Справа № 804/1747/16
Суддя: Олійник Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2016-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 травня 2016 р. Справа № 804/1747/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі судді Олійника В.М., розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративний позов Керівника Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 в інтересах держави в особі Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області до товариства з обмеженою відповідальністю "Автодом люкс" про стягнення заборгованості,
Вказана сума заборгованості утворилася в результаті несплати сум податкових зобовязань визначених у податкових деклараціях.
Згідно зі ст. 35 Кодексу адміністративного судочинства України відповідач є належно повідомлений про розгляд справи у скороченому провадженні. Відповідач заперечення на позов протягом десяти днів не надав, позов не визнав.
Згідно пункту 2 частини 5 статті 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України справа повинна бути розглянута у порядку скороченого провадження не пізніше трьох днів з дня закінчення строку, передбаченого для надання заперечень або заяви про визнання позову, якщо до суду не було подано заперечення відповідача та за умови, що справа розглядається судом за місцезнаходженням відповідача.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши чинне законодавство, суд встановив наступні обставини.
Відповідно до п.2 ст. 121 Конституції України на прокуратуру України покладається представництво інтересів громадян, органів місцевого самоврядування або держави в суді у випадках визначених Законом.
Згідно ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», представництво прокурором інтересів держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом.
Відповідачем було подано до ДПІ у Жовтневому районі м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області наступні податкові декларації з податку на додану вартість та з податку на прибуток, а саме:
Відповідно до п.п. 36.1 - 36.3 ст.36 Податкового кодексу України, податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов'язок виникає у платника за кожним податком та збором. Податковий обов'язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов'язків платника податків, крім випадків, передбачених законом.
Згідно п. 57.1 ст. 57 ПК України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Проте, в порушення зазначеної норми, відповідач суму податкового зобов'язання, визначених у поданих ним податкових деклараціях з податку на додану вартість та з податку на прибуток у повному обсязі не сплатив, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 56 059, 90 грн. ( 55 266,00 грн.. - борг з податку на додану вартість; 793,90 грн. - борг з податку на прибуток).
Відповідно до пп. 16.1.4. п.16.1 ст.16 ПК України платники податків зобов'язані сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Згідно п. 15.1. ст. 15 ПК України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об'єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об'єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов'язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.
Згідно п. 87.1. ст. 87 ПК України джерелами самостійної сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.
Згідно п. 59.1 ст. 59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобовязання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
У звязку з виникненням податкового боргу та на підставі ст.59 ПК України позивачем було сформовано податкову вимогу №664-23 від 05.05.2015, яку вручено відповідачу 21.05.2015 р., що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.
Відповідно до пп. 20.1.34 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.
Згідно п. 87.1. ст. 87 ПК України джерелами самостійної сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.
Відповідно до ст. 95 Податкового кодексу орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.
Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання органам державної виконавчої служби.
Згідно п. 87.1. ст. 87 ПК України джерелами самостійної сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.
Відповідно до пп. 20.1.18 п.20.1 ст.20 ПК України, органи стягнення мають право визначати у порядку, встановленому цим Кодексом, суми податкових та грошових зобовязань платників податків.
Враховуючи, що заборгованість відповідачем не сплачена, суд приходить до висновку про задоволення адміністративного позову.
Керуючись ст.ст. 122, 162 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Постанова підлягає негайному виконанню відповідно до ч.6 ст.183-2 та ч.1 ст. 256 КАС України.
Постанова суду першої інстанції набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 КАС України та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені ст. 186 КАС України, до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд.

Суддя (підпис) Постанова не набрала законної сили 24 травня 2016 року. Суддя З оригіналом згідно. СуддяОСОБА_1 ОСОБА_1 ОСОБА_1