Справа № 826/2556/14
Суддя: Лічевецький І.О.
Дата ухвалення: 2016-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/2556/14 Головуючий у 1-й інстанції: Федорчук А.Б.
Суддя-доповідач: Лічевецький І.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Лічевецького І.О., суддів - Мельничука В.П., Мацедонської В.Е., при секретарі - Війтович Т.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційними скаргами державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві, прокурора м. Києва на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 березня 2016 року адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Ріелті Сервіс» до державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - приватне підприємство «Хімінвест-2012», товариство з обмеженою відповідальністю «ПІКК-Інтернешнл», товариство з обмеженою відповідальністю «Акваспейс», товариство з обмеженою відповідальністю «Векс-Буд», товариство з обмеженою відповідальністю «Фасадрем-Сервіс», товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «Вілеон», приватне підприємство «Фірма «Володар», про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ

Товариство з обмеженою відповідальністю «Ріелті Сервіс» (надалі за текстом - «ТОВ «Ріелті Сервіс») звернулось до суду з позовом про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення № від 28.10.2013 р., яким позивачеві збільшено суму грошового зобов'язання із сплати податку на додану вартість на 2 680 172 грн. та податкового повідомлення-рішення № від 13.01.2014 р., яким підприємству збільшено суму грошового зобов'язання із сплати податку на прибуток на 3 706 111 грн.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 березня 2016 року адміністративний позов задоволено повністю.

В апеляційних скаргах державна податкова інспекція у Шевченківському районі Головного управління ДФС у місті Києві (надалі за текстом - «ДПІ у Шевченківському районі»), прокурор м. Києва, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просять скасувати вказане судове рішення і прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову.

Перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, Київський апеляційний адміністративний суд дійшов наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до договорів № 29/07-1 від 29.07.2011 р., № 29/07-2 від 29.07.2011 р., актів прийому-передачі виконаних робіт та актів приймання виконаних будівельних робіт ПП «Хімінвест-2012» на дало ТОВ «Ріелті Сервіс» послуги із сервісно-технічне обслуговування систем кондиціювання й вентиляції повітря, а також виконало ремонтні та оздоблювальні роботи.

Згідно договору № 3008/12 від 30.08.2012 р. та актів прийому-передачі ТОВ «ПІКК-Інтернешнл» надало позивачеві послуги з розповсюдження реклами біля станцій метрополітену, зупинок громадського транспорту.

За даними договорів № 27/04/12-1 від 27.04.2012 р., № 27/04/12-2 від 27.04.2012 р. та складених актів здачі-приймання виконаних робіт (наданих послуг) ТОВ «Акваспейс» надало ТОВ «Ріелті Сервіс» послуги щодо проведення рекламних кампаній з метою розповсюдження інформації про торговий центр «Променада Парк», формування споживчого інтересу у споживачів, а також консультаційні послуги та спеціальну інформацію, кваліфіковану консультацію, рекомендацію, пов'язану з адмініструванням нежилих приміщень замовника.

У договорі від 15.10.2009 р. та складених на його підставі актах виконаних робіт і податкових накладних відображено виконання ТОВ «БК «Векс-Буд» робіт з поточного ремонту будівлі, розташованої в м. Києві по вул. В. Окружна, 4.

Відповідно до договорів № 30/09 від 30.09.2011 р., № 04/05/11 від 04.05.2011 р. ТОВ «Фасадрем-Сервіс» зобов'язалось виконати ремонтні та оздоблювальні роботи, сервісно-технічне обслуговування систем кондиціювання й вентиляції повітря. Виконання договорів посвідчено актами приймання виконаних будівельних робіт та актом прийому-передачі виконаних робіт.

28.10.2011 р. між ТОВ «Ріелті Сервіс» та ТОВ «Компанія «Вілеон» укладено договір №28/10/11 за умовами якого останнє зобов'язалось надати послуги щодо проведення рекламних кампаній, а позивач - прийняти і оплатити їх.

Згідно договору № 15/09-02 від 15.09.2010 р. та актів приймання виконаних будівельних робіт ПП «Фірма «Володар» виконало для ТОВ «Ріелті Сервіс» роботи з поточного будівлі по вул. В. Окружна, 4, в м. Києві.

У період з 02.10.2013 р. по 04.10.2013 р. посадовцями ДПІ у Шевченківському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві, правонаступником якої є ДПІ у Шевченківському районі, проведено документальну виїзну позапланову перевірку ТОВ «Ріелті Сервіс» в частині дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинам з ПП «Хімінвест-2012», ТОВ «ПІКК-Інтернешнл», ТОВ «Акваспейс», ТОВ «Векс-Буд», ТОВ «Фасадрем-Сервіс», ТОВ «Компанія «Вілеон», ПП «Фірма «Володар».

Результати перевірки оформлено актом № 1144/22-01/31927982 від 04.10.2013 р.

Згідно цьому акту позивачем порушено вимоги ст.ст. 138, 139, 185, 187, 188, 198 Податкового кодексу України (надалі за текстом - «ПК України»), ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», внаслідок чого занижено податок на прибуток на 3 221 471 грн. та занижено податок на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету, на 2 313 172 грн.

Такий висновок контролюючого органу вмотивовано наступним.

Згідно наданих до перевірки договорів ТОВ «Ріелті Сервіс» придбало товари та послуги, вартість яких віднесено до податкового кредиту:

- у ПП «Хімінвест-2012» на суму 623 700 грн.;

- у ТОВ «ПІКК-Інтернешнл» на суму 60 000 грн.;

- у ТОВ «Акваспейс» на суму 182 591 грн.

- у ТОВ «Векс-Буд» на суму 134 167 грн.;

- у ТОВ «Фасадрем-Сервіс» на суму 230 000 грн.;

- у ТОВ «Компанія «Вілеон» на суму 60 000 грн.;

- у ПП «Фірма «Володар» на суму 1 587 751 грн.

Також, на підставі складених з названими контрагентами первинних документів ТОВ «Ріелті Сервіс» враховано у складі витрат 13 510 709 грн.

Разом з тим, згідно акту ДПІ в Оболонському районі ГУ Міндоходів у м. Києві № 907/22-6/37310596 від 07.11.2012 р. ПП «Хімінвест-2012» відсутнє за місцезнаходженням, не має трудових ресурсів і основних засобів, а укладені ним правочини не були спрямовані на реальне настання правових наслідків.

Відповідно до акту ДПІ у Шевченківському районі ГУ Міндоходів у м. Києві № 1380/22.8/371396536 від 16.04.2013 р. у ТОВ «ПІКК-Інтернешнл» відсутні трудові ресурси, виробниче, транспортне та торгівельне обладнання. Крім того, криміналістичним висновком № 14 від 12.04.2013 р. встановлено, що підпис на Свідоцтві про реєстрацію платника ПДВ від імені директора товариства ОСОБА_2 виконано іншою особою.

За даними акту ДПІ в Оболонському районі ГУ Міндоходів у м. Києві № 713/22.6/37244618 від 20.09.2012 р. у ТОВ «Акваспейс» відсутні необхідні умови для здійснення господарської діяльності у зв'язку з відсутністю трудових ресурсів, складських приміщень, автомобільного транспорту, за юридичною адресою товариство не знаходиться.

Згідно висновків акту ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві № 1236/22.5/34935928 від 03.04.2013 р. ТОВ «Векс-Буд» відсутнє за податковою адресою, не має трудових ресурсів та виробничого обладнання.

Відповідно до акту ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві № 842/2208/31663124 від 12.10.2012 р. ТОВ «Фасадрем-Сервіс» не перебуває за юридичною адресою. Будучи допитаним в якості свідка директор товариства ОСОБА_3 пояснив, що погодився на реєстрацію товариства на своє ім'я за грошову винагороду, підприємницькою діяльністю не займався, де знаходиться печатка підприємства йому не відомо.

Згідно актів ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві № 917/2209/37770914 від 19.04.2012 р., у зв'язку з відсутністю основних засобів та трудових ресурсів провадження господарської діяльності ТОВ «Компанія «Вілеон» є неможливим.

За даними акту ДПІ у Вишгородському районі № 574/23-2/31988783 від 17.08.2011 р., № 388/23-1/31988783 від 15.06.2011 р., № 412/23-1/31988783 від 21.06.2011 р., № 917/23-2/31988783 від 26.12.2011 р., № 627/23-1/31988783 від 09.09.2011 р. у ПП «Фірма «Володар» відсутні необхідні умови для здійснення господарської діяльності, за податковою адресою товариство відсутнє.

На думку відповідача наведене свідчить про відсутність реальної поставки товарів та послуг.

На підставі висновків, викладених в акті перевірки, ДПІ у Шевченківському районі прийнято податкове повідомлення-рішення № від 28.10.2013 р., яким позивачеві збільшено суму грошового зобов'язання із сплати податку на додану вартість на 2 680 172 грн., у тому числі 2 313 172 грн. за основним платежем та 367 000 грн. за штрафними санкціями та податкове повідомлення-рішення № від 28.10.2013 р., яким підприємству збільшено суму грошового зобов'язання із сплати податку на прибуток на 3 737 360 грн., у тому числі 3 221 471 грн. за основним платежем та 515 889 грн. за штрафними санкціями.

За результатами розгляду скарги ТОВ «Ріелті Сервіс», рішенням № 13853/7/26-15-10-04-01 від 17.12.2013 р. скасовано податкове повідомлення-рішення № від 28.10.2013 р. в частині нарахування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 31 249 грн.

У зв'язку з наведеним відповідачем прийнято повідомлення-рішення № від 13.01.2014 р., яким позивачеві збільшено суму грошового зобов'язання із сплати податку на прибуток на 3 706 111 грн., у тому числі 3 221 471 грн. за основним платежем та 484 640 грн. за штрафними санкціями.

У період спірних правовідносин питання, пов'язані з формуванням платником податку на прибуток і податку на додану вартість валових витрат та податкового кредиту регулювались статтею 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» від 28 грудня 1994 р. № 334/94-ВР (надалі за текстом - «Закон № 334/94-ВР»), статтями 138, 139, 198 ПК України.

Відповідно до пункту 5.1 статті 5 Закону № 334/94-ВР валові витрати виробництва та обігу (далі - валові витрати) - це сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

За змістом підпункту 5.3.9 пункту 5.3 цієї ж статті Закону № 334/94-ВР не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Згідно з пунктом 138.1 статті 138 ПК України (тут та надалі норми ПК України у редакції що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті; інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

За змістом підпункту 138.1.1 пункту 138.1 названої статті ПК України витрати операційної діяльності включають собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2 - 140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку.

За приписами пункту 138.8 ст. 138 ПК України собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг складається з витрат, прямо пов'язаних з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг, а саме: прямих матеріальних витрат; прямих витрат на оплату праці; амортизації виробничих основних засобів та нематеріальних активів, безпосередньо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг; загальновиробничі витрати, які відносяться на собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку; вартості придбаних послуг, прямо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг; інших прямих витрат, у тому числі витрат з придбання електричної енергії (включаючи реактивну).

Відповідно до пункту 138.2 статті 138 ПК України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

За приписами підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 ПК України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Підпунктом «а» пункту 198.1 статті 198 ПК України передбачено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Згідно пункту 198.2 статті 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16 липня 1999 року № 996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Згідно частини 2 статті 9 цього Закону первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

За змістом наведених правових норм витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операцій, яка є підставою для формування податкового обліку платника.

На підтвердження товарності укладених угод позивачем було надано копії: договорів, актів приймання виконаних будівельних робіт форми № КБ-2в, актів виконаних робіт (наданих послуг), договірних цін, підсумкових відомостей ресурсів, графіків виконання робіт, податкових накладних, банківських виписок.

Разом з тим, на думку колегії суддів, зазначені документи є необхідними, проте не достатніми для підтвердження факту реального придбання позивачем робіт та послуг.

Так, із матеріалів справи вбачається, що при створенні ТОВ «Фасадрем-Сервіс» були допущені порушення внаслідок реєстрації товариства на особу, яка не мала намір здійснювати підприємницьку діяльність.

Будучи допитаною в якості свідка засновник ПП «Фірма «Володар» ОСОБА_4 пояснила, що проживає на території Російської Федерації і погодилась на реєстрацію підприємства на території України на прохання свого знайомого. Господарською діяльністю не займалась і приїздила в Україну лише двічі для підписання документів при відкритті та при закритті підприємства.

Вироком Дарницького районного суду м. Києва від 08.05.2014 р. у справі 753/8220/14-к ОСОБА_2 визнано винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.358 КК України.

Цим вироком установлено, що ОСОБА_2 усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, не маючи наміру створювати статутний капітал ТОВ «ПІКК-Інтернешнл» та займатися фінансово-господарською діяльністю товариства засвідчила своїм підписом статут ТОВ «ПІКК-Інтернешнл» до якого внесено завідомо неправдиві відомості щодо учасника товариства, розміру статутного капіталу, мети та предмету діяльності товариства.

Тобто, зазначені суб'єкти господарювання створювались без наміру провадження реальної підприємницької діяльності.

Крім того, як свідчать матеріали справи, жоден із контрагентів позивача не має необхідних умов для здійснення господарської діяльності.

За таких обставин складені ПП «Хімінвест-2012», «ПІКК-Інтернешнл», ТОВ «Акваспейс», ТОВ «Векс-Буд», ТОВ «Фасадрем-Сервіс», ТОВ «Компанія «Вілеон», ПП «Фірма «Володар» первинні документи не можна вважати достатніми документами, які посвідчують факт придбання позивачем робіт та послуг, а тому віднесення відображених у них сум до складу витрат та податкового кредиту є безпідставним.

Відтак, колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, оскільки отримання економічної вигоди виключно за рахунок збільшення валових витрат та податкового кредиту не можна розглядати як самостійну ділову мету.

З огляду на викладене ухвалене у справі судове рішення підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні позову з наведених вище підстав.

Керуючись статтями 160, 198, 202, 205 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційні скарги державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві, прокурора м. Києва задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 24 березня 2016 року скасувати та прийняти нову постанову.

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі в 20-ти денний строк з дня складення постанови в повному обсязі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України, з подачею документу про сплату судового збору, а також копій касаційної скарги відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі, та копій оскаржуваних рішень судів першої та апеляційної інстанцій.

Головуючий суддя І.О.Лічевецький

суддя В.П.Мельничук

суддя В.Е.Мацедонська

Постанова складена в повному обсязі 29 червня 2016 р.

Головуючий суддя Лічевецький І.О.

Судді: Мацедонська В.Е.

Мельничук В.П.