Справа № 315/191/16-а
Суддя: Романько О. О.
Дата ухвалення: 2016-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 315/191/16-а
Номер провадження № 2-а/315/13/16
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2016 рокум. Гуляйполе

Гуляйпільський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді - Романько О.О.,

за участю секретаря - Притули Я.В.,

представника позивача - Сивоненко О.В.,

представника відповідача - Рябко Т.П.,

особи, яка надає правову допомогу - Гайдука Ю.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Гуляйполе адміністративну справу за позовом міського голови Гуляйпільської міської ради Гуляйпільського району Запорізької області Неміча Олексія Григоровича до Гуляйпільської міської ради Гуляйпільського району Запорізької області про встановлення відсутності компетенції ради на затвердження обмежень повноважень міського голови та скасування рішення Гуляйпільської міської ради Гуляйпільського району Запорізької області VII скликання № 58 від 28.01.2016 року «Про затвердження Регламенту Гуляйпільської міської ради Гуляйпільського району Запорізької області VII скликання», як такого, що не відповідає діючому законодавству, -

ВСТАНОВИВ:

14.03.2016 року до суду звернувся позивач з адміністративним позовом до Гуляйпільської міської ради в особі голови постійної депутатської комісії з питань регламенту, депутатської діяльності та етики, законності охорони громадського порядку, захисту прав і законних інтересів громадян Карнаух Інни Дмитрівни та її членів Турченка Олександра Васильовича, Білого Сергія Яковича, Шершень Тетяни Василівни, депутата Гуляйпільської міської ради Синельник Валентини Володимирівни про визнання окремих положень Регламенту Гуляйпільської міської ради незаконними та їх скасування та про визнання рішення міської ради від 24 лютого 2016 року № 112 незаконним та його скасування.

Ухвалою Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 07.04.2016 року замінено неналежних відповідачів по справі за позовом голови Гуляйпільської міської ради Гуляйпільського району Запорізької області Неміча Олексія Григоровича до постійної депутатської комісії Гуляйпільської міської ради Запорізької області з питань регламенту, депутатської діяльності та етики, законності охорони громадського порядку, захисту прав і законних інтересів громадян в особі її голови Карнаух Інни Дмитрівни, секретаря Турченка Олександра Васильовича, членів комісії Білого Сергія Яковича, Шершень Тетяни Василівни, депутата Гуляйпільської міської ради Синельник Валентини Володимирівни про визнання окремих положень Регламенту Гуляйпільської міської ради Запорізької області незаконними та їх скасування та про визнання рішення Гуляйпільської міської ради Запорізької області від 24 лютого 2016 року № 112 незаконним та таким, що підлягає скасуванню на належного, а саме - Гуляйпільську міську раду Гуляйпільського району Запорізької області. Роз'єднано позовні вимоги голови Гуляйпільської міської ради Гуляйпільського району Запорізької області Неміча Олексія Григоровича про встановлення відсутності компетенції Гуляйпільської міської ради Гуляйпільського району Запорізької області на встановлення обмежень повноважень міського голови, закріплену у п.п.4 та 5 ст. 39, п.10 ст. 55, п. 3 ст. 56 Регламенту, затвердженого рішенням Гуляйпільської міської ради Запорізької області сьомого скликання № 58 від 28.01.2016 року «Про затвердження Регламенту Гуляйпільської міської ради Гуляйпільського району Запорізької області сьомого скликання» та його скасування як такого, що не відповідає діючому законодавству та про скасування рішення Гуляйпільської міської ради № 112 від 24.02.2016 року «Про розгляд депутатського запиту Синельник В.В. щодо призначення виконуючих обов'язки заступника міського голови та керуючого справами (секретаря) виконавчого комітету Гуляйпільської міської ради» як такого, що прийняте з порушенням діючого законодавства виділивши вимоги про скасування рішення Гуляйпільської міської ради № 112 від 24.02.2016 року «Про розгляд депутатського запиту Синельник В.В. щодо призначення виконуючих обов'язки заступника міського голови та керуючого справами (секретаря) виконавчого комітету Гуляйпільської міської ради» як такого, що прийняте з порушенням діючого законодавства в самостійне провадження.

07.04.2016 року до суду надійшов уточнений адміністративний позов Гуляйпільського міського голови Неміча Олексія Григоровича в інтересах якого за довіреністю діє Сивоненко Олена Володимирівна до Гуляйпільської міської ради Гуляйпільського району Запорізької області про встановлення відсутності компетенції Гуляйпільської міської ради на встановлення обмежень повноважень міського голови, закріплену у п. п. 4 та 5 ст. 39, п. 10 ст. 55, п. 3 ст. 56 Регламенту, затвердженого рішенням Гуляйпільської міської ради Гуляйпільського району Запорізької області VII скликання № 58 від 28.01.2016 року «Про затвердження Регламенту Гуляйпільської міської ради Гуляйпільського району Запорізької області VII скликання», скасування рішення Гуляйпільської міської ради Гуляйпільського району Запорізької області VII скликання № 58 від 28.01.2016 року «Про затвердження Регламенту Гуляйпільської міської ради Гуляйпільського району Запорізької області VII скликання», як такого, що не відповідає діючому законодавству та стягнення сплаченого судового збору, в якому зазначив, що 28.01.2016 року Гуляйпільська міська рада Гуляйпільського району Запорізької області VII скликання прийняла рішення № 58 від 28.01.2016 року «Про затвердження Регламенту Гуляйпільської міської ради Гуляйпільського району Запорізької області VII скликання». Як вказав позивач, деякі положення Регламенту Гуляйпільської міської ради Гуляйпільської міської ради Гуляйпільського району Запорізької області VII скликання не відповідають діючим законодавчим актам, є такими, що встановлюють обмеження прав міського голови, виходять за межі компетенції Гуляйпільської міської ради.

Позивач в позові вказав, що Регламент місцевої ради є винятково важливим документом. Він є обов'язковим, проте сфера його застосування не виходить за межі організації діяльності місцевої ради. Правовий статус такого важливого нормативного акту визначається лише двома частинами (13 і 14) ст. 46 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (далі - Закон). Стосовно Регламенту місцевої ради у Законі наголошено: по-перше, виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради затверджується регламент ради (ст. 26 ч. 1, п. 1); по-друге, не пізніш як на другій сесії затверджується Регламент роботи відповідної ради (ст. 46 ч. 13); по-третє, порядок скликання сесії ради, підготовки і розгляду нею питань, прийняття рішень ради про затвердження порядку денного сесії та з інших процедурних питань, а також порядок роботи сесії визначаються Регламентом ради (ст. 46 ч. 14); по-четверте, перелік, функціональна спрямованість і порядок організації роботи постійних комісій визначаються Регламентом відповідної ради (ст. 47 ч. 15). Таким чином, Регламент місцевої ради повинен визначати процедурні питання роботи ради та порядок проведення її сесії. Тобто, Регламент призначений для регулювання діяльності самої ради. Відповідно до норм Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» регламент місцевої ради не може здійснювати правове нормування організації роботи органів ради, її депутатів та посадових осіб, оскільки повинен стосуватися лише процедурних питань діяльності ради. Окремі глави Регламенту присвячені міському голові, секретарю міської ради, постійним, тимчасовим контрольним комісіям робочим групам, виконавчому комітету міської ради, хоча їх статус і порядок діяльності встановлюється не регламентом ради, а законами України.

Відповідно до п. 4 та п. 5 ст. 39 Регламенту: «Якщо запропонована міським головою кандидатура не дістала підтримки більшості депутатів, міський голова у п'ятиденний термін представляє раді нову кандидатуру, щодо якої проводиться нове обговорення і голосування. Кандидатури, які не дістали підтримки більшості депутатів, повторно на розгляд ради не надаються».

Відповідно до ч. 14 статті 46, ч. 15 статті 47 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» регламентом ради визначаються порядок проведення першої сесії ради, порядок обрання голови та заступника (заступників) голови районної у місті, районної, обласної ради, секретаря сільської, селищної, міської ради, скликання чергової та позачергової сесії ради, призначення пленарних засідань ради, підготовки і розгляду питань на пленарних засіданнях, прийняття рішень ради про затвердження порядку денного сесії та з інших процедурних питань, порядок роботи сесії. Регламентом ради та положенням про постійні комісії, що затверджується радою, визначаються перелік, функціональна спрямованість і порядок організації роботи постійних комісій ради. Тобто вказаний Закон визначає регламент ради як документ, що регулює процедурні питання роботи ради та її постійних комісій. Цей акт не може передбачати додаткових (крім визначених Законом) повноважень ради, чи її постійних комісій. Він може лише деталізувати передбачені в Законі повноваження, адаптувати їх до сфери компетенції певної постійної комісії.

При цьому повноваження щодо внесення на розгляд ради пропозиції про кількісний і персональний склад виконавчого комітету відповідної ради належить виключно сільському селищному, міському голові згідно з пунктом 5 частини четвертої статті 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». Це повноваження реалізується ним самостійно.

Саме тому, як вказав позивач, він вважає, що у Гуляйпільської міської ради відсутня компетенція щодо обмеження права міського голови у виборі кандидатури та строку її висунення. Оскільки вказаними пунктами фактично неправомірно збільшують повноваження ради.

Щодо повторного висування, позивач зазначив, що відповідно до ст. 38 Конституції України громадяни мають право брати участь в управлінні державними справами, у всеукраїнському та місцевих референдумах, вільно обирати і бути обраними до органів державної влади та органів місцевого самоврядування. Громадяни користуються рівним правом доступу до державної служби, а також до служби в органах місцевого самоврядування.

Тому таке обмеження, вважає позивач, суперечить вищевказаним положенням Конституції України щодо рівного права громадян України бути обраним та рівного права у доступі до служби у органах місцевого самоврядування.

Вказаних обмежень не містить і Закон України «Про місцеве самоврядування Україні».

Як вказав в позові позивач, п. 10 ст. 55 Регламенту, передбачено, що міський голова має такі повноваження: призначає на посади та звільняє з посад керівників відділів, управлінь та інших виконавчих органів ради, підприємств, установ та організацій, що належать до комунальної власності відповідних територіальних громад, крім керівників дошкільних, загальноосвітніх та позашкільних навчальних закладів. Призначає директорів комунальних підприємств на конкурсній основі з обов'язковим обговоренням кандидатури у всіх комісіях міської ради та з подальшим затвердженням більшості депутатів міської ради як кандидатури, так і тексту контракту. Саме останнє речення, як вказав позивач є порушенням ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» та обмежує його права як міського голови.

Відповідно до положень частин 1 та 7 ст. 78 ГК України комунальне унітарне підприємство утворюється компетентним органом місцевого самоврядування в розпорядчому порядку на базі відокремленої частини комунальної власності і входить до сфери його управління. Таке підприємство очолює керівник, що призначається органом, до сфери управління якого входить підприємство, і є підзвітним цьому органові.

Таким чином, орган місцевого самоврядування, який утворює комунальне унітарне підприємство, є одночасно і органом управління, а також призначає його керівника. Сам ГК України не визначає орган, наділений такою компетенцією. Відповідна компетенція визначена у Законі України «Про місцеве самоврядування в Україні». Закон передбачає розподіл повноважень щодо комунальних підприємств між: - міськими радами в частині вирішення питань про створення, ліквідацію, реорганізацію та перепрофілювання підприємств комунальної власності відповідної територіальної громади (п. 30 ч. 1 ст. 26 Закону), призначення і звільнення їх керівників (п. 8 ч. 1 ст. 26 Закону); - виконавчими комітетами та іншими виконавчими органами рад в частині управління об'єктами житлово-комунального господарства, побутового, торговельного обслуговування, транспорту і зв'язку, що перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад, забезпечення їх належного утримання та ефективної експлуатації, необхідного рівня та якості послуг населенню та інші повноваження (підпункт 4 пункту «а» ч. 1 ст. 27 підпункти 1-3 пункту «а» ч. 1 ст. 29, підпункт 1 пункту «а» ч.1 ст. 30, п. 2 ч. 2 ст. 52 Закону); - міськими головами в частині призначення на посади та звільнення з посад керівників підприємств, що належать до комунальної власності відповідних територіальних громад (п. 10 ч. 4 ст. 42 Закону). Тобто Закон не передбачає поєднання в одному органі місцевого самоврядування компетенції щодо створення комунального підприємства, управління ним, а також призначення та звільнення його керівника.

Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні» наділяє одноосібно міського голову повноваженнями з призначення на посади та звільнення з посад керівників комунальних підприємств. При цьому погодження міською радою кандидатур на вказані посади не передбачено. Тому, як вказав позивач, запровадження такого положення також свідчить про вихід за межі компетенції Гуляйпільською міською радою.

Також, відповідно до п. 6 постанови КМУ від 19.03.1994 р. № 170 «Про впорядкування застосування контрактної форми трудового договору» роботодавець зобов'язаний забезпечувати конфіденційність умов контракту. Особи, які за своїми службовими обов'язками мають доступ до інформації, зафіксованої в контракті, не вправі її розголошувати.

Пунктом 3 ст. 56 Регламенту передбачено, що міський голова зобов'язаний прозвітувати перед міською радою про роботу виконавчих органів міської ради на вимогу не менше половини депутатів у будь-який визначений ними термін. Також міський голова звітує на початку кожної сесії про роботу виконавчих органів міської ради за період минулої сесії по всіх напрямках діяльності.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 Конституції України сільському, селищному, міському голові належить специфічна роль у механізмі здійснення місцевого самоврядування. Голова обирається відповідною територіальною громадою для того, щоб очолювати виконавчий орган відповідної ради та головувати на її засіданнях. Крім того, Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначив сільського, селищного, міського голову самостійним елементом системи місцевого самоврядування (ст. 5) та головною посадовою особою відповідної територіальної громади (ст.12), наділивши його деякими повноваженнями щодо вирішення питань місцевого значення, які мають вирішуватися ним через відповідну раду або її виконавчий орган.

Відповідно до частин першої та третьої ст. 140 Конституції України місцеве самоврядування є правом територіальної громади - жителів села чи добровільного об'єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України. Місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи.

Згідно з частинами першою - третьою ст. 12 Закону сільський, селищний, міський голова є головною посадовою особою територіальної громади відповідно села (добровільного об'єднання в одну територіальну громаду жителів кількох сіл), селища, міста, обирається відповідною територіальною громадою на основі загального, рівного, прямого виборчого права шляхом таємного голосування в порядку, визначеному законом, і здійснює свої повноваження на постійній основі.

Відповідно до абзацу дев'ятого ст. 4 Закону одним із основних принципів місцевого самоврядування в Україні є принцип підзвітності та відповідальності перед територіальними громадами органів місцевого самоврядування їх посадових осіб.

Згідно з частинами шостою та сьомою ст. 42 Закону при здійсненні наданих повноважень сільський, селищний, міський голова є підзвітним, підконтрольним і відповідальним перед територіальною громадою, відповідальним - перед відповідною радою, а з питань здійснення виконавчими органами ради повноважень органів виконавчої влади - також підконтрольним відповідним органам виконавчої влади. Сільський, селищний, міський голова щорічно звітує відповідно сільській, селищній, міській раді про здійснення державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності виконавчими органами відповідної ради.

Сільський, селищний, міський голова не рідше одного разу на рік звітує про свою роботу перед територіальною громадою на відкритій зустрічі з громадянами. На вимогу не менше половини депутатів відповідної ради сільський, селищний, міський голова зобов'язаний прозвітувати перед радою про роботу виконавчих органів ради у будь-який визначений ними термін.

Тому, як вказав позивач, запровадження положення про звітність на початку кожної сесії про роботу виконавчих органів міської ради за період минулої сесії по всіх напрямках діяльності також свідчить про вихід за межі компетенції Гуляйпільською міською радою.

Далі в позові позивачем викладені загальні недоліки змісту Регламенту, зокрема, ним зазначено, що крім того, ч. 3 ст. 4 Регламенту забороняє «вносити до залу зброю». Але режим використання зброї встановлюється зовсім не регламентом місцевої ради, а відповідними нормативно-правовими актами України. До того ж існує кілька груп людей, постійне носіння зброї для яких є професійним обов'язком (наприклад, міліція). Такі люди просто не зможуть виконувати свої обов'язки, оскільки їм не можна буде увійти до зала засідань. Згідно зі ст. 11 Регламенту «позачергова сесія ... скликається міським головою», але ст. 46 Закону передбачає принаймні ще трьох суб'єктів, спроможних скликати сесію (секретар ради, третина депутатів чи постійна комісія ради). Як вказав позивач, зовсім суперечать чинному законодавству України деякі норми Регламенту стосовно діяльності тимчасових контрольних комісій ради. Так, Закон визначає, що «повноваження тимчасової контрольної комісії ради припиняються з моменту прийняття радою остаточного рішення щодо результатів роботи цієї комісії», а Регламент передбачає, що міська рада - спеціально приймає рішення про «заздалегідь визначений час» діяльності комісії, окремо впроваджується абсолютно незаконне повноваження ради прийняти рішення щодо завершення роботи тимчасової контрольної комісії.

Прохає суд, встановити відсутність компетенції Гуляйпільської міської ради Гуляйпільського району Запорізької області на встановлення обмежень повноважень міського голови, закріплену у п. п. 4, 5 ст. 39, п. 10 ст. 55, п. 3 ст. 56 Регламенту, затвердженого рішенням Гуляйпільської міської ради Гуляйпільського району Запорізької області VII скликання № 58 від 28.01.2016 року «Про затвердження Регламенту Гуляйпільської міської ради Гуляйпільського району Запорізької області VII скликання», скасувати рішення Гуляйпільської міської ради Гуляйпільського району Запорізької області VII скликання № 58 від 28.01.2016 року «Про затвердження Регламенту Гуляйпільської міської ради Гуляйпільського району Запорізької області VII скликання», як таке, що не відповідає діючому законодавству та стягнути з відповідача на його користь судові витрати у розмірі 1378 грн..

18.05.2016 року з боку представника відповідача Рябко Т.П. були надані письмові заперечення на позов (а.с.141-144), в яких зазначено, що міською радою правомірно прийняті правила щодо обов'язковості укладення контракту з керівником комунального підприємства та подальшим затвердженням контракту міською радою, що в свою чергу разом з контрактом веде до затвердження кандидата. Вважають, що п. 3 ст. 56 Регламенту повністю відповідає ЗУ «Про місцеве самоврядування». Так в ч.7 ст. 42 вищезазначеного закону вказано, що сільський, селищний, міський голова не рідше одного разу на рік звітує про свою роботу перед територіальною громадою на відкритій зустрічі з громадянами. На вимогу не менше половини депутатів відповідної ради сільський, селищний, міський голова зобов'язаний прозвітувати перед радою про роботу виконавчих органів ради у будь-який визначений ними термін. Більшість депутатів міської ради прийняли рішення про затвердження регламенту, в якому вони визначили термін звітування міським головою. А саме, міський голова звітує на початку кожної сесії. Тобто, свою законну вимогу депутати зафіксували у регламенті міської ради. Що стосується розпорядження міського голови № 6к від 28.01.2016 р., вважає, що воно є незаконним з наступних підстав. Відповідно до листа міністерства праці та соціальної політики України від 19.04.2011 року № 126/06/186-11 призначення працівника виконуючим обов'язки за вакантною посадою не допускається та не передбачено призначення на цю посаду особи, яка не є штатним працівником організації. Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» затвердження регламенту ради відноситься до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад і вирішується виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради.

Частинами 14, 15 ст. 46 Закону передбачено, що не пізніш як на другій сесії затверджується регламент роботи відповідної ради, а також положення про постійні комісії ради. Порядок проведення першої сесії ради, порядок обрання голови та заступника (заступників) голови районної у місті, районної, обласної ради, секретаря сільської, селищної, міської ради, скликання чергової та позачергової сесії ради, призначення пленарних засідань ради, підготовки і розгляду питань на пленарних засіданнях, прийняття рішень ради про затвердження порядку денного сесії та з інших процедурних питань, а також порядок роботи сесії визначаються регламентом ради з урахуванням вимог Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності». До прийняття регламенту ради чергового скликання застосовується регламент ради, що діяв у попередньому скликанні.

Аналізуючи зазначені вище положення, закон зобов'язує міську раду прийняти Регламент саме не пізніше другої сесії, тому неприйняття Регламенту було б порушенням Закону.

Як зазначено у позові та підтверджується наданими суду відповідними доказами, Регламент Гуляйпільської міської ради, затверджений рішенням сесії міської ради 28.01.2016 № 58 та є додатком до вказаного рішення.

Відповідно до п. 4 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рішення сільської, селищної, міської ради у п'ятиденний строк з моменту його прийняття може бути зупинено сільським, селищним, міським головою і внесено на повторний розгляд відповідної ради із обґрунтуванням зауважень.

Згідно з п. 8 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільський, селищний, міський голова, голова районної у місті, районної, обласної ради в межах своїх повноважень видає розпорядження.

Відповідно до п. 10 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

У відповідності до ст. 144 Конституції України, органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території.

Рішення органів місцевого самоврядування з мотивів їх не відповідності Конституції чи законам України зупиняються у встановленому законом порядку з одночасним зверненням до суду.

Отже, виключно до відання відповідної ради віднесено повноваження щодо прийняття на сесії ради Регламенту роботи ради, водночас, в разі наявності сумніву в якості або відповідності Закону прийнятого радою рішення, міський, сільський, селищний голова уповноважений зупинити дію рішення з одночасним направленням на повторне голосування на наступній сесії ради через із зазначенням зауважень. Рішення ради може бути зупинено у строк, що не перевищує п'яти днів з моменту його прийняття.

В разі невідповідності рішення, на думку міського, сільського, селищного голови, вимогам Закону, він у відповідності до приписів ст. 144 Конституції України має право оскаржити таке рішення до суду.

Далі вказала, що з приводу оскарження розпорядження міського голови № 85 від 04.02.2016 «Про зупинення дії рішення Гуляйпільської міської ради від 28.01.2016 року № 58 «Про затвердження Регламенту Гуляйпільської міської ради» Гуляйпільським районним судом Запорізької області розглядалася адміністративна справа за № 315/123/16-а. За результатами розгляду судом було визнано дії міського голови неправомірними та скасовано оскаржуване розпорядження.

Водночас, під час апеляційного провадження було встановлено, що на час прийняття судом першої інстанції постанови, оскаржуване розпорядження міського голови № 85 від 04.02.2016 р. було визнано нечинним, не створювало жодних наслідків, в тому числі й зупинення рішення ради про затвердження Регламенту та не потребувало судового захисту у заявлений позивачами спосіб, у зв'язку з чим постанова суду першої інстанції була скасована та в задоволенні позову відмовлено.

Крім того, ст. 72 Регламенту встановлено порядок прийняття Регламенту, внесення змін і доповнень до нього. Зокрема, передбачено, що у випадку прийняття законодавчих актів, в результаті яких може виникнути неузгодженість окремих положень цього Регламенту з діючим законодавством, на черговій сесії повинні бути внесені відповідні зміни та доповнення до Регламенту. До прийняття рішення сесії про внесення змін та доповнень в Регламент діють положення чинного законодавства України з питань місцевого самоврядування. Регламент міської ради, зміни і доповнення до нього затверджуються рішенням, прийнятим більшістю депутатів від загального складу ради і набуває чинності з моменту його прийняття. Пропозиції про внесення змін і доповнень до Регламенту міської ради підлягають обов'язковому розгляду профільною постійною комісією чи спеціально створеною міською радою робочою групою.

Таким чином, Регламентом встановлена приорітетність норм чинного законодавства перед його положеннями, певна процедура внесення змін та доповнень до Регламенту, що виключає необхідність втручання судових органів в діяльність органів місцевого самоврядування.

Крім того, зазначили, що згідно ч.2 ст. 2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.

За приписами ст. 17 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» відносини органів місцевого самоврядування з підприємствами, що перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад, будуються на засадах їх підпорядкованості, підзвітності та підконтрольності органам місцевого самоврядування.

Статтею 29 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до власних (самоврядних) повноважень виконавчих органів місцевих рад належать повноваження з управління в межах, визначених радою, майном, що належить до комунальної власності відповідних територіальних громад.

Саме з урахуванням вказаних приписів законодавства, п. 10 ст. 55 Регламенту і передбачено певні функції контролю з боку ради при призначенні директорів комунальних підприємств, що відповідає повноваженням місцевої ради та ніяким чином не обмежує повноваження міського голови.

Водночас, згідно ч. 7 ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільський, селищний, міський голова не рідше одного разу на рік звітує про свою роботу перед територіальною громадою на відкритій зустрічі з громадянами. На вимогу не менше половини депутатів відповідної ради сільський, селищний, міський голова зобов'язаний прозвітувати перед радою про роботу виконавчих органів ради у будь-який визначений ними термін.

Таким чином, такий термін звітування на початку кожної сесії про роботу виконавчих органів міської ради за період минулої сесії по всіх напрямках діяльності, визначений радою у п. 3 ст. 56 Регламенту у відповідності до приписів вищевказаної норми закону, тому вважають, що вимоги Гуляйпільського міського голови, заявлені до суду є неправомірними, необґрунтованим та безпідставними, ніяким чином не порушують його права та не підлягають задоволенню. Просили відмовити в задоволенні позову повністю.

В судовому засіданні представник позивача, Сивоненко О.В., яка діє на підставі довіреності, зареєстрованої в реєстрі за № 582 від 04.04.2016 року, на уточнених позовних вимогах наполягала, прохала суд їх задовольнити.

Представник відповідача Рябко Т.П. та особа, яка надає правову допомогу Гайдук Ю.Г., в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили суд відмовити в задоволені позову, обґрунтувавши свою позицію згідно наданих суду письмових заперечень.

Позивач міський голова Неміч О.Г. в судове засідання не з'явився, про час і місце його проведення був належним чином повідомлений, надав письмову заяву про розгляд всієї справи за його відсутності, але за участі його представника за довіреністю (а.с.95). Справа розглянута за його відсутності проти чого не заперечували інші учасники процесу.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, встановив таке.

За положеннями ст. ст. 69, 70, 71 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За вимогами ч. 3 ст. 72 КАС України, обставини, які визнаються сторонами, можуть не доказуватися перед судом, якщо проти цього не заперечують сторони і в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

Систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування визначено Законом України від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні».

У відповідності до ст. 7 Конституції України в Україні визнається і гарантується місцеве самоврядування, згідно до приписів ст. 19, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 статті 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Регламентом ради та положенням про постійні комісії, що затверджуються радою, визначаються перелік, функціональна спрямованість і порядок організації роботи постійних комісій ради. Тобто вказаний закон визначає Регламент ради як документ, що регулює процедурні питання роботи ради та її комісій. Цей акт не може передбачати додаткових (крім визначених законом) повноважень ради, чи її постійних комісій. Він може лише деталізувати передбачені в законі повноваження, адаптувати їх до сфери компетенції певної постійної комісії.

Рішенням Конституційного Суду України від 16.04.2009 року №7-рп/2009 визначено, що всі органи місцевого самоврядування, при здійсненні влади, самостійно вирішують питання, віднесені законом до їх компетенції, приймають рішення, обов'язкові для виконання способом, передбаченим Конституцією та законами України. Ці ж положення закріплені в статті 4 Європейської Хартії місцевого самоврядування, яка встановила, що головні повноваження та функції органів місцевого самоврядування визначаються Конституцією та законом; органи місцевого самоврядування в межах закону мають право вирішувати питання, що не виключені із сфери їх компетенції і вирішення якого не доручено іншому органу.

Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 77 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» кожний має право оскаржити в суді неправомірні рішення, дії або бездіяльність органів державної влади, місцевого самоврядування та їх посадових осіб.

Вирішуючи спір, суд наполягає на тому, що підставами для визнання акта або дій незаконними, відповідно до ст. 2 КАС України, є невідповідність їх вимогам чинного законодавства або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт, порушення порядку його прийняття, тощо.

Крім того, відповідно до ст. 104 КАС України обов'язковою умовою визнання неправомірним рішення є порушення у зв'язку з його прийняттям прав, свобод та охоронюваних інтересів позивача у справі у сфері публічно-правових відносин.

У відповідності до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно із ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи усіх форм дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

В самому позові та при наданні пояснень у судовому засіданні представником позивача суду не було наведено конкретних підстав для скасування рішення Гуляйпільської міської ради Гуляйпільського району Запорізької області № 58 від 28.01.2016 року в цілому, а саме не вказано на його повну невідповідність вимогам чинного законодавства або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт, а також щодо порушення порядку його прийняття, тощо. При цьому, позовні вимоги стосувалися суто визначених пунктів Регламенту, які позивач вважав такими, що не відповідають діючому законодавству і лише в загальних рисах, поміж іншого обґрунтування своєї позиції, в позові зазначалося і про таку невідповідність ще деяких його положень, але в остаточних вимогах свого вираження це не знайшло. Також, стороною позивача суду не надавались докази для їх дослідження в судовому засіданні щодо порушення міською радою порядку прийняття оскаржуваного рішення.

Відповідно до п. 3 ст. 24 Глави 6 Регламенту, в редакції від 28.01.2016 року, рішення, що не відповідає правовому акту вищої юридичної сили (повністю або в окремій його частині), або прийняте з перевищенням компетенції міської ради у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень, є незаконними (повністю або в окремій його частині). Таким чином, з огляду на зазначене, позивач мав навести підстави та доводи на їх обґрунтування щодо невідповідності оскаржуваного ним рішення нормам діючого законодавства повністю, що повинно було б потягнути за собою його скасування.

За вимогами ч.2 ст. 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше, як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять. Тому, в розглядуваному випадку судом справа розглянута виходячи з позовних вимог позивача та з огляду на їх визначення і наведеного обґрунтування.

Отже, суд вважає, що положення пунктів 4 та 5 статті 39, другого речення пункту 10 статті 55 та другого речення пункту 3 статті 56 Регламенту Гуляйпільської міської ради Гуляйпільського району Запорізької області, затвердженого рішенням Гуляйпільської міської ради Гуляйпільського району Запорізької області VII скликання № 58 від 28 січня 2016 року «Про затвердження Регламенту Гуляйпільської міської ради Гуляйпільського району Запорізької області VII скликання», необхідно визнати такими, що не відповідають нормам діючого законодавства України з огляду на таке.

Судом встановлено, що рішенням першої сесії Гуляйпільської міської ради VII скликання від 28.01.2016 року № 58 було затверджено Регламент Гуляйпільської міської ради Запорізької області. Перед прийняттям даного рішення, його проект розглядався на засіданні постійної депутатської комісії з питань регламенту, депутатської діяльності та етики, законності охорони громадського порядку, захисту прав і законних інтересів громадян, а також на засіданнях спільних депутатських комісій, що не заперечувалося самим позивачем.

У відповідності до приписів ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.

Рішення сільської, селищної, міської ради у 5-ти денний строк з моменту його прийняття може бути зупинено сільським, селищним, міським головою і внесено на повторний розгляд відповідної ради із обґрунтуванням зауважень. Рада зобов'язана у двотижневий строк повторно розглянути рішення. Якщо рада відхилила зауваження сільського, селищного, міського голови і підтвердила попереднє рішення двома третинами депутатів від загального складу ради, воно набирає чинності.

Відповідно до ч. 14 ст. 46 Закону України «Про місцеве самоврядування» порядок проведення першої сесії ради, порядок обрання голови та заступника (заступників) голови районної у місті, районної, обласної ради, секретаря сільської, селищної, міської ради, скликання чергової та позачергової сесії ради, призначення пленарних засідань ради, підготовки і розгляду питань на пленарних засіданнях, прийняття рішень ради про затвердження порядку денного сесії та з інших процедурних питань, а також порядок роботи сесії визначаються Регламентом ради, з урахуванням вимог Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності». До прийняття регламенту ради чергового скликання застосовується регламент ради, що діяв у попередньому скликанні.

Також регламентом ради та Положенням про постійні комісії, що затверджується радою, з урахуванням вимог Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» щодо реалізації повноважень ради у здійсненні державної регуляторної політики відповідно до ч. 15 ст. 47 Закону України «Про місцеве самоврядування» визначається перелік, функціональна спрямованість і порядок організації роботи постійних комісій.

Відповідно до Регламенту Гуляйпільської міської ради, затвердженого рішенням № 58 від 28.01.2016 року (п. 4 ст. 1), даний Регламент встановлює порядок діяльності, основні правила і процедури роботи Гуляйпільської міської ради, її органів і посадових осіб, у тому числі порядок скликання сесії міської ради, підготовки і розгляду нею питань, прийняття рішень міської ради про затвердження порядку денного сесії та з інших процедурних питань, а також порядок організації роботи постійних комісій та тимчасових контрольних комісій ради. Регламент ради затверджується на її пленарному засіданні не пізніше ніж на другій сесії міської ради.

Стаття 72 Регламенту ради, в редакції від 28.01.2016 року, передбачає, що у випадку прийняття законодавчих актів, в результаті яких може виникнути неузгодженість окремих положень Регламенту з діючим законодавством, на черговій сесії повинні бути внесені відповідні зміни та доповнення до Регламенту. До прийняття рішення сесії про внесення змін та доповнень в Регламент діють положення чинного законодавства України з питань місцевого самоврядування. Регламент міської ради, зміни та доповнення до нього затверджуються рішенням, прийнятим більшістю депутатів від загального складу ради і набуває чинності з моменту його прийняття. Пропозиції про внесення змін і доповнень до Регламенту міської ради підлягають обов'язковому розгляду профільною постійною комісією чи спеціально створеною міською радою робочою групою.

Отже, вказаний Закон та положення самого Регламенту визначають його як документ, що регулює процедурні питання роботи ради та її постійних чи тимчасових комісій. Цей акт не може передбачати додаткових (крім визначених Законом) повноважень ради, постійних та інших комісій.

При визнанні пунктів 4 та 5 ст. 39 Регламенту, в редакції від 28.01.2016 року, такими, які не відповідають нормам діючого законодавства суд виходить з такого. Вказані пункти мають наступний зміст: «Якщо запропонована міським головою кандидатура не дістала підтримки більшості депутатів, міський голова у п'ятиденний термін представляє раді нову кандидатуру, щодо якої проводиться нове обговорення і голосування. Кандидатури, які не дістали підтримки більшості депутатів, повторно на розгляд ради не надаються».

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», головною посадовою особою територіальної громади відповідного міста - є міський голова. Окрім того, відповідно до пунктів 5 та 7 ч. 4 ст. 42 Закону, повноваження щодо внесення на розгляд ради пропозиції про кількісний і персональний склад виконавчого комітету відповідної ради належить виключно сільському, селищному, міському голові, який здійснює керівництво апаратом ради та її виконавчого комітету.

У п. 5 ч. 4 ст. 42 та ч. 2 ст. 51 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» не передбачено строків здійснення міським головою цього повноваження. Відповідно до ч. 2 ст. 19 та ч. 3 ст. 141 Конституції України вказані повноваження мають бути встановлені лише законом.

Саме тому, у Гуляйпільської міської ради відсутня компетенція щодо обмеження права міського голови у виборі кандидатур до складу виконавчого комітету та строку їх внесення. Таким чином, вказаними пунктами фактично неправомірно збільшують повноваження міської ради.

Щодо повторного висування, то відповідно до ст. 38 Конституції України громадяни мають право брати участь в управлінні державними справами, у всеукраїнському та місцевих референдумах, вільно обирати і бути обраними до органів державної влади та органів місцевого самоврядування. Громадяни користуються рівним правом доступу до державної служби, а також до служби в органах місцевого самоврядування. Тому таке обмеження, суперечить вищевказаним положенням Конституції України щодо рівного права громадян України бути обраним та рівного права у доступі до служби у органах місцевого самоврядування.

Вказаних обмежень не містить і Закон України «Про місцеве самоврядування Україні».

Також, статті 2 та 3 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» в редакції станом на 01.01.2016 року, визначають, що посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету. Дія цього Закону не поширюється на технічних працівників та обслуговуючий персонал органів місцевого самоврядування. Посадами в органах місцевого самоврядування є: виборні посади, на які особи обираються територіальною громадою; виборні посади, на які особи обираються або затверджуються відповідною радою; посади, на які особи призначаються сільським, селищним, міським головою, головою районної, районної у місті, обласної ради на конкурсній основі чи за іншою процедурою, передбаченою законодавством України.

Як визначено в ст. 5 вказаного Закону право на службу в органах місцевого самоврядування мають громадяни України незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, терміну проживання на відповідній території. На посаду можуть бути призначені особи, які мають відповідну освіту і професійну підготовку, володіють державною мовою та регіональними мовами в обсягах, достатніх для виконання службових обов'язків відповідно до вимог статті 11 Закону України «Про засади державної мовної політики». Стосовно осіб, які обрані (затверджені) відповідною радою на посади, зазначені в абзаці третьому статті 3 цього Закону, а також стосовно осіб, які претендують на зайняття зазначених в абзаці четвертому статті 3 цього Закону посад в органах місцевого самоврядування, за їх письмовою згодою проводиться спеціальна перевірка в порядку, встановленому Законом України «Про запобігання корупції».

Правовий статус посадових осіб місцевого самоврядування визначається Конституцією України, законами України «Про місцеве самоврядування в Україні», «Про статус депутатів місцевих рад», «Про вибори депутатів місцевих рад та сільських, селищних, міських голів», цим та іншими законами України (ч. 1 ст. 7 Закону).

Згідно абз. 3 ч. 1 ст. 10 зазначеного Закону прийняття на службу в органи місцевого самоврядування здійснюється, зокрема, на посади заступників сільського, селищного, міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради, керуючого справами (секретаря) виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті ради шляхом затвердження відповідною радою.

Обмеження, пов'язані з прийняттям на службу в органи місцевого самоврядування та проходженням служби чітко визначені в ст. 12 вказаного Закону, яка не містить застережень щодо неможливості внесення міським головою повторно кандидатур на посади виконавчого комітету ради.

Звільнення з займаних посад посадових осіб органів місцевого самоврядування, крім загальних підстав, передбачених Кодексом законів про працю України, можливе на підставі та в порядку, визначеному Законами України «Про службу в органах місцевого самоврядування в Україні», «Про місцеве самоврядування в Україні», та іншими законами. При цьому законом не передбачено прийняття рішень міською радою про звільнення заступників міського голови, керівників виконавчих органів ради. Передбачено лише звільнення секретаря ради в порядку, передбаченому законом (п. 4 ч. 1 ст. 26) та прийняття рішення про дострокове припинення повноважень міського голови у випадках, передбачених законом (п. 16 ч. 1 ст.26). Таким чином, відповідно ч. 2 ст. 19 та ч. 3 ст. 141 Конституції України ці питання можуть бути врегульовані лише законом.

Пункт 6 ст. 1 Регламенту ради, в редакції від 28.01.2016 року, передбачає, що міський голова, міська рада та її виконавчі органи діють за принципом розподілу повноважень у порядку і межах, визначених законом.

Таким чином, в судовому засіданні було встановлено, що пункти 4 та 5 ст. 39 Регламенту ради, в редакції від 28.01.2016 року, не відповідають нормам діючого законодавства та встановлюють додаткові повноваження ради, що може перешкоджати роботі органу місцевого самоврядування.

Також, суд звертає увагу на юридично некоректне визначення в п. 4 словосполучення «п'ятиденний термін», оскільки в розглядуваному випадку доречно оперувати терміном «строк».

Стосовно невідповідності другого речення п. 10 ст. 55 Регламенту, в редакції від 28.01.2016 року, нормам законодавства, суд виходить з такого.

Стаття 55 Регламенту стосується повноважень міського голови. Пункт 10 ст. 55 Регламенту має такий зміст: «міський голова призначає на посади та звільняє з посад керівників відділів, управлінь та інших виконавчих органів ради, підприємств, установ та організацій, що належать до комунальної власності відповідних територіальних громад, крім керівників дошкільних, загальноосвітніх та позашкільних навчальних закладів. Призначає директорів комунальних підприємств на конкурсній основі з обов'язковим обговоренням кандидатури у всіх комісіях міської ради та з подальшим затвердженням більшості депутатів міської ради як кандидатури, так і тексту контракту».

Позивач не погоджується з тими положеннями вказаного пункту, які викладені у другому реченні.

Частиною 1 статті 143 Конституції України визначено, що територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності; затверджують програми соціально-економічного та культурного розвитку і контролюють їх виконання; затверджують бюджет відповідних адміністративно-територіальних одиниць і контролюють їх виконання; встановлюють місцеві податки і збори відповідно до закону; забезпечують проведення місцевих референдумів та реалізацію їх результатів; утворюють, реорганізовують та ліквідують комунальні підприємства, організації і установи, а також здійснюють контроль за їх діяльністю; вирішують інші питання місцевого значення, віднесені законом до їхньої компетенції.

Стаття 5 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлює систему місцевого самоврядування, що включає: територіальну громаду; сільську, селищну, міську раду; сільського, селищного, міського голову; виконавчі органи сільської, селищної, міської ради; районні та обласні ради, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст; органи самоорганізації населення.

Згідно ч. 1 ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», правовий статус місцевого самоврядування в Україні визначається Конституцією України, цим та іншими законами, які не повинні суперечити положенням цього Закону.

Статтею 25 Закону передбачено, що сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Питання, віднесені до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад визначено ст. 26 Закону.

Статтею 26 Закону передбачено, що до загальної компетенції сільських, селищних, міських рад відноситься прийняття рішень щодо відчуження відповідно до закону комунального майна; затвердження місцевих програм приватизації, а також переліку об'єктів комунальної власності, які не підлягають приватизації; визначення доцільності, порядку та умов приватизації об'єктів права комунальної власності; вирішення питань про придбання в установленому законом порядку приватизованого майна, про включення до об'єктів комунальної власності майна, відчуженого у процесі приватизації, договір купівлі-продажу якого в установленому порядку розірвано або визнано недійсним, про надання у концесію об'єктів права комунальної власності, про створення, ліквідацію, реорганізацію та перепрофілювання підприємств, установ та організацій комунальної власності відповідної територіальної громади.

Відповідно до п. 43 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання затвердження договорів, укладених сільським, селищним, міським головою від імені ради, з питань, віднесених до її виключної компетенції.

Відповідно до п. 30 ч. 1 ст. 26 вищевказаного Закону виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання про створення, ліквідацію, реорганізацію та перепрофілювання підприємств, установ та організацій комунальної власності відповідної територіальної громади.

Згідно п. 10 ч. 4 ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», сільський, селищний, міський голова призначає на посади та звільняє з посад керівників відділів, управлінь та інших виконавчих органів ради, підприємств, установ та організацій, що належать до комунальної власності відповідних територіальних громад, крім керівників дошкільних, загальноосвітніх та позашкільних навчальних закладів.

З наведеного вбачається, що всі питання, що стосуються повноважень органів місцевог о самоврядування та їх посадових осіб, повинні вирішуватися відповідно до вимог цього Закону.

Відповідно до положень частин першої, сьомої статті 78 ГК України комунальне унітарне підприємство утворюється компетентним органом місцевого самоврядування в розпорядчому порядку на базі відокремленої частини комунальної власності і входить до сфери його управління. Таке підприємство очолює керівник, що призначається органом, до сфери управління якого входить підприємство, і є підзвітним цьому органові.

Таким чином, орган місцевого самоврядування, який утворює комунальне унітарне підприємство, є одночасно і органом управління, а також призначає його керівника. Сам ГК України не визначає орган, наділений такою компетенцією. Відповідна компетенція визначена у Законі України «Про місцеве самоврядування в Україні». Закон передбачає розподіл повноважень щодо комунальних підприємств між: - міськими радами в частині вирішення питань про створення, ліквідацію, реорганізацію та перепрофілювання підприємств комунальної власності відповідної територіальної громади (пункт 30 частини першої статті 26 Закону), призначення і звільнення їх керівників (пункт 8 частини першої статті 26 Закону); - виконавчими комітетами та іншими виконавчими органами рад в частині управління об'єктами житлово-комунального господарства, побутового, торговельного обслуговування, транспорту і зв'язку, що перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад, забезпечення їх належного утримання та ефективної експлуатації, необхідного рівня та якості послуг населенню та інші повноваження (підпункт 4 пункту «а» частини першої статті 27, підпункти 1-3 пункту «а» частини першої статті 29, підпункт 1 пункту «а» частини першої статті 30, пункт 2 частини другої статті 52 Закону); - міськими головами в частині призначення на посади та звільнення з посад керівників підприємств, що належать до комунальної власності відповідних територіальних громад (пункт 10 частини четвертої статті 42 Закону). Тобто Закон не передбачає поєднання в одному органі місцевого самоврядування компетенції щодо створення комунального підприємства, управління ним, а також призначення та звільнення його керівника.

Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні» наділяє одноосібно міського голову повноваженнями з призначення на посади та звільнення з посад керівників комунальних підприємств. При цьому погодження міською радою кандидатур на вказані посади не передбачено. Тому, запровадження такого положення також свідчить про вихід Гуляйпільською міською радою за межі її компетенції.

Згідно ч. 3 ст. 21 КЗпП України особливою формою трудового договору є контракт, в якому зазначаються строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

Таким чином контракт є особливою формою трудового договору, в якому серед іншого, строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін, умови розірвання договору, встановлюються угодою сторін.

Відповідно до п. 6 постанови КМУ від 19.03.1994 р. № 170 «Про впорядкування застосування контрактної форми трудового договору» роботодавець зобов'язаний забезпечувати конфіденційність умов контракту. Особи, які за своїми службовими обов'язками мають доступ до інформації, зафіксованої в контракті, не вправі її розголошувати.

Стосовно невідповідності другого речення п. 3 ст. 56 Регламенту, в редакції від 28.01.2016 року, нормам діючого законодавства, суд виходить з такого.

Пункт 3 ст. 56 Регламенту ради, в редакції від 28.01.2016 року, має такий зміст; «міський голова зобов'язаний прозвітувати перед міською радою про роботу виконавчих органів міської ради на вимогу не менше половини депутатів у будь-який визначений ними термін. Також міський голова звітує на почутку кожної сесії про роботу виконавчих органів міської ради за період минулої сесії по всіх напрямках діяльності (п. 7 ст. 42)».

В позові позивачем наведено обґрунтування щодо невідповідності нормам законодавства другого речення вказаного пункту.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 Конституції України сільському, селищному, міському голові належить специфічна роль у механізмі здійснення місцевого самоврядування. Голова обирається відповідною територіальною громадою для того, щоб очолювати виконавчий орган відповідної ради та головувати на її засіданнях. Крім того, Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначив сільського, селищного, міського голову самостійним елементом системи місцевого самоврядування (ст. 5) та головною посадовою особою відповідної територіальної громади (ст.12), наділивши його деякими повноваженнями щодо вирішення питань місцевого значення, які мають вирішуватися ним через відповідну раду або її виконавчий орган.

Відповідно до частин першої та третьої ст. 140 Конституції України місцеве самоврядування є правом територіальної громади - жителів села чи добровільного об'єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України. Місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи.

Згідно з частинами першою - третьою ст. 12 Закону сільський, селищний, міський голова є головною посадовою особою територіальної громади відповідно села (добровільного об'єднання в одну територіальну громаду жителів кількох сіл), селища, міста, обирається відповідною територіальною громадою на основі загального, рівного, прямого виборчого права шляхом таємного голосування в порядку, визначеному законом, і здійснює свої повноваження на постійній основі.

Відповідно до абзацу дев'ятого ст. 4 Закону одним із основних принципів місцевого самоврядування в Україні є принцип підзвітності та відповідальності перед територіальними громадами органів місцевого самоврядування їх посадових осіб.

Згідно з частинами шостою та сьомою ст. 42 Закону при здійсненні наданих повноважень сільський, селищний, міський голова є підзвітним, підконтрольним і відповідальним перед територіальною громадою, відповідальним - перед відповідною радою, а з питань здійснення виконавчими органами ради повноважень органів виконавчої влади - також підконтрольним відповідним органам виконавчої влади. Сільський, селищний, міський голова щорічно звітує відповідно сільській, селищній, міській раді про здійснення державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності виконавчими органами відповідної ради.

Сільський, селищний, міський голова не рідше одного разу на рік звітує про свою роботу перед територіальною громадою на відкритій зустрічі з громадянами. На вимогу не менше половини депутатів відповідної ради сільський, селищний, міський голова зобов'язаний прозвітувати перед радою про роботу виконавчих органів ради у будь-який визначений ними термін.

Тому, суд вважає, що запровадження положення про звітність на початку кожної сесії про роботу виконавчих органів міської ради за період минулої сесії по всіх напрямках діяльності також свідчить про вихід за межі компетенції Гуляйпільською міською радою. При цьому, суд звертає увагу на те, що в запереченнях відповідача зазначено, що виклавши спірний пункт Регламенту в такій редакції більшість депутатів заздалегідь визначилася про необхідність такого звітування з боку міського голови. Але вказане суперечить нормам законодавства, яке передбачає необхідність у кожному окремому випадку встановлювати волевиявлення не менше половини депутатів відповідної ради щодо необхідності міському голові прозвітувати перед радою у певний термін щодо роботи виконавчих органів. Така позиція покликана витримувати баланс взаємних вимог та противаг між окремими суб'єктами органів місцевого самоврядування.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно з ч.1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки в даному випадку до суду звернувся міський голова як суб'єкт владних повноважень щодо порушення його прав відповідачем, а сума судового збору взагалі сплачена з рахунків виконавчого комітету Гуляйпільської міської ради Гуляйпільського району Запорізької області (а. с. 2), то вимоги позивача в частині стягнення на його користь суми судового збору задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 2, 7-11, 17,18, 69, 71-72, 94, 158-163, 167, 186 КАС України, суд, - ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов міського голови Гуляйпільської міської ради Гуляйпільського району Запорізької області Неміча Олексія Григоровича до Гуляйпільської міської ради Гуляйпільського району Запорізької області про встановлення відсутності компетенції ради на затвердження обмежень повноважень міського голови та скасування рішення Гуляйпільської міської ради Гуляйпільського району Запорізької області VII скликання № 58 від 28.01.2016 року «Про затвердження Регламенту Гуляйпільської міської ради Гуляйпільського району Запорізької області VII скликання», як такого, що не відповідає діючому законодавству - задовольнити частково.

Встановити відсутність компетенції Гуляйпільської міської ради Гуляйпільського району Запорізької області на встановлення обмежень повноважень міського голови Гуляйпільської міської ради Гуляйпільського району Запорізької області шляхом їх викладення в Регламенті Гуляйпільської міської ради Гуляйпільського району Запорізької області, затвердженого рішенням Гуляйпільської міської ради Гуляйпільського району Запорізької області VII скликання № 58 від 28 січня 2016 року «Про затвердження Регламенту Гуляйпільської міської ради Гуляйпільського району Запорізької області VII скликання».

Положення пунктів 4 та 5 статті 39, другого речення пункту 10 статті 55 та другого речення пункту 3 статті 56 Регламенту Гуляйпільської міської ради Гуляйпільського району Запорізької області, затвердженого рішенням Гуляйпільської міської ради Гуляйпільського району Запорізької області VII скликання № 58 від 28 січня 2016 року «Про затвердження Регламенту Гуляйпільської міської ради Гуляйпільського району Запорізької області VII скликання», визнати такими,що не відповідають нормам діючого законодавства України.

Зобов'язати Гуляйпільську міську раду Гуляйпільського району Запорізької області привести у відповідність до вимог чинного законодавства України рішення Гуляйпільської міської ради Гуляйпільського району Запорізької області VII скликання № 58 від 28 січня 2016 року «Про затвердження Регламенту Гуляйпільської міської ради Гуляйпільського району Запорізької області VII скликання», із змінами.

В іншій частині позовні вимоги залишити без задоволення.

З повним текстом постанови учасники процесу зможуть ознайомитися 27.06.2016 року.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Гуляйпільський районний суд Запорізької області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частини четвертої статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо вона не була оскаржена.

Суддя: О. О. Романько