Справа № 826/18669/15
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2016-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

22 червня 2016 року № 826/18669/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Федорчука А.Б., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління

юстиції у місті Києві

третя особа Міністерство оборони України

про визнання протиправною бездіяльність, зобов'язати вчинити дії

На підставі ч. 6 ст. 128 КАС України, Суд розглядає справу у письмовому провадженні.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі - Позивач) звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у місті Києві (надалі - Відповідач), третя особа Міністерства оборони України (надалі - третя особа), у якій просить Суд: визнати протиправною бездіяльність ВДВС Подільського РУЮ м. Києва по не закінченню виконавчого провадження та не зняттю арешту з майна; зобов'язати ВДВС Подільського РУЮ м. Києва закінчити виконавче провадження по виконанню виконавчого листа виданого Васильківським міськрайонним судом Київської області на стягнення із ОСОБА_2 грошових коштів у сумі 40336,41 грн. на користь Міністерства оборони України; зобов'язати ВДВС Подільського РУЮ м. Києва вчинити дії за наслідками закінчення виконавчого провадження передбачені ч.50 ЗУ «Про виконавче провадження».

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначає, що Відповідачем в порушення вимог законодавства не винесено Постанову про закінчення виконавчого провадження, оскільки виконавче провадження відкрито відносно її чоловіка, який на час відкриття вже помер, а отже виконавче провадження підлягає закриттю.

В судовому засіданні представник Позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляд справи.

Представником Відповідача надано суду належним чином завірену копію матеріалів виконавчого провадження №43510932 з примусового виконання виконавчого листа №6а-13/2010 виданого 09.04.2014 р. Васильківським районним судом Київської області.

В судовому засіданні представник третьої проти позову заперечував в повному обсязі та зазначає, що спадкоємці ОСОБА_2 повинні повернути кошти на користь Міністерства оборони України в повному обсязі, які були виплачені ОСОБА_2

Крім того, представник третьої особи наголошує, що рішення суду на підставі якого підлягають кошти поверненню, набрало законної сили та ОСОБА_2 не було подано своєчасно касаційну скаргу на рішення апеляційної інстанції.

Враховуючи, що в судове засідання не прибув представник Відповідача, судом було прийнято рішення про розгляд справи в письмовому провадженні на підставі частини шостої статті 128 КАС України.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд м. Києва зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що Постановою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 07.03.2008 року по справі №2а-278/08 було задоволено позов громадянина ОСОБА_2 та ін. щодо визнання дій та бездіяльності незаконними та стягнення грошової компенсації вартості продовольчого пайка з Міністерства оборони України. На підставі даної постанови Позивачу був виданий виконавчий лист та з рахунків Міністерства оборони України були безспірно стягнуті кошти.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 21.05.2009 року по справі №22-а-28800/2008 р. апеляційну скаргу представника Міністерства оборони України про скасування Постанови від 07.03.2008 року по справі №2а-278/08 було задоволено.

Міноборони України звернулося до суду з заявою про поворот виконання рішення суду від 07.03.2008 року по справі №2а-278/08. Ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 14.09.2010 року - заяву Міноборони України залишено без задоволення.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 24.03.2011 року по справі №6а-13/10 апеляційну скаргу представника Міноборони України на Ухвалу від 14.09.2010 року про поворот виконання рішення суду на Постанову від 07.03.2008 року по справі №2а-278/08 було задоволено та Ухвалу від 14.09.2010 року по справі №6а-13/10 - скасовано, допущено поворот виконання Постанови Васильківського міськрайонного суду Київської області від 07.03.2008 року по справі №2а-278/08.

Васильківським міськрайонним судом Київської області 09.04.2014 р. видано Міноборони України виконавчий лист по справі № 6а-13/10.

Державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м. Києві 30.05.2014 р. відкрито виконавче провадження по стягненню з ОСОБА_2 кошти у розмірі 40 336,41 грн. та винесено Постанову.

Крім того, Державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м. Києві 30.05.2014 р. винесено Постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Начальнику відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м. Києві 11.07.2014 р. ОСОБА_1 подано Заяву від 11.07.2014 р., в якій повідомлялося, що виконавче провадження підлягає закриттю в зв'язку зі смертю Боржника (ОСОБА_2) ІНФОРМАЦІЯ_1 року та зняття арешту з автомобіля.

Крім того, Позивачем 16.07.2014 р. повторно подано заяву до Начальника відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м. Києві, в якій повідомлялося, що в зв'язку зі смертю Боржника (ОСОБА_2) ІНФОРМАЦІЯ_1 року виконавче провадження підлягає закриттю та надано копію Свідоцтва про смерть ОСОБА_2 від 09.11.2013 р., Серія НОМЕР_3

Державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м. Києві 25.07.2014 р. винесено Постанову про зупинення виконавчого провадження.

Відповідачем на адресу Київського державного нотаріального архіву та до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Астраускас Л.Є. в лютому 2015 р. надіслано запити про надання копій документів із спадкової справи ОСОБА_5

На вищезазначені запити Відповідача Київським державним нотаріальним архівом та Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Астраускас Л.Є. надано відповіді, в яких зазначається, що витребувані документи надаються виключно Суду, Прокуратурі та органам, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органам досудового розслідування у зв'язку з кримінальним провадженням, цивільними, господарськими, адміністративними справами, що знаходяться в провадженні цих органів, з обов'язкавим зазначенням номера справи та відбитком гербової печатки.

Позивач вважає, що Відповідачем всупереч вимогам законодавства протягом тривалого часу не вжито жодних дій щодо зняття арешту з майна та не прийнято рішення про закриття виконавчого провадження, а тому звернулася до Суду з відповідним позовом.

Повно та всебічно дослідивши наявні матеріали справи, а також норми чинного законодавства, суд прийшов до висновку про часткове обґрунтування позовних вимог виходячи з наступного.

В частині позовних вимог щодо визнання протиправною бездіяльність ВДВС Подільського РУЮ м. Києва по не закінченню виконавчого провадження та не зняттю арешту з майна, Суд зазначає наступне.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 21 квітня 1999 року № 606-XIV (надалі - Закон № 606-XIV) визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

В силу ч. 1 ст. 11 Закону № 606-XIV, державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Закону № 606-XIV, державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Частиною 1 статті 17 Закону № 606-XIV передбачено, що примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Відповідно до частини 2 статті 17 Закону № 606-XIV підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи, зокрема, виконавчі листи, що видаються судами.

Частиною 1 статті 18 Закону № 606-XIV у виконавчому документі зазначаються, зокрема, ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника (для юридичних осіб).

Відповідно до частин 1, 2 та 5 статті 25 Закону № 606-XIV (в редакції станом на час відкриття провадження травень 2014 р.) Державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова. Копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

Згідно частин 1, 2 статті 8 Закону № 606-XIV сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа, на користь чи в інтересах якої видано виконавчий документ. Боржником є фізична або юридична особа, визначена виконавчим документом.

З виконавчого листа по справі №6а-13/2010, виданого Васильківським міськрайонним судом Київської області 09.04.2014 р., вбачається, що Боржником у ньому зазначено ОСОБА_2, який проживає за адресою: АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, а Стягувачем - Міністерство оборони України за адресою: 03168, Повітрянофлотський проспект, 6.

Як встановлено Судом, на підставі виконавчого листа № 6а-13/2010 виданого 09.04.2014 р. державним виконавцем було відкрито виконавче провадження ВП № 43510932 від 30.05.2014 р. про стягнення із ОСОБА_2 на користь Міністерства оборони України кошти у розмірі 40336,41 грн.

Також, державним виконавцем від 30.05.2014 р. винесено Постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою накладено арешт на все майно боржника ОСОБА_2

З матеріалів справи вбачається, що Відповідачем надіслано на адресу Державної податкової служби України та до Пенсійного фонду України про надання інформації: про номери рахунків, відкритих у банках та інших фінансових установах боржником; про джерела отримання доходів боржників - фізичних осіб; про отримання пенсії.

На вищезазначені запити надано Відповіді: від 02.06.2014 р. № Державною податковою службою України, в якому повідомлено, що платник податків з таким податковим номером чи за серією та номером паспорта на обліку в органах ДПС не перебуває; від 02.06.2014 р. № Державною податковою службою України, в якому повідомлено, що реєстраційний номер облікової картки платника податків закрито; від 30.05.2014 р. № Пенсійним фондом України, в якому повідомлено, що інформація про Боржника не знайдено.

Державним виконавцем направлено Запит №2501/1 від 30.05.2014 р. до Державної АвтоІнспекції м. Києва, за результатом розгляду запиту, останнім Листом №10/ від 26.07.2014 р. повідомлено про наявність транспортних засобів.

В матеріалах виконавчої справи міститься Заява від 11.07.2014 р., яка подана ОСОБА_1 до Начальника відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м. Києві. В даній заяві повідомлялося, що виконавче провадження підлягає закриттю в зв'язку зі смертю Боржника (ОСОБА_2) ІНФОРМАЦІЯ_1 року та просить зняти арешт з автомобіля.

Крім того, Позивачкою 16.07.2014 р. повторно подано заяву до Начальника відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м. Києві, в якій повідомлялося, що в зв'язку зі смертю Боржника (ОСОБА_2) ІНФОРМАЦІЯ_1 року, виконавче провадження підлягає закриттю та надано копію Свідоцтва про смерть ОСОБА_2 від 09.11.2013 р., Серія НОМЕР_3

Згідно з підпунктом 1 частини 1 статті 37 Закону № 606-XIV (в редакції станом на липень 2014 р.), виконавче провадження підлягає обов'язковому зупиненню у разі смерті, оголошення померлим чи визнання безвісно відсутнім стягувача або боржника, або припинення юридичної особи, якщо встановлені судом правовідносини допускають правонаступництво.

В матеріалах справи міститься копія свідоцтва про смерть ОСОБА_2 серії НОМЕР_2 виданого 09.11.2013 року, в якій зазначено, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 р. Отже, на момент, відкриття виконавчого провадження Боржник - ОСОБА_2 був вже померлим.

Відповідно до ст. 39 Закону протягом строку, на який виконавче провадження зупинено, виконавчі дії не провадяться. Накладений державним виконавцем арешт на майно боржника, у тому числі на кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, не знімається. У період зупинення виконавчого провадження державний виконавець має право звертатися до суду в порядку, встановленому цим Законом, а також вживати заходів щодо розшуку боржника (його майна) або перевірки його майнового стану. Після усунення обставин, які стали підставою для зупинення виконавчого провадження, державний виконавець протягом трьох днів з моменту, коли йому стало про це відомо, зобов'язаний своєю постановою поновити виконавче провадження за власною ініціативою або за заявою стягувача. Копії постанови надсилаються сторонам у триденний строк.

Як вбачається з копії виконавчого провадження № 43510932, про смерть ОСОБА_2 державному виконавцю стало відомо 11.07.2014 року, у зв'язку з чим на підставі пункту 1 частини 1 статті 37 та статті 39 Закону № 606-XIV 25.07.2014 року винесено постанову про зупинення виконавчого провадженням.

Державним виконавцем на адресу Київського державного нотаріального архіву та до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Астраускас Л.Є. в лютому 2015 р. надіслано запити про надання копій документів із спадкової справи ОСОБА_5

Приватний нотаріус КМНО Астраускас Л.Є. надала відповідь на запит за № 01-16 від 23.02.2015 р. в якій зазначила, що керуючись ст.8 ЗУ «Про нотаріат», нотаріус зобов'язаний зберігати нотаріальну таємницю. Довідки про вчинені нотаріальні дії та інші документи надаються нотаріусом протягом десяти робочих днів на обґрунтовану письмову вимогу суду, прокуратури, органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування у зв'язку з кримінальним провадженням, цивільними, господарськими, адміністративними справами, справами про адміністративні правопорушення, що знаходяться в провадженні цих органів, з обов'язковим зазначенням номера справи та прикладенням гербової печатки відповідного органу.

Дослідивши матеріали справи, Судом встановлено, що в період з липня 2014 року по лютий 2015 року державний виконавець займався перепискою з нотаріальними органами, проте, не вчинено жодних дій щодо звернення до суду з клопотання про заміну сторони виконавчого провадження та клопотанням про роз'яснення порядку виконання рішення суду, в зв'язку зі смертю Боржника.

Згідно з частиною 5 статті 8 Закону № 606-XIV у разі вибуття однієї із сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, обов'язкові тією мірою, якою вони були б обов'язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

У разі якщо сторона виконавчого провадження змінила найменування (для юридичної особи) або прізвище, власне ім'я чи по батькові (для фізичної особи), державний виконавець за наявності підтвердних документів своєю постановою, яку затверджує начальник відділу, змінює назву сторони виконавчого провадження.

У відповідності до статті 378 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою сторони суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником. Суд у десятиденний строк розглядає питання про заміну сторони виконавчого провадження у судовому засіданні з повідомленням сторін та заінтересованих осіб. Неявка сторін та інших осіб не є перешкодою для вирішення цього питання.

Під процесуальним правонаступництвом у виконавчому провадженні слід розуміти заміну однієї зі сторін (стягувача або боржника) з переходом прав та обов'язків від правопопередників до іншої особи (правонаступника), що раніше не брали участі у виконавчому провадженні.

Підставами правонаступництва є смерть громадянина, що був стороною виконавчого провадження, оголошення його померлим, реорганізація юридичної особи, відступлення права вимоги, переведення боргу (глава 47 ЦК України).

Пунктом 2.13 Інструкції з організації примусового виконання рішень передбачено, що в разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження (у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, а також в інших випадках заміни сторони у виконавчому провадженні), якщо правовідносини допускають правонаступництво, державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження її правонаступником. На підставі постановленої судом ухвали державний виконавець своєю постановою, яка затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, замінює назву сторони виконавчого провадження. Ухвала суду та постанова державного виконавця долучаються до виконавчого документа при його направленні за належністю або поверненні його стягувачу чи до суду.

Відповідно до пункту 2.14 Інструкції з організації примусового виконання рішень передбачено, що правонаступництво можливе на всіх стадіях виконавчого провадження - з моменту відкриття виконавчого провадження до його закінчення. Після заміни вибулої сторони виконавчого провадження її правонаступником державний виконавець продовжує виконання виконавчого провадження в порядку, встановленому Законом.

З аналізу вищезазначених норм права вбачається, що Позивач (ОСОБА_1) не є стороною виконавчого провадження, а тому вона не мала права звернутися до суду з заявою про заміну сторони в виконавчому провадженні, проте, таке право є у державного виконавця.

Суд звертає увагу, що в матеріалах справи відсутні докази того, що Державний виконавець звертався до Васильківського міськрайонного суду Київської області щодо заміни сторони (Боржника) у виконавчому провадженні протягом тривалого часу.

У відповідності до частини 2 статті 11 КАС України, Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Враховуючи вищевикладене, Суд приходить до висновку, що позовні вимоги Позивача підлягають задоволенню шляхом визнання протиправною бездіяльність ВДВС Подільського РУЮ м. Києва по не вчиненню виконавчих дій визначених частиною 5 статті 8 Закону України "Про виконавче провадження" по виконавчому провадженню № 43510932.

В частині позовних вимог щодо зобов'язання ВДВС Подільського РУЮ м. Києва закінчити виконавче провадження по виконанню виконавчого листа виданого Васильківським міськрайонним судом Київської області на стягнення із ОСОБА_2 грошових коштів у сумі 40 336,41 грн. на користь Міністерства оборони України, Суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 39 Закону № 606-XIV протягом строку, на який виконавче провадження зупинено, виконавчі дії не провадяться. Накладений державним виконавцем арешт на майно боржника, у тому числі на кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, не знімається. У період зупинення виконавчого провадження державний виконавець має право звертатися до суду в порядку, встановленому цим Законом, а також вживати заходів щодо розшуку боржника (його майна) або перевірки його майнового стану. Після усунення обставин, які стали підставою для зупинення виконавчого провадження, державний виконавець протягом трьох днів з моменту, коли йому стало про це відомо, зобов'язаний своєю постановою поновити виконавче провадження за власною ініціативою або за заявою стягувача. Копії постанови надсилаються сторонам у триденний строк.

З матеріалів справи вбачається та не заперечується сторонами, що постанова про поновлення виконавчого провадження Відповідачем не приймалась.

Враховуючи, що постанова від 25.07.2014 р. про зупинення виконавчого провадження на час вирішення справи не скасована, виконавче провадження не поновлено, отже спірне виконавче провадження є зупиненим, а відтак Суд не вбачає правових підстав для задоволення позову в частині щодо зобов'язання ВДВС Подільського РУЮ м. Києва закінчити виконавче провадження по виконанню виконавчого листа виданого Васильківським міськрайонним судом Київської області на стягнення із ОСОБА_2 грошових коштів у сумі 40 336,41 грн. на користь Міністерства оборони України.

В частині позовних вимог щодо зобов'язання ВДВС Подільського РУЮ м. Києва вчинити дії за наслідками закінчення виконавчого провадження передбачені ч.50 ЗУ «Про виконавче провадження», Суд зазначає наступне.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Крім того, статтею 5 Закону України «Про виконавче провадження» регламентовано наслідки завершення виконавчого провадження та визначено, що у разі прийняття рішення судом про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Таким чином, законом покладено на Відповідача обов'язок зняти арешт з майна на підставі судового рішення, що набрало законної сили, що не потребує додаткового судового втручання.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

З аналізу матеріалів справи та норм закону, Суд дійшов висновку, що Позивачем частково доведено порушене його прав, а отже, наявні підстави для часткового задоволення позовних вимог.

Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ст. 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративній справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін.

Згідно ч.4 ст. 70 КАС України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Враховуючи всі наведені обставини в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 69-71, 94, ч.6 ст.128, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнання протиправною бездіяльність ВДВС Подільського РУЮ м. Києва по не вчиненню виконавчих дій визначених частиною 5 статті 8 Закону України "Про виконавче провадження" по виконавчому провадженню № 43510932.

3. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова набирає законної сили після закінчення строку для її апеляційного оскарження. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя А.Б. Федорчук