщення осіб через лінію зіткнення.

Перевіряючи документи у однієї жінки, яка була разом з дитиною, ОСОБА_1 не перевірив документи на дитину, чим порушив наказ першого заступника керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України (керівника Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей) від 12 червня 2015 року № 415-ог.

Позивач вказував на те, що при виїзді з блокпосту жінка була перевірена знов та показала документи на дитину. Про цей факт доповіли начальнику Донецького прикордонного загону полковнику ОСОБА_2 , який сказав, що за це порушення позивач буде позбавлений військового звання і звільнений з військової служби.

Посилаючись на ст.ст. 45, 84, 88 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та стверджуючи, що в дійсності ніякого правопорушення, в тому числі корупційного, не допускав, позивач вважав, що має бути поновлений на службі з виплатою середнього грошового забезпечення за час вимушеного прогулу.

Крім того, на підставі ст. 237-1 Кодексу законів про працю України позивач просив стягнути з СхРУ 10 000 грн. у якості відшкодування моральної шкоди, завданої незаконним звільненням.

Позивач доводив, що весь час, що минув після звільнення, він та його сім`я перебувають у стресовому стані, не мають засобів до існування, та потерпають від душевних страждань, спричинених незаконним звільненням (а.с. 3-7).

В судовому засіданні позивач підтримав заявлені вимоги з підстав викладених в адміністративному позові, надав пояснення, аналогічні тим, що наведені у позовній заяві, просив задовольнити позов.

Позивач не заперечував того факту, що в порушення наказу першого заступника керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України від 12 червня 2015 року № 415-ог не перевірив у громадянки ОСОБА_3 наявність документів, які надавали право на вивезення її неповнолітнього сина на непідконтрольну територію, пояснюючи це великим потоком пасажирів.

Відповідач 1 позов не визнав, надав письмові заперечення, сутність яких полягала у тому, що ОСОБА_1 вчинив дисциплінарний проступок, який виявився у неналежному виконанні службових обов`язків в період несення служби у прикордонному наряді «Перевірка документів» в КПВВ «Бугас», розташованому в районі проведення антитерористичної операції.

Відповідач 1 доводив, що службовим розслідуванням встановлено, що 01 вересня 2015 року позивач, виконуючи обов`язки у прикордонному наряді «Перевірка документів» на КПВВ «Бугас», в порушення вимог п.п. 5.1.1, 5.1.2 Тимчасового порядку контролю за переміщенням осіб, транспортних засобів та вантажів (товарів) через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей здійснив пропуск громадянки ОСОБА_3 з її неповнолітнім сином ОСОБА_4 , 2004 року народження, без відповідного дозволу батька дитини на право її вивозу на тимчасово непідконтрольні території.

Стверджував, що, застосовуючи до позивача дисциплінарне стягнення, командування СхРУ діяло в межах повноважень, в порядку та способом, що визначені Конституцією та законами України (а.с. 57-67).

В судовому засіданні представник відповідача 1 позов не визнав, надав пояснення, аналогічні тим, що викладені у запереченнях, просив відмовити в позові.

Ухвалою від 21 березня 2016 року до участі у справі у якості відповідача залучене Головне управління Державної казначейської служби України у Харківській області (далі відповідач 2 або ГУ ДКСУ у Харківській області) (а.с. 37).

Відповідач 2 свого ставлення до заявлених позовних вимог не висловив.

Ухвалою від 04 квітня 2016 року до участі у справі у якості відповідача залучений Донецький прикордонний загін Державної прикордонної служби України (далі відповідач 3 або Донецький прикордонний загін) (а.с. 174).

Відповідач 3 позовні вимоги не визнав, надав письмові заперечення, аналогічні тим, що подані відповідачем 1 (а.с. 180-185).

В судовому засіданні представник відповідача 3 позов не визнав, надав пояснення, аналогічні тим, що викладені у запереченнях, просив відмовити у задоволенні позову.

Про дату, час і місце судового розгляду сторони повідомлені належним чином з дотриманням вимог ст.ст. 33-36, 38 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

Відповідач 2 явку свого представника до судового засідання не забезпечив, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не надав.

На підставі ч. 4 ст. 128 КАС України справа розглянута за відсутності представника відповідача 2.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України здійснювалося повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

З`ясовуючи чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, а також чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, суд встановив наступне.

Відповідач 1 Східне регіональне управління Державної прикордонної служби України (ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) зареєстроване як юридична особа 01 серпня 2003 року, про що 15 листопада 2011 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (далі ЄДР) внесений запис за № 1 480 120 0000 051704 (а.с. 31-33, 68-74).

Відповідач 2 Головне управління Державної казначейської служби України у Харківській області (ідентифікаційний код 37874947) зареєстроване як юридична особа 02 грудня 2011 року, про що до ЄДР внесений запис за № 1 480 102 0000 051853 (а.с. 34).

Відповідач 3 ІНФОРМАЦІЯ_2 (дійсне найменування ІНФОРМАЦІЯ_3 (м. Маріуполь), умовне найменування для адміністративно-господарської діяльності - Військова частина НОМЕР_1 ) (ідентифікаційний код НОМЕР_3 ) зареєстрований як юридична особа 01 серпня 2003 року, про що 08 квітня 2008 року до ЄДР внесений запис за № 1 274 120 0000 007298 (а.с. 193-195).

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що встановлено на підставі паспорту громадянина України серії НОМЕР_4 , виданого Харцизьким МВ УМВС України в Донецькій області 06 листопада 2001 року (а.с. 8).

З 20 листопада 1997 року по 01 квітня 1999 року ОСОБА_1 проходив строкову службу, з 18 жовтня 1999 року по 03 листопада 2015 року перебував на військовій службі, яку проходив в органах Державної прикордонної служби України.

Наказом командира Донецького прикордонного загону від 25 травня 2011 року № 227-ос ОСОБА_1 присвоєне військове звання «старший прапорщик», про що свідчить довідка від 04 листопада 2015 року № 46 (а.с. 10).

В період з 25 березня 2015 року по 03 листопада 2015 року старший прапорщик ОСОБА_1 безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення антитерористичної операції на території Донецької області, та займав штатну посаду інспектор прикордонної служби 1 категорії третього відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби «Ялта» ІІІ категорії (тип В) 1 прикордонного загону (1 категорії) Східного регіонального управління (1 категорії) ДПСУ, що підтверджено довідкою від 04 листопада 2015 року № 30/47 (а.с. 11).

Згідно з наказом начальника Донецького прикордонного загону від 25 березня 2015 року № 55-ос «По особовому складу» старший прапорщик ОСОБА_1 (П-024391), який прибув з військової частини НОМЕР_5 м. Бердянськ, з 25 березня 2015 року зарахований до списків особового складу загону та всіх видів забезпечення і призначений на посаду інспектора прикордонної служби 1 категорії третього відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_5 » ІІІ категорії (тим В).

До виконання службових обов`язків за цією посадою ОСОБА_1 приступив з 25 березня 2015 року (а.с. 75).

Як свідчить довідка від 29 березня 2016 року № 77, контракт про проходження військової служби, укладений з старшим прапорщиком ОСОБА_1 та послужний список разом з особовою справою з попереднього місця служби до Донецького прикордонного загону не надходили (а.с. 76).

Отже, на час виникнення спірних правовідносин ОСОБА_1 проходив військову службу, обіймав посаду інспектора прикордонної служби 1 категорії третього відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби «Ялта» ІІІ категорії (тим В), перебуваючи у військовому званні «старший прапорщик».

З приводу притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та його звільнення з військової служби встановлено наступне.

02 вересня 2015 року Відділення внутрішньої безпеки по ІНФОРМАЦІЯ_6 (далі ВВБ) звернулося до начальника Донецького прикордонного загону полковника ОСОБА_2 з повідомленням за № 16/129.

В повідомленні йшлося, що ВВБ отримані дані щодо передумов до можливих негативних явищ, пов`язаних з зловживанням службовим становищем окремими посадовими особами ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_5 », ВПС «Маріуполь-2» та можливим отриманням неправомірної винагороди.

Так, 01 вересня 2015 року виявлено, що начальник 3 відділення інспекторів прикордонної служби ВПС «Маріуполь-2» старший лейтенант ОСОБА_5 , який виконував обов`язки у прикордонному наряді «Старший зміни прикордонних нарядів» у КПВВ «Бугас», можливо, віддав незаконне розпорядження інспектору прикордонної служби 1 категорії ВПС «Ялта» старшому прапорщику ОСОБА_1 , який виконував обов`язки у прикордонному наряді «Перевірка документів», здійснити безперешкодний пропуск на в`їзд до тимчасово неконтрольованої території неповнолітнього громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , за відсутності у його матері ОСОБА_3 нотаріального документа про згоду батька на виїзд дитини. При цьому, можливо, з метою приховування факту пропуску дитини без доручення до розділу «Діти» обліків ПТК АПК «ГАРТ-1/П» не внесено відповідну інформацію.

В повідомленні зазначалося, що з боку старшого прапорщика ОСОБА_1 , можливо, має місце порушення вимог наказу першого заступника керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України (керівника Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей) від 12 червня 2015 року № 415-ог, наказу Адміністрації Держприкордонслужби України від 25 червня 2007 року № 472, розпоряджень Адміністрації Держприкордонслужби України від 30 вересня 2010 року № Т/254-7052 та від 30 листопада 2010 року № Т/254-8791, та в його діях, діях старшого лейтенанта ОСОБА_5 і невстановленого військовослужбовця, можливо, наявні ознаки вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 Кримінального кодексу України, адміністративних правопорушень, відповідальність за які встановлена ст.ст. 172-13, 172-14, 172-18 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Про ці обставини начальник Донецького прикордонного загону повідомлений на виконання наказу Адміністрації Держприкордонслужби України від 23 серпня 2005 року № 630 з метою вжиття заходів щодо усунення передумов зазначеного порушення (а.с. 125-126).

Розглянувши повідомлення від 02 вересня 2015 року № 16/129, начальник Донецького прикордонного загону полковник ОСОБА_2 доручив провести службове розслідування, про що свідчить накладена ним резолюція (а.с. 125).

02 вересня 2015 року начальник Донецького прикордонного загону видав наказ за № 1111-аг «Про призначення службового розслідування».

Наказом від 02 вересня 2015 року № 1111-аг групі офіцерів у складі заступника начальника штабу начальника відділу прикордонного контролю штабу підполковника ОСОБА_6 (старший групи), начальника групи пожежної безпеки майора ОСОБА_7 , старшого офіцера відділу по роботі з іноземцями та адміністративного провадження лейтенанта ОСОБА_8 доручено провести службове розслідування за даним фактом.

На час проведення службового розслідування старшого лейтенанта ОСОБА_5 та старшого прапорщика ОСОБА_1 відведено від служби у прикордонних нарядах КПВВ.

Матеріали службового розслідування мали бути представлені на затвердження до 07 вересня 2015 року (а.с. 79-80).

На виконання наказу від 02 вересня 2015 року № 1115-аг проведене службове розслідування, в ході якого встановлено наступне.

01 вересня 2015 року на КРП «Березове» виявлена громадянка України ОСОБА_3 з її неповнолітнім сином ОСОБА_4 , 2004 року народження, під час її спроби виїхати на тимчасово непідконтрольні території (так звані ДНР, ЛНР) без відповідного дозволу батька дитини. У ОСОБА_3 був наявний контрольний талон про перетин КПВВ «Бугас» з усіма необхідними штампами та відмітками.

Витяг з бази даних «ГАРТ-1/П» свідчив, що громадянка України ОСОБА_3 та її син ОСОБА_4 , 2004 року народження, зареєстровані на виїзд 01 вересня 2015 року на легковому автомобілі (державний номер НОМЕР_6 ). При цьому у класифікаторі відсутні записи про серію та номер доручення на право вивозу дитини на тимчасово непідконтрольні території, наданого її батьком. Згадані записи до системи «ГАРТ-1/П» внесено під ktr, який закріплено за старшим прапорщиком ОСОБА_1 .

З пояснень громадянки ОСОБА_3 стало відомо, що 01 вересня 2015 року вона слідувала на власному автомобілі Форд Фієста з м. Бердянськ до м. Краснодон, разом з неповнолітнім сином ОСОБА_4 , 2004 року народження.

Близько 12:00 вона прибула до КПВВ «Бугас». Під час проходження паспортного контролю прикордонник виявив відсутність нотаріально дозволу батька дитини на перетин лінії зіткнення та запросив ОСОБА_3 до кабінки паспортного контролю, в якій перебували два прикордонника. ОСОБА_3 передала їм свій паспорт, а вони перевірили наявність її електронного пропуску за комп`ютером.

ОСОБА_3 зазначала, що хотіла якомога скоріше повернутися додому, у зв`язку з чим прикордонники запропонували їй «домовитись» про перетин лінії зіткнення разом з дитиною без нотаріально дозволу батька за відповідну грошову винагороду.

ОСОБА_3 запропонувала 200 грн., на що прикордонники відповіли відмовою та запитали, яку суму вона може заплатити.

ОСОБА_3 запропонувала 300 грн. та 1000 руб. Російської Федерації, на що прикордонники погодились. Один з них взяв номер її телефону, сказав об`їхати КПВВ, повернутись назад та чекати дзвінка.

Приблизно через 40 хвилин, прикордонник, який назвався старшим, зателефонував ОСОБА_3 та сказав стати до лівого ряду автомобілів, рухатись до кабіни паспортного контролю, де до неї підійде інший прикордонник та візьме паспорт, в який слід покласти грошові кошти.

Поклавши до свого паспорту вказану грошову суму, ОСОБА_3 під`їхала до кабіни паспортного контролю. До неї підійшов прикордонник, який не був серед тих осіб, з якими вона розмовляла в кабінці паспортного контролю, та взяв її паспорт. Після цього ОСОБА_3 виданий контрольний талон з печаткою та дозволено рухатися у напрямку м. Донецька.

На КРП «Березове» у ОСОБА_3 запитали нотаріально завірений дозвіл на виїзд дитини, на що вона відповіла, що на КПВВ «Бугас» вже домовилась з цього приводу з прикордонниками за відповідну грошову винагороду і вони її відпустили.

ОСОБА_3 повернули до КПВВ «Бугас», де прикордонники вибачились перед нею, а прикордонник, який назвався старшим, повернув надані нею гроші.

З пояснень старшого лейтенанта ОСОБА_5 стало відомо, що 01 вересня 2015 року з 06:00 до 19:00 він виконував обов`язки в прикордонному наряді «Старший прикордонних нарядів» КПВВ «Бугас».

01 вересня 2015 року, приблизно о 12:00, на виїзд до непідконтрольної території прибула ОСОБА_3 з неповнолітнім сином без нотаріально засвідченого дозволу на виїзд від батька дитини. В кабінці паспортного контролю ОСОБА_5 роз`яснив ОСОБА_3 порядок перетину лінії зіткнення громадянами України, які не досягли 16 років, та повернув її у зворотному напрямку.

Приблизно о 14:00, ОСОБА_3 повторно прибула на виїзд до непідконтрольної території, однак вдруге ОСОБА_5 з нею не спілкувався.

Приблизно о 17:00, ОСОБА_3 разом з офіцерами ВВБ прибула до КПВВ «Бугас» зі сторони КПР «Березове».

Під час розмови з офіцерами ВВБ ОСОБА_9 дізнався, що прикордонники отримали від ОСОБА_3 неправомірну винагорода. Старшому прапорщику ОСОБА_1 запропоновано повернути ці кошти. ОСОБА_1 одразу прослідував до кабінки паспортного контролю, а ОСОБА_5 з інтервалом в 30 хвилин пішов за ним.

Зайшовши до службового приміщення, ОСОБА_5 побачив на столі грошові купюри, походження яких йому не було відомо. ОСОБА_5 . аркушем паперу взяв ці гроші та передав ОСОБА_3 . Після цього подовжив виконувати свої посадові обов`язки.

З пояснень старшого прапорщика ОСОБА_1 стало відомо, що 01 вересня 2015 року він заступив у прикордонний наряд «Перевірка документів» КПВВ «Бугас» на виїзд до непідконтрольної території.

Близько 13:00 на КПВВ «Бугас» заїхав автомобіль Форд червоного кольору під керуванням громадянки України ОСОБА_3 , яка на паспортний контроль пред`явила паспорт громадянина України та свідоцтво про народження дитини. У зв`язку з великим пасажирським потоком ОСОБА_1 не помітив відсутності дозволу від батька дитини на перетин нею лінії зіткнення. Взявши документи, ОСОБА_1 прослідував у кабіну паспортного контролю для внесення відомостей до бази даних, після чого повернув їх.

Через декілька хвилин ОСОБА_3 разом з дитиною повернулася з КРП «Березове» у супроводі офіцерів ВВБ.

ОСОБА_3 пояснила, що намагалася перетнути лінію зіткнення за неправомірну винагороду, але, за твердженням ОСОБА_1 , під час проходження паспортного контролю, мова про це не велась.

У ході службового розслідування співробітники ВВБ надали для огляду відеофайли, відзняті на КРП «Березове» під час спроби ОСОБА_3 виїхати на тимчасово непідконтрольні території з неповнолітнім сином без відповідного дозволу батька дитини.

Також був переглянутий відеофайл, відзнятий на КПВВ «Бугас», з якого видно, що старший лейтенант ОСОБА_5 віддав завернутий удвічі аркуш паперу формату А-4 громадянці ОСОБА_3 , в якому знаходились гроші (300 грн. номіналом по 50 грн. та 1000 руб. номіналом по 500 руб).

На запитання співробітників ВВБ ОСОБА_3 відповіла, що їй віддали всі гроші, які у неї забрали. Під час розмови з співробітниками ВВБ ОСОБА_5 заперечував факт отримання грошей від ОСОБА_3 .

Співробітник ВВД, вказуючи на ОСОБА_5 , запитав у ОСОБА_3 , чи це він взяв у неї гроші, на що остання відповіла, що грошові кошти взяв той прикордонник, який забирав паспорт.

Далі був викликаний ОСОБА_1 . Між ним та ОСОБА_3 відбулась розмова, під час якої громадянка звинувачувала ОСОБА_1 у тому, що той взяв у неї з паспорта гроші. ОСОБА_1 факт отримання грошей заперечував. При цьому він визнав, що паспорт для проведення реєстрації у ОСОБА_3 взяв саме він, що підтверджується наявним відеофайлом підсистеми «ГАРТ-1/П» та витягом з бази даних «ГАРТ-1/П».

Згідно з витягом з бази даних «ГАРТ-1/П», ОСОБА_3 01 вересня 2015 року о 13:06:59 виїхала на непідконтрольну територію через КПВВ «Бугас».

Беручи до уваги пояснення військовослужбовців, відеофайл камер спостереження на КПВВ «Бугас», відео, відзняте офіцерами ВВБ, та інші матеріали, зібрані під час проведення службового розслідування, зроблений висновок, що в діях ОСОБА_1 присутній склад дисциплінарного правопорушення, який полягає в порушенні:

- ст. 19 Конституції України, з якої слідує, що органи державної влади, їх посадові та службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

- ст. 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, відповідно до якої військовослужбовець зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим, беззастережно виконувати накази командирів;

- ст. 12 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, відповідно до якої, про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповісти своєму безпосередньому начальникові;

- ст. 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, відповідно до якої із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити до наступного прямого начальника;

- ст. 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, відповідно до якої кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами ЗС України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями;

- ст. 1 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, відповідно до якої військова дисципліна це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України;

- ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, відповідно до якої військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів; вимоги Військової присяги в частині обороняти Україну, захищати її суверенітет, територіальну цілісність і недоторканість, сумлінного і чесного виконання військового обов`язку, наказів командирів, неухильного додержання Конституції України та законів України;

- п. 5.1.1. Тимчасового порядку контролю за переміщенням осіб, транспортних засобів та вантажів (товарів) через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей, відповідно до якого, в`їзд на неконтрольовану територію дітей, які не досягли 16-річного віку, здійснюється з дотриманням вимог, передбачених для таких осіб Правилами перетинання державного кордону громадянами України;

- п. 5.1.2 Тимчасового порядку контролю за переміщенням осіб, транспортних засобів та вантажів (товарів) через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей, відповідно до якого виїзд з неконтрольованої території громадян України, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за умови пред`явлення свідоцтва про народження дитини, будь-якого документа, визначеного ст. 5 Закону України «Про громадянство України» або ст. 2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» особи (осіб), у супроводі якої (яких) громадяни України, які не досягли 16-річного віку виїжджають з неконтрольованої території, та дозволом фізичної особи.

Обставин, що пом`якшують або знімають вину з ОСОБА_1 службовим розслідуванням не встановлено. Обставина, що обтяжує вину вчинення правопорушення під час виконання службових обов`язків.

Причинами, що сприяли допущенню виявлених порушень, є особиста недисциплінованість, безвідповідальність військовослужбовця. Група дійшла висновку, що військовослужбовець вчинив дисциплінарний проступок навмисно.

За результатами службового розслідування група запропонувала:

1. за порушення ст. 19 Конституції України, ст.ст. 11, 12, 14, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, п.п. 5.1.1, 5.1.2 Тимчасового порядку контролю за переміщенням осіб, транспортних засобів та вантажів (товарів) через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей, начальника 4-го відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби «Маріуполь-2» старшого лейтенанта ОСОБА_5 притягнути до дисциплінарної відповідальності владою старшого командира;

2. за порушення ст. 19 Конституції України, ст.ст. 11, 12, 14, 16 Статуту Внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, п.п. 5.1.1, 5.1.2 Тимчасового порядку контролю за переміщенням осіб, транспортних засобів та вантажів (товарів) через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей, інспектора прикордонної служби 1 категорії відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_5 » старшого прапорщика ОСОБА_1 притягнути до дисциплінарної відповідальності владою старшого командира;

3. за фактом отримання неправомірної вигоди, тобто кримінального правопорушення, передбаченого ст. 368 Кримінального кодексу України, старшим лейтенантом ОСОБА_5 та старшим прапорщиком ОСОБА_1 направити повідомлення про злочин до Військової прокуратури Донецького гарнізону;

4. за фактом надання неправомірної вигоди, тобто кримінального правопорушення, передбаченого ст. 369 Кримінального кодексу України, громадянкою ОСОБА_3 направити повідомлення про злочин до Волноваського РВ ГУМВС України в Донецькій області;

5. начальника 4-го відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби «Маріуполь-2» старшого лейтенанта ОСОБА_5 та інспектора прикордонної служби 1 категорії відділу прикордонної служби «Ялта» старшого прапорщика ОСОБА_1 відвести від прикордонного контролю.

Висновок службового розслідування складений 03 вересня 2015 року (а.с. 127-136).

Факт порушення старшим прапорщиком ОСОБА_1 службової дисципліни підтверджений матеріалами службового розслідування, в тому числі:

1. письмовими поясненнями ОСОБА_3 від 01 вересня 2015 року (а.с. 106-107);

2. письмовими поясненнями ОСОБА_5 від 02 вересня 2015 року (а.с. 108-109);

3. письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 03 вересня 2015 року (а.с. 110-111);

4. інформацією про виконання заходів з охорони державного кордону 01 вересня 2015 року, яка містить відомості про те, що у зв`язку з можливим отриманням неправомірної винагороди посадовими особами, які несуть службу на КВПП «Бугас», з метою з`ясування обставин надзвичайної події ОСОБА_5 та ОСОБА_1 зняті зі служби о 18:40 (а.с. 112-115);

5. копією паспорту громадянина України серії НОМЕР_7 , виданого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 (а.с. 116-117);

6. копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_8 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (а.с. 118);

7. копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_9 на автомобіль Ford Fiesta, державний номер НОМЕР_6 (а.с. 119);

8. копією контрольного талону на автомобіль державний номер НОМЕР_6 з двома пасажирами, включаючи водія, із спеціальною відміткою ДПСУ про перетин КПВВ 01 вересня 2015 року (а.с. 120-121).

9. витягом з електронних систем обліку «ГАРТ-1/П» про те, що 01 вересня 2015 року о 13:06:59 ОСОБА_3 перетнула КПВВ «Бугас» у напрямку «Виїзд» разом з ОСОБА_4 , 2004 року народження (а.с. 122-124).

03 вересня 2015 року старший групи заступник начальника штабу-начальник відділу прикордонного контролю підполковник Галецький В.В. письмово доповів начальнику Донецького прикордонного загону про результати службового розслідування (а.с. 137).

04 вересня 2015 року висновок службового розслідування затверджений начальником Донецького прикордонного загону полковником ОСОБА_2 (а.с. 127).

05 вересня 2015 року начальник Донецького прикордонного загону полковник ОСОБА_2 провів бесіду з старшим прапорщиком ОСОБА_1 .

Бесіда відбулась у службовому кабінеті начальника Донецького прикордонного загону у присутності майора юстиції ОСОБА_10 та старшого лейтенанта ОСОБА_11 і тривала з 13:20 до 13:30.

Під час бесіди до відома ОСОБА_1 , доведено, що в Донецькому прикордонному загоні проведене службове розслідування, за результатами якого встановлено, що в діях ОСОБА_1 є склад дисциплінарного проступку, який полягає у порушенні ним вимог ст. 19 Конституції України, ст.ст. 11, 12, 14, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, п.п. 5.1.1, 5.1.2 Тимчасового порядку контролю за переміщенням осіб, транспортних засобів та вантажів (товарів) через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей. Заперечень, заяв та клопотань від ОСОБА_1 не надійшло.

Аркуш бесіди підписаний ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 (а.с. 138-139).

05 вересня 2015 року начальник Донецького прикордонного загону надіслав військовому прокурору Донецького гарнізону повідомлення про злочин № 14-6309, в якому йшлося про факт скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ст. 368 Кримінального кодексу України, старшим лейтенантом ОСОБА_5 та старшим прапорщиком ОСОБА_1 (а.с. 140).

Того ж дня начальник Донецького прикордонного загону надіслав до Волноваського РВ ГУМВС України в Донецькій області повідомлення про злочин № 14-6310, яким повідомив про факт скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ст. 369 Кримінального кодексу України, громадянкою ОСОБА_3 (а.с. 141).

05 вересня 2015 року начальник Донецького прикордонного загону звернувся до командування СхРУ з клопотанням № 23-6314 про притягнення до дисциплінарної відповідальності старшого лейтенанта ОСОБА_5 та старшого прапорщика ОСОБА_1 на підставі висновків службового розслідування (а.с. 142).

Листом від 08 вересня 2015 року № 23-6372 начальник Донецького прикордонного загону про результати службового розслідування повідомив ВВБ (а.с. 143-144).

Згідно з п. 9 Положення про регіональне управління Державної прикордонної служби України, затвердженого наказом Адміністрації Держприкордонслужби України від 17 жовтня 2003 року № 173, начальник регіонального управління користується дисциплінарними правами командувача військ оперативного командування Збройних Сил України (а.с. 73).

11 вересня 2015 року начальник СхРУ генерал-майор ОСОБА_12 видав наказ № 592-ос «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності».

Враховуючи характер та обставини вчиненого правопорушення, його наслідки та з метою недопущення подібних випадків у майбутньому, керуючись ст.ст. 45, 62, 67, 68, ч. 2 ст. 86 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, начальник СхРУ вирішив за порушення вимог ст. 19 Конституції України, ст.ст. 11, 12, 14, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, п.п. 5.1.1, 5.1.2 Тимчасового порядку контролю за переміщенням осіб, транспортних засобів та вантажів (товарів) через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей, інспектору прикордонної служби 1 категорії відділу прикордонної служби «Ялта» старшому прапорщику ОСОБА_1 (П-024391) оголосити дисциплінарне стягнення «позбавлення військового звання старший прапорщик із звільненням з військової служби у запас» (п. 2 наказу від 11 вересня 2015 року № 592-ос).

П. 3 наказу від 11 вересня 2015 року № 592-ос начальнику Донецького прикордонного загону доручено протягом п`яти днів з дня надходження наказу, довести його під розписку до зацікавлених осіб (а.с. 27-28, 145-146).

До Донецького прикордонного загону наказ СхРУ від 11 вересня 2015 року № 592-ос надійшов 30 жовтня 2015 року та зареєстрований за вхідним № 70 (а.с. 145).

03 листопада 2015 року у приміщенні адміністративної будівлі Донецького прикордонного загону о 10:30 в кабінеті № 403 в присутності начальника відділу кадрів старшого лейтенанта ОСОБА_11 , старшого офіцеру відділу кадрів старшого лейтенанта ОСОБА_13 , старшого інспектора відділу кадрів ОСОБА_14 , заступник начальника відділу кадрів підполковник ОСОБА_15 довів до старшого прапорщика ОСОБА_1 в повному обсязі наказ начальника СхРУ від 11 вересня 2015 року № 529-ос.

В присутності вказаних вище осіб ОСОБА_1 відмовився зробити підпис про ознайомлення з наказом (а.с. 147-148, 170).

03 листопада 2015 року на підставі наказу СхРУ від 11 вересня 2015 року № 592-ос начальником Донецького прикордонного загону полковником ОСОБА_2 виданий наказ № 217-ос «По особовому складу».

Наказом від 03 листопада 2015 року № 217-ос присвоєне військове звання «солдат» з 03 листопада 2015 року, припинено (розірвано) контракт, звільнено та виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення старшого прапорщика ОСОБА_1 (П-024391), інспектора прикордонної служби 1 категорії третього відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_5 » ІІІ категорії (тип В), звільненого в запас за ст. 26 ч. 8 п. 1 пп. «в» (у зв`язку з позбавленням військового звання в дисциплінарному порядку).

ОСОБА_1 виключений зі списків особового складу частини та усіх видів забезпечення 03 листопада 2015 року і направлений на військовий облік до Маріупольського ОМВК Донецької області без права носіння військової форми одягу.

Наказом від 03 листопада 2015 року № 217-ос ОСОБА_1 оголошена вислуга років, яка станом на 03 листопада 2015 року в календарному обчисленні становила 17 років 04 місяці 26 днів; у пільговому 07 років 09 місяців 02 дні; всього 25 років 01 місяць 28 днів (а.с. 22, 153).

До Журналу обліку видачі обхідних листів та доведення наказів про звільнення внесений запис № 102, який свідчить, що 03 листопада 2015 року ОСОБА_1 під особистий підпис ознайомлений з наказом від 03 листопада 2015 року № 217-ос і того ж дня отримав обхідний лист № 102 (а.с. 48-51, 149-152).

Службова картка ОСОБА_1 містить запис про застосування до останнього дисциплінарного стягнення позбавлення військового звання «старший прапорщик» із звільненням з військової служби. Відомостей про інші дисциплінарні стягнення, а також про заохочення позивача в період проходження служби службова картка не містить (а.с. 20, 77-78).

Відомість про перерахування коштів за листопад 2015 року свідчить, що ОСОБА_1 виплачено 7 760,43 грн. (а.с. 154-156).

Доводячи незаконність свого звільнення, позивач надав службову характеристику, складену начальником відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_5 » капітаном ОСОБА_16 22 січня 2016 року, зі змісту якої слідує, що за час проходження служби у підрозділі ОСОБА_1 зарекомендував себе цілеспрямованим, добросовісним та наполегливим військовослужбовцем. (а.с. 21).

Суд не приймає як доказ порушення позивачем службової дисципліни Посадову інструкцію інспектора прикордонної служби 1 категорії, оскільки вона затверджена наказом начальника Донецького прикордонного загону від 26 жовтня 2015 року № 1341-аг, тобто вже після подій, які мали місце у вересні 2015 року (а.с. 103-105).

Згідно з довідкою від 29 березня 2015 року № 109 грошове забезпечення ОСОБА_1 за вересень 2015 року становило 4 691,00 грн. (з цієї суми утримано 703,65 грн. податку на доходи громадян; 121,97 грн. єдиного внеску; 70,37 грн. військового збору); за жовтень 2015 року грошове забезпечення становило 4 691,00 грн. (з цієї суми утримано 703,65 грн. податку на доходи громадян; 121,97 грн. єдиного внеску; 70,37 грн. військового збору).

Отже, середньомісячне грошове забезпечення ОСОБА_1 за два місяці, що передували звільненню, складало 4 691,00 грн., середньоденне 153,80 грн. (а.с. 158).

Докази, які б спростовували наведені вище обставини суду не надані.

Вирішуючи справу по суті, до спірних правовідносин суд застосовує нижченаведені правові норми.

Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону, що визначено ст. 65 Конституції України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснює Закон України «Про про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІ (далі Закон № 2232).

Ч. 1 ст. 2 Закону № 2232 встановлено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону № 2231 порядок проходження громадянами України військової служби, їх права та обов`язки визначаються цим Законом, іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби громадянами України, які затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Ч. 1 ст. 6 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» від 03 квітня 2003 року № 661-IV (далі Закон № 661) визначено, що Державна прикордонна служба України є правоохоронним органом спеціального призначення.

Згідно з ч. 1 ст. 14 Закону № 661 до особового складу Держприкордонслужби входять військовослужбовці та працівники Державної прикордонної служби України.

При цьому, відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону № 661, комплектування Держприкордонслужби військовослужбовцями і проходження ними військової служби здійснюється на підставі Закону № 2232, а відповідно до ч. 2 ст. 33 Закону № 661 за протиправні дії чи бездіяльність військовослужбовці Держприкордонслужби несуть відповідальність згідно із законом.

Отже, на військовослужбовців Держприкордонслужби поширюються правові норми, що містяться у Законі № 2232.

Початок і закінчення проходження військової служби визначені ст. 24 Закону № 2232.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону № 2232 початком проходження військової служби для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом, вважається день зарахування до списків особового складу військової частини.

Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону № 2232 закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини у порядку, встановленому положенням про проходження військової служби громадянами України.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 24 Закону № 2232 військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби, на території військової частини або в іншому місці роботи протягом робочого часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком.

Судом встановлено, що на час виникнення спірних правовідносин ОСОБА_1 проходив військову службу в органах Держприкордонслужби, обіймав посаду інспектора прикордонної служби 1 категорії третього відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби «Ялта» ІІІ категорії (тим В), перебуваючи у військовому званні «старший прапорщик».

Таким чином, правовий статус позивача був визначений спеціальним законодавством, а норми Кодексу законів про працю України не можуть бути застосовані до спірних правовідносин.

Звільнення з військової служби регламентовано ст. 26 Закону № 2232.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону № 2232 звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється: а) у запас, якщо військовослужбовці не досягли граничного віку перебування у запасі і за станом здоров`я придатні до військової служби; б) у відставку, якщо військовослужбовці досягли граничного віку перебування в запасі або визнані військово-лікарськими комісіями непридатними за станом здоров`я до військової служби з виключенням з військового обліку.

П. «б» ч. 2 ст. 26 Закону № 2232 встановлено, що звільнення зі служби військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, проводиться на підставах, передбачених ч. 6 з урахуванням випадків, визначених ч. 8 цієї статті.

Так, ч. 6 ст. 26 Закону № 2232 визначені випадки, коли контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контактом, звільняються з військової служби. Одним з таких випадків є звільнення у зв`язку з позбавленням військового звання в дисциплінарному порядку (п. «ж» ч. 6 ст. 26 Закону № 2232).

Згідно з пп. «в» п. 1 ч. 8 ст. 26 Закону № 2232 під час дії особливого періоду з військової служби звільняються військовослужбовці у зв`язку з позбавленням військового звання в дисциплінарному порядку.

Звільнення ОСОБА_1 мало місце під час проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей, оголошення часткової мобілізації, тобто в умовах особливого періоду. Як наслідок, воно мало відбуватися з урахуванням положень ч. 8 ст. 26 Закону № 2232.

Відповідно до ч. 9 ст. 26 Закону № 2232 звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Указом Президента України від 29 грудня 2009 року № 1115/2009 затверджене Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України (далі Положення № 1115), яким визначається порядок проходження громадянами України військової служби в Держприкордонслужбі у мирний час та особливості проходження військової служби в ній в особливий період.

Відповідно до п. 26 Положення № 1115 контракт припиняється (розривається), а військовослужбовець, який проходить військову службу за контрактом, звільняється з військової служби з підстав, передбачених ч.6 ст. 26 Закону № 2232.

Згідно з пп. 2 п. 27 Положення № 1115 днем припинення (розірвання) контракту є день, зазначений у наказі начальника органу Держприкордонслужби про виключення військовослужбовця зі списків особового складу цього органу в разі дострокового припинення (розірвання) контракту.

Відповідно до п. 265 Положення № 1115 звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється: 1) у запас - якщо вони не досягли граничного віку перебування в запасі і за станом здоров`я придатні до військової служби; 2) у відставку - якщо вони досягли граничного віку перебування в запасі або визнані військово-лікарськими комісіями непридатними за станом здоров`я до військової служби із виключенням з військового обліку.

Пп. 1 п. 267 Положення № 1115 визначено, що контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби з підстав, визначених ч. 6 ст. 26 Закону № 2232, з ініціативи командування органу Держприкордонслужби - за наявності підстав, передбачених зокрема п. «ж» ч. 6 ст. 26 Закону № 2232.

Відповідно до пп. 2 п. 270 Положення № 1115 звільнення військовослужбовців з військової служби з підстав, передбачених ч. 6 ст. 26 Закону № 2232, здійснюється: у військових званнях старшини, прапорщика, старшого прапорщика з усіх підстав (крім звільнення за службовою невідповідністю у порядку дисциплінарного стягнення та у зв`язку з проведенням організаційно-штатних заходів) - начальниками органів охорони державного кордону, які мають право видання наказів по особовому складу.

Згідно з пп. 1 п. 280 Положення № 1115 звільнення військовослужбовців з військової служби через службову невідповідність здійснюється: у разі накладення на військовослужбовця дисциплінарного стягнення - звільнення з військової служби за контрактом за службовою невідповідністю; позбавлення військового звання прапорщика, старшого прапорщика із звільненням з військової служби у запас; звільнення з військової служби за службовою невідповідністю.

Виконання накладеного на військовослужбовця дисциплінарного стягнення здійснюється негайно, але не пізніше 3 місяців після накладення такого стягнення.

Відповідно до п. 281 Положення № 1115 підставою для оформлення документів, необхідних для видання начальником органу Держприкордонслужби наказу по особовому складу про звільнення військовослужбовця з військової служби у зв`язку з позбавленням військового звання в дисциплінарному порядку, є виданий уповноваженою посадовою особою наказ про накладення на військовослужбовця дисциплінарного стягнення у виді: позбавлення військового звання - на осіб офіцерського складу; позбавлення військового звання сержанта, а також позбавлення військового звання прапорщика, старшого прапорщика із звільненням з військової служби у запас.

Згідно з п. 282 Положення № 1115 після надходження до органу Держприкордонслужби наказу старшого начальника, яким військовослужбовця позбавлено військового звання в дисциплінарному порядку, або після накладення на військовослужбовця такого дисциплінарного стягнення начальником цього органу Держприкордонслужби в межах прав, наданих йому Дисциплінарним статутом Збройних Сил України, військовослужбовцю, позбавленому військового звання сержантського і старшинського складу чи офіцерського складу, наказом начальника органу Держприкордонслужби, в якому проходить службу військовослужбовець, присвоюється військове звання солдата з дня підписання наказу про позбавлення його військового звання і він без призначення на посаду, яка підлягає заміщенню особами рядового складу, звільняється з військової служби та виключається зі списків особового складу органу Держприкордонслужби після здавання займаної посади.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 притягнутий до дисциплінарної відповідальності за вчинення дисциплінарного проступку, який полягав у неналежному виконанні службових обов`язків, що призвело до порушення вимог ст. 19 Конституції України, ст.ст. 11, 12, 14, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, п.п. 5.1.1, 5.1.2 Тимчасового порядку контролю за переміщенням осіб, транспортних засобів та вантажів (товарів) через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові та службові особи зобов`язані діяти в межах повноважень, в порядку та способом, що визначені Конституцією та законами України.

Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV затверджений Статут внутрішньої служби Збройних Сил України (далі Статут), який визначає загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах. Дія Статуту поширюється на Держприкордонслужбу.

Вступаючи на військову службу, військовослужбовці приймають Військову присягу наступного змісту: «Я, (прізвище, ім`я та по батькові), вступаю на військову службу і урочисто присягаю Українському народові завжди бути йому вірним і відданим, обороняти Україну, захищати її суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, накази командирів, неухильно додержуватися Конституції України та законів України, зберігати державну таємницю. Присягаю виконувати свої обов`язки в інтересах співвітчизників. Присягаю ніколи не зрадити Українському народові!».

Відповідно до ст. 11 Статуту необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України.

Відповідно до ст. 12 Статуту про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові.

Згідно зі ст. 14 Статуту із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.

Ст. 16 Статуту визначено, що кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Відповідно до ст. 26 Статуту військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Тимчасовий порядок контролю за переміщенням осіб, транспортних засобів та вантажів (товарів) через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей затверджений наказом першого заступника керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України (керівника Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей) від 12 червня 2015 року № 415-ог (далі Тимчасовий порядок) (а.с. 81-102).

Згідно з п. 1.1 Тимчасового порядку цей порядок визначає окремі питання здійснення контролю за переміщенням в районі проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей, вздовж лінії зіткнення у межах Донецької та Луганської областей, осіб, транспортних засобів та вантажів (товарів), а також види блокпостів, контрольних пунктів в`їзду-виїзду, порядок їх функціонування, правила їх перетинання.

Відповідно до п. 1.2 Тимчасового порядку однією з засад контролю вздовж лінії зіткнення є посилення контролю за переміщенням осіб на неконтрольовані території.

П. 1.3 Тимчасового порядку визначено, що контрольний пункт в`їзду-виїзду (КПВВ) спеціально виділена територія блокпосту другого рубежу в межах дорожнього коридору з комплексом будівель, спеціальних, інженерних, фортифікаційних споруд і технічних засобів, де здійснюється контроль контрольними органами і службами України та пропуск на неконтрольовану територію та із неї осіб, транспортних засобів, вантажів та іншого майна.

Згідно з пп. 2.3.1 п. 2.3 Тимчасового порядку на блокпостах другого рубежу діючих дорожніх коридорів прикордонним нарядом під час прямування до неконтрольованої території здійснюється: пропуск транспортного засобу на територію КПВВ; огляд транспортного засобу і вантажу; перевірка документів у осіб; дані про осіб і транспортний засіб вносяться до електронних реєстрів.

Після прийняття позитивного рішення представників усіх уповноважених контрольних органів та служб щодо пропуску осіб, транспортного засобу виписується контрольний талон на транспортний засіб; у контрольному талоні проставляються спеціальні відмітки представників ДПСУ, ДФС та СБУ; транспортний засіб скеровується через визначений дорожній коридор до відповідного блокпоста першого рубежу.

Відповідно до пп. 2.3.3 п. 2.3 Тимчасового порядку на інших блокпостах другого рубежу особи і транспортні засоби скеровуються до БП першого, другого рубежу діючих дорожніх коридорів, де прикордонним нарядом здійснюються контрольно-перевірочні заходи, визначені Тимчасовим порядком та іншими нормативними документами.

Згідно з п. 3.2 Тимчасового порядку на КПВВ здійснюється контроль за рухом людей; перевірка в осіб документів, що посвідчують особу, тощо.

Здійснення контролю при в`їзді на неконтрольовану територію та виїзді з неї регламентовано розділом V Тимчасового порядку.

Згідно з п. 5.1 Тимчасового порядку контроль за в`їздом в район проведення АТО та виїздом з нього осіб, транспортних засобів і переміщення вантажів (товарів) у визначених пунктах здійснюється уповноваженими службовими особами контрольних органів і служб.

Пп. 5.1.1 п. 5.1. Тимчасового порядку визначено, що в`їзд на неконтрольовану територію дітей, які не досягли 16-річного віку, здійснюється з дотриманням вимог передбачених для таких осіб Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57.

Правила перетинання державного кордону громадянами України затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57, яка діє у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2010 року № 724 (далі Правила № 57).

Відповідно до пп. 1 п. 4 Правил № 57 виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску.

Згідно з пп. 5.1.2 п. 5.1. Тимчасового порядку виїзд з неконтрольованої території громадян України, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за умови пред`явлення свідоцтва про народження дитини, будь-якого документа, визначеного ст. 5 Закону України «Про громадянство України» або ст. 2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» особи (осіб), у супроводі якої (яких) громадяни України, які не досягли 16-річного віку виїжджають з неконтрольованої території, та дозволом фізичної особи.

Неналежне виконання ОСОБА_1 своїх службових обов`язків полягало у тому, що останній пропустив громадянку ОСОБА_3 разом її з неповнолітнім сином на виїзд на непідконтрольну територію з КПВВ «Бугас» за відсутності нотаріально посвідченої згоди його батька.

Відповідачі 1 і 3 довели належними та допустими доказами матеріалами службового розслідування факт вчинення старшим прапорщиком ОСОБА_1 дисциплінарного проступку.

В судовому засіданні ОСОБА_1 не заперечував, що пропустив ОСОБА_3 за відсутності у неї нотаріальної згоди батька на вивезення дитини, та визнав, що дійсно порушив вимоги Тимчасового порядку.

Стосовно доводів позивача про те, що кримінальних правопорушень, а також адміністративних корупційних правопорушень він не вчиняв, суд відзначає наступне.

Не ставлячи під сумнів презумпцію невинуватості особи, суд не приймає вказані доводи як підставу для визнання звільнення ОСОБА_1 незаконним, оскільки позивач звільнений за порушення дисципліни. Звільнення військовослужбовця у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення кримінального правопорушення або адміністративного корупційного правопорушення є самостійними підставами для звільнення, відмінними від порушення дисципліни.

Дотримання відповідачами 1 і 3 процедури притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності суд оцінює, виходячи з приписів наведених нижче правових норм.

Законом України від 24 березня 1999 року № 551-XIV затверджений Дисциплінарний статут Збройних Сил України (далі Дисциплінарний статут), який визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг. Його дія поширюється на Держприкордонслужбу.

Відповідно до ст. 1 Дисциплінарного статуту військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.

Ст. 2 Дисциплінарного статуту визначено, що військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.

Крім іншого, військова дисципліна досягається шляхом особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог військових статуті (ст. 3 Дисциплінарного статуту).

Відповідно до ст. 4 Дисциплінарного статуту військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Згідно з приписами ст. 5 Дисциплінарного статуту за стан дисципліни у військовому з`єднанні, частині (підрозділі), закладі та установі відповідає командир. Інтереси захисту Вітчизни зобов`язують командира постійно підтримувати військову дисципліну, вимагати її додержання від підлеглих, не залишати поза увагою жодного дисциплінарного правопорушення.

Стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків.

Діяльність командира щодо підтримання військової дисципліни оцінюється не кількістю накладених ним дисциплінарних стягнень, а виконанням обов`язків з додержанням вимог законів і статутів Збройних Сил України, повним використанням дисциплінарної влади для наведення порядку і запобігання порушенням військової дисципліни.

Відповідно до ст. 84 Дисциплінарного статуту прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

За правилами ст. 85 Дисциплінарного статуту службове розслідування призначається письмовим наказом командира, який вирішив притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром, доручено офіцерові чи прапорщикові, а у разі вчинення правопорушення рядовим чи сержантом - також сержантові.

Заборонено проводити службове розслідування особам, які є підлеглими військовослужбовця, чиє правопорушення підлягає розслідуванню, а також особам - співучасникам правопорушення або зацікавленим у наслідках розслідування. Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника військовослужбовця, який вчинив дисциплінарне правопорушення.

Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). У необхідних випадках цей термін може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більш як на один місяць.

Якщо під час службового розслідування буде з`ясовано, що правопорушення військовослужбовця містить ознаки кримінального правопорушення, командир військової частини письмово повідомляє про це орган досудового розслідування.

Підстави, порядок призначення і проведення службового розслідування за фактами невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцями своїх службових обов`язків, порушення військової дисципліни, порядку несення служби або громадського порядку визначає Інструкція про порядок проведення службового розслідування у Державній прикордонній службі України, яка затверджена наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 14 лютого 2005 року № 111, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 23 лютого 2005 року № 261/10541 (далі Інструкція).

П. 2 Інструкції визначено, що службове розслідування в обов`язковому порядку проводиться у разі: порушення порядку та правил несення служби в прикордонному наряді; вчинення правопорушення, що містить ознаки кримінального правопорушення або адміністративного корупційного правопорушення.

Згідно з вимогами п. 3 Інструкції, якщо під час службового розслідування буде з`ясовано, що правопорушення військовослужбовця містить ознаки кримінального правопорушення, начальник (командир) органу Держприкордонслужби письмово повідомляє про це орган досудового розслідування.

Відповідно до п. 5 Інструкції рішення про проведення службового розслідування приймається начальником (командиром), який має право видавати письмові накази та притягати підлеглого військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності.

Службове розслідування призначається письмовим наказом. У наказі зазначаються підстави для призначення розслідування, особа (якщо вона встановлена), стосовно якої воно має бути проведено, мета та термін проведення, а також посадова особа (особи), якій (яким) доручено його проведення.

Згідно з п. 6 Інструкції підставою для призначення службового розслідування можуть бути рапорти посадових та службових осіб добового (прикордонного) наряду, командирів підрозділів, начальників служб, інших посадових осіб, окремих військовослужбовців, заяви (скарги) громадян, подання спеціально уповноваженого суб`єкта у сфері протидії корупції, а також інші повідомлення про правопорушення, події, що потребують з`ясування обставин, за яких вони сталися.

Відповідно до п. 7 Інструкції командири підрозділів та інші посадові особи про наявні факти вчинення правопорушення, події тощо зобов`язані негайно письмово доповісти в установленому порядку начальникові (командиру) органу Держприкордонслужби.

Начальник (командир) зобов`язаний призначити службове розслідування не пізніше триденного терміну з моменту, коли йому стало відомо про факт учинення правопорушення, подію, що потребують з`ясуванню обставин, за яких вони сталися.

Судом встановлено, що службове розслідування призначене наказом начальника Донецького прикордонного загону від 02 вересня 2015 року № 1115-аг за наявності підстав, визначених п.п. 2, 6 Інструкції, за формою та у строки, передбачені п.п. 5, 7 Інструкції.

Згідно з п. 8 Інструкції службове розслідування може бути проведено особисто начальником (командиром) чи доручено іншій посадовій особі, компетентній в питаннях, які повинні розслідуватися. У разі потреби залучення фахівців до проведення службового розслідування начальник (командир) призначає групу фахівців на чолі зі старшим групи, про що оголошується в наказі.

П. 11 Інструкції містить заборону проводити службове розслідування особам, які є підлеглими військовослужбовця, чиє правопорушення підлягає розслідуванню, а також особам - співучасникам правопорушення або зацікавленим у наслідках розслідування.

Наказом від 02 вересня 2015 року № 1115-аг проведення службового розслідування доручено групі офіцерів, склад якої відповідає вимогам п.п. 8, 11 Інструкції.

Відповідно до п. 12 Інструкції службове розслідування має бути завершено протягом одного місяця з дня його призначення начальником (командиром).

Судом встановлено, що службове розслідування проведене з дотриманням строку, визначеного п. 12 Інструкції.

Згідно з п. 13 Інструкції особам, які проводять службове розслідування, надається право: отримувати від військовослужбовців та працівників усні чи письмові пояснення, необхідні документи, довідки, консультативні та експертні висновки; ознайомлюватися і вивчати, у тому числі з виїздом на місце події, відповідні документи, у разі потреби знімати з них копії та долучати до матеріалів службового розслідування; отримувати інформацію, пов`язану із службовим розслідуванням, від юридичних і фізичних осіб з дотриманням вимог чинного законодавства на підставі запиту посадової особи, яка призначила службове розслідування.

Відповідно до п. 14 Інструкції посадові особи органів Держприкордонслужби зобов`язані надавати правдиві письмові пояснення щодо суті предмета розслідування та поставлених їм питань, пред`являти відповідні документи чи матеріали.

Особа, стосовно якої проводиться службове розслідування, має право давати усні та письмові пояснення, робити заяви, подавати документи і порушувати клопотання про витребування та залучення нових документів, опитування відповідних осіб.

Згідно з п. 16 Інструкції розслідування та його результати оформляються письмово. За погодженням з особами, які опитуються, їх пояснення можуть фіксуватися технічними засобами. Такі пояснення оформляються надалі в письмовому вигляді і підписуються опитуваним.

Судом встановлено, що позивачу була надана можливість скористатися правами, обумовленими п. 14 Інструкції, ОСОБА_1 надав письмові пояснення, які долучені до матеріалів службового розслідування.

Відповідно до п. 17 Інструкції розслідування має встановити: наявність чи відсутність події, з приводу якої було призначено розслідування, та її обставини (час, місце) і наслідки; осіб, з вини яких трапилася подія, та осіб, дії чи бездіяльність яких сприяли шкідливим наслідкам або створювали загрозу для їх спричинення; наявність причинного зв`язку між подією, з приводу якої було призначено службове розслідування, та неправомірними діями військовослужбовця; конкретні неправомірні дії або бездіяльність військовослужбовця, який вчинив правопорушення; вимоги законів чи інших нормативно-правових актів та керівних документів або посадових інструкцій, які було порушено; ступінь провини кожної з осіб, причетних до правопорушення; форму провини (навмисно чи з необережності) та мотиви протиправної поведінки військовослужбовця і його ставлення до скоєного; причини правопорушення та умови, що сприяли правопорушенню; чи вчинено правопорушення під час виконання військовослужбовцем службових обов`язків.

Службове розслідування проведене з дотриманням вимог п. 17 Інструкції.

За результатами службового розслідування складається висновок, у якому, крім положень, визначених пунктом 17 цієї Інструкції, обов`язково зазначаються: посада, військове звання, прізвище, ім`я та по батькові, рік народження, освіта, термін військової служби та термін перебування на останній посаді особи, стосовно якої проведено службове розслідування; підстави службового розслідування; час, місце, суть порушення; які вимоги законів чи інших нормативно-правових актів та керівних документів або посадових інструкцій, які було порушено кожним із військовослужбовців; обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність чи знімають вину; заперечення, заяви та клопотання особи, стосовно якої проведено службове розслідування, мотиви їх відхилення чи підстави для задоволення; висновок щодо наявності чи відсутності в діянні військовослужбовця складу дисциплінарного правопорушення та в чому воно (за наявності такого) полягало; пропозиції щодо притягнення винних осіб до відповідальності правами відповідного начальника (командира) без зазначення конкретного виду стягнення; інші заходи, які пропонується здійснити для усунення причин правопорушення та умов, що йому сприяли;дата складання висновку.

Висновки щодо допущених військовослужбовцем порушень в обов`язковому порядку повинні підтверджуватися посиланнями на наявні докази, що визначено п. 18 Інструкції.

Згідно з п. 19 Інструкції висновок службового розслідування підписується особою (особами), якою (якими) воно проводилося. Кожен учасник розслідування має право письмово викласти свою окрему думку, яка додається до висновку.

Відповідно до п. 20 Інструкції перед поданням висновку службового розслідування для затвердження посадовій особі, яка призначила розслідування, в обов`язковому порядку здійснюється його правова оцінка старшим юрисконсультом (посадовою особою юридичної служби, управління правового забезпечення) органу Державної прикордонної служби України. Якщо юрист погоджується з висновком службового розслідування, він візує його, поставивши свій підпис нижче підписів осіб, які проводили розслідування. Якщо юрист не погоджується з висновком службового розслідування, він надає свої письмові заперечення, які долучаються до матеріалів розслідування.

Згідно з п. 21 Інструкції після здійснення правової оцінки висновок службового розслідування посадовою особою, яка проводила розслідування, подається на розгляд начальникові (командиру), який призначив це розслідування. До висновку додаються усі матеріали розслідування (у тому числі, за наявності, і заперечення юриста).

Висновок службового розслідування складений 03 вересня 2015 року у відповідності до вимог п.п. 17-18 на Інструкції, підписаний та погоджений з дотриманням п.п. 19-20 цієї Інструкції та того ж дня на виконання п. 21 Інструкції переданий на розгляд начальника Донецького прикордонного загону.

Відповідно до п. 23 Інструкції накладати на військовослужбовців дисциплінарні стягнення мають право лише їхні прямі начальники.

За правилами п. 24 Інструкції начальник (командир), який призначив службове розслідування, у 10-денний строк розглядає висновок та всі інші матеріали службового розслідування. Якщо розслідування проведено повно, всебічно й об`єктивно, а пропозиції щодо усунення причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення, відповідають вимогам чинного законодавства, начальник (командир) затверджує його. Якщо розслідування проведено неповно, а пропозиції щодо усунення причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення, не відповідають вимогам чинного законодавства, начальник (командир) продовжує термін розслідування, але при цьому загальний термін його проведення не може перевищувати двох місяців, починаючи з дня його призначення.

Висновок службового розслідування затверджений начальником Донецького прикордонного загону з дотриманням вимог п. 24 Інструкції.

Відповідно до п. 25 Інструкції після розгляду письмової доповіді про проведення службового розслідування начальник (командир) проводить бесіду з військовослужбовцем, який вчинив правопорушення. Під час бесіди до військовослужбовця доводяться суть учиненого ним порушення, які вимоги законів чи інших нормативно-правових актів та керівних документів або посадових інструкцій він порушив.

За результатами бесіди оформляється аркуш бесіди із зазначенням дати її проведення, а також заперечень, заяв та клопотань особи, стосовно якої проведено службове розслідування. Він підписується особою, яка проводила бесіду, присутніми посадовими особами та військовослужбовцем, з яким проводилась бесіда. Аркуш бесіди долучається до матеріалів розслідування.

На виконання вимог п. 25 Інструкції 05 вересня 2015 року начальник Донецького прикордонного загону провів з ОСОБА_1 бесіду, результати якої оформлені аркушем бесіди, долученим до матеріалів службового розслідування.

Згідно з п. 26 Інструкції днем закінчення службового розслідування вважається день затвердження начальником (командиром) висновку службового розслідування.

Ст. 86 Дисциплінарного статуту визначено, що після розгляду письмової доповіді про проведення службового розслідування командир проводить бесіду з військовослужбовцем, який вчинив правопорушення. Якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення.

Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Відповідно до п. 27 Інструкції якщо провину військовослужбовця повністю доведено, начальник (командир) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення, а також особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу.

Вид стягнення зазначається начальником (командиром) особисто на висновку службового розслідування.

Якщо за результатами розслідування встановлено відсутність провини військовослужбовця, стосовно дій якого воно проводилось, начальник (командир) доручає підлеглій посадовій особі довести до військовослужбовця результати розслідування.

Відповідно до п. 28 Інструкції на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені Дисциплінарним статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі начальника (командира), що вирішив накласти на особу дисциплінарне стягнення.

Крім того, п. 29 Інструкції передбачено, що накладення на військовослужбовців дисциплінарних стягнень: «попередження про неповну службову відповідність», «пониження в посаді», «пониження у військовому званні на один ступінь», «пониження у військовому званні на один ступінь з переведенням на нижчу посаду», «позбавлення сержантського (старшинського) звання», «позбавлення військового звання», «звільнення з військової служби за службовою невідповідністю» без проведення службового розслідування забороняється.

За правилами п. 30 Інструкції під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховуються: характер та обставини вчинення правопорушення; його наслідки; попередня поведінка військовослужбовця; тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Відповідно до п. 31 Інструкції дисциплінарне стягнення має бути накладене на військовослужбовця протягом місяця від дня закінчення службового розслідування. У цей період видається відповідний наказ начальника (командира) органу Держприкордонслужби про прийняте ним рішення.

Згідно зі ст. 7 Дисциплінарного статуту накладати дисциплінарні стягнення можуть тільки прямі командири та командири, визначені в розділі 3 цього Статуту. Дисциплінарну владу, яка надана молодшим командирам, завжди мають і старші командири.

Ст. 62 Дисциплінарного статуту визначено, що на прапорщиків можуть бути накладені такі стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) попередження про неповну службову відповідність; д) пониження в посаді; е) пониження старших прапорщиків (старших мічманів) у військовому званні на один ступінь; є) звільнення з військової служби за службовою невідповідністю; ж) позбавлення військового звання прапорщик, старший прапорщик із звільненням з військової служби у запас.

Відповідно до ст. 67 Дисциплінарного статуту командувач військ оперативного командування, командир корпусу щодо підлеглих прапорщиків користуються правом накладати дисциплінарні стягнення в повному обсязі цього Статуту.

Згідно зі ст. 83 Дисциплінарного статуту на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

Згідно зі ст. 87 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення має бути накладене не пізніше ніж за 10 діб від дня, коли командирові (начальникові) стало відомо про правопорушення, а у разі провадження службового розслідування - протягом місяця від дня його закінчення. Під час накладення дисциплінарного стягнення командир не має права принижувати гідність підлеглого.

Відповідно до ст. 91 Дисциплінарного статуту за одне правопорушення накладати кілька дисциплінарних стягнень або поєднувати одне стягнення з іншим, накладати стягнення на весь особовий склад підрозділу замість покарання безпосередньо винних осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 92 Дисциплінарного статуту, якщо командир за тяжкістю вчиненого підлеглим правопорушення визнає надану йому дисциплінарну владу недостатньою для покарання військовослужбовця, він порушує клопотання про накладення стягнення на винну особу владою старшого командира.

Системний аналіз положень Дисциплінарного статуту, Положення № 1115 та Інструкції зумовлює висновок, що наказ начальника СхРУ від 11 вересня 2015 року № 592-ос «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», яким до старшого прапорщика ОСОБА_1 застосоване дисциплінарне стягнення у вигляді «позбавлення військового звання старший прапорщик із звільненням з військової служби у запас», виданий в межах повноважень, в порядку та у спосіб, що визначені Конституцією, Дисциплінарним статутом, Положення № 1115 та Інструкцією.

На старшого прапорщика ОСОБА_1 накладене дисциплінарне стягнення, яке визначене Дисциплінарним статутом і відповідає військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти дисциплінарне стягнення.

Суд вважає обґрунтованими доводи відповідачів 1 і 3 про те, що за наявності встановленого факту порушення службової дисципліни обрання конкретного виду дисциплінарного стягнення є виключною компетенцією командира відповідно до його дисциплінарної влади. Обрання судом іншого дисциплінарного стягнення не є можливим, оскільки за своє сутністю є втручанням у дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 96 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення виконується, як правило, негайно, а у виняткових випадках - не пізніше ніж за три місяці від дня його накладення. Після закінчення зазначеного строку стягнення не виконується, а лише заноситься до службової картки військовослужбовця.

03 листопада 2015 року начальником Донецького прикордонного загону виданий наказ № 217-ос «По особовому складу», яким присвоєне військове звання «солдат» з 03 листопада 2015 року, припинено (розірвано) контракт, звільнено та виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення старшого прапорщика ОСОБА_1 (П-024391), інспектора прикордонної служби 1 категорії третього відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби «Ялта» ІІІ категорії (тип В), звільненого в запас за ст. 26 ч. 8 п. 1 пп. «в» (у зв`язку з позбавленням військового звання в дисциплінарному порядку).

Наказ начальника Донецького прикордонного загону від 03 листопада 2015 року № 217-ос виданий в межах повноважень, в порядку та у спосіб, що визначені Конституцією, Законом № 2232, Дисциплінарним статутом та Положенням № 1115.

За правилами ч. 1 ст. 97 Дисциплінарного статуту про накладені дисциплінарні стягнення оголошується: офіцерському складу та військовослужбовцям військової служби за контрактом - особисто, у письмовому розпорядженні, на нараді чи перед строєм військовослужбовців, які мають військові звання (обіймають посади) не нижче за військове звання (посаду) військовослужбовця, що вчинив правопорушення.

Крім того, дисциплінарні стягнення можуть оголошуватися в письмовому наказі. Оголошувати дисциплінарні стягнення командирам у присутності підлеглих заборонено.

Відповідно до ст. 98 Дисциплінарного статуту під час оголошення дисциплінарного стягнення до відома військовослужбовця доводять, в чому полягає порушення ним військової дисципліни чи громадського порядку.

Згідно з п. 32 Інструкції наказ (витяг з наказу в частині, що його стосується) про притягнення до відповідальності посадовою особою, визначеною в наказі, доводиться до відома особи (осіб) під розписку із зазначенням дати доведення.

У разі відмови військовослужбовця поставити свій підпис про ознайомлення з наказом (витягом з наказу в частині, що його стосується) про притягнення до відповідальності складається відповідна довідка. Зміст такої довідки засвідчується підписами двох свідків цього факту.

Наказ СхРУ від 11 вересня 2015 року № 592-ос та наказ Донецького прикордонного загону від 03 листопада 2015 року № 217-ос оголошені ОСОБА_1 в порядку та у спосіб, що визначені ст.ст. 97-98 Дисциплінарного статуту та п. 32 Інструкції.

Твердження позивача про те, що він не був ознайомлений з цими наказами, спростовані наявними у справі письмовими доказами, які є належними та допустимими стосовно перемету доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

З вимогою про визнання протиправними та скасування наказу СхРУ від 11 вересня 2015 року № 592-ос та наказу Донецького прикордонного загону від 03 листопада 2015 року № 217-ос ОСОБА_1 до суду не звертався.

Перевіривши відповідність цих наказів критеріям, наведеним у ч. 3 ст. 2 КАС України, суд дійшов висновку про відсутність підстав для виходу за межі позовних вимог, оскільки ці рішення суб`єктів владних повноважень є правомірними.

Відповідно до п. 297 Положення № 1115 військовослужбовець, стосовно якого прийнято рішення про дострокове розірвання (припинення) контракту про проходження військової служби з ініціативи командування, має право оскаржити наказ про дострокове розірвання (припинення) контракту і звільнення з військової служби у порядку, встановленому законодавством. Оскарження не зупиняє виконання зазначеного наказу.

Згідно з п. 298 Положення № 1115 у разі незаконного звільнення військовослужбовця з військової служби поновлення його на попередній або рівній посаді здійснюється за наказом посадової особи, якій надано право звільнення з військової служби відповідної категорії військовослужбовців, або за наказом посадової особи вищого рівня. Наказ видається на підставі рішення суду, що набрало законної сили, акта прокурорського реагування чи виданого за підсумками службового розслідування наказу старшого начальника, якими визнано незаконність звільнення військовослужбовця.

П. 299 Положення № 1115 визначено, у разі незаконного звільнення з військової служби військовослужбовця, який проходив військову службу за контрактом, він підлягає поновленню на військовій службі на попередній або за його згодою на іншій, не нижчій ніж попередня, посаді з дня прийняття рішення про поновлення на військовій службі. У разі поновлення військовослужбовця на військовій службі начальник органу Держприкордонслужби, який прийняв рішення про таке поновлення, одночасно вирішує в установленому законодавством порядку питання щодо виплати йому грошового забезпечення та видачі матеріального забезпечення за час вимушеного прогулу, які він недоотримав внаслідок незаконного звільнення. Зазначений період зараховується військовослужбовцю до вислуги років (як у календарному, так і пільговому обчисленні) та до строку вислуги у військовому званні.

У цьому разі контракт, строк дії якого закінчився під час вимушеного прогулу, продовжується на строк вимушеного прогулу. Новий контракт з цим військовослужбовцем укладається у порядку, визначеному цим Положенням.

Аналіз правових норм, які містяться у п.п. 297-299 Положення № 1115, зумовлює висновок, що поновлення військовослужбовця на посаді з виплатою йому грошового забезпечення за час вимушеного прогулу є способом захисту його прав, порушених внаслідок незаконного звільнення.

Зважаючи на те, що звільнення ОСОБА_1 з військової служби як результат притягнення його до дисциплінарної відповідальності незаконним не визнавалося, відсутні правові та фактичні підстави для його поновлення на посаді інспектора прикордонної служби 1 категорії третього відділення інспекторів прикордонної служби «Ялта» ІІІ категорії (тип В) 1 прикордонного загону (1 категорії) Східного регіонального управління (1 категорії) Державної прикордонної служби України та стягнення на його користь грошового забезпечення за час вимушеного прогулу. Отже, у задоволенні цих позовних вимог слід відмовити.

Стосовно вимог позивача про відшкодування моральної шкоди, суд зазначає наступне.

Спеціальне законодавство, яке регламентує проходження військової служби, не передбачає відшкодування моральної шкоди. Положення ст. 237-1 Кодексу законів про працю України не підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду визначені ч. 1 ст. 1167 Цивільного кодексу України, відповідно до якої моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Особливості відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, передбачені ч. 1 ст. 1173 Цивільного кодексу України, згідно з якою шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади при здійсненні ним своїх повноважень, відшкодовується державою незалежно від вини цих органів.

Таким чином, обов`язковими умовами для відшкодування моральної шкоди є в даному випадку є: 1) наявність незаконного рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, яке прийнято (вчинена, допущена) під час здійснення ним своїх повноважень; 2) факт спричинення особі моральної шкоди; 3) наявність причинно-наслідкового зв`язку між незаконним рішенням (дією, бездіяльністю) та завданою особі моральною шкоду.

В порушення вимог ч. 1 ст. 71 КАС України позивач не довів належними та допустими доказами факт спричинення йому моральної шкоди (обґрунтування обмежилося лише поясненнями позивача), а також наявність причинно-наслідкового зв`язку між рішеннями, діями чи бездіяльністю відповідача 1 та завданими позивачу моральними стражданнями.

Як наслідок, вимоги про відшкодування моральної шкоди не підлягають задоволенню.

Заслухавши пояснення позивача та представника відповідачів 1 і 3, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, беручи до уваги, що ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до ст. 94 КАС України судові витрати присудженню не підлягають.

Керуючись Конституцією України, ст.ст. 2-15, 17-20, 23, 26, 69-72, 94, 98, 159-163, 167, 185-186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, -

постановив:

1. У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України, Головного управління Державної казначейської служби України у Харківській області, ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) про поновлення на службі, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди відмовити повністю.

2. Постанова прийнята у нарадчій кімнаті, її вступна та резолютивна частина проголошені у судовому засіданні 11 квітня 2016 року.

3. Повний текст постанови виготовлений 15 квітня 2016 року.

4. Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду через Донецькій окружний адміністративний суд в порядку, визначеному ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом ч. 3 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

5. Якщо суб`єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених ч. 4 ст. 167 Кодексу адміністративного судочинства України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п`ятиденного строку з моменту отримання суб`єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

6. Постанова набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Кравченко Т.О.