Справа № 804/15312/15
Суддя: Гончарова Ірина Анатоліївна
Дата ухвалення: 2016-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Гончарової І.А.,
розглянувши в порядку письмового провадження у місті Дніпропетровську адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коксохімремонт» до Криворізької південної ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,
В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначив, що в період часу з 14.08.2015 року по 20.08.2015 року відповідачем проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ТОВ «Коксохімремонт» з питань достовірності формування податкового кредиту по ПДВ під час здійснення фінансово-господарських взаємовідносин з ТОВ «Нордкап Інвест», ТОВ "БУД АЛЬЯНС ПРОМ» у лютому-березні 2015 р.. достовірності сформованого податкового зобов'язання з ПДВ по реалізації товарів (робіт, послуг) придбаних у ТОВ «Нордкап Інвест», ТОВ «БУД АЛЬЯНС ПРОМ» у лютому-березні 2015 р. та достовірності формування податкових зобов'язань з ПДВ під час здійснення фінансово-господарських взаємовідносин з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», «ПРЕДСТАВНИЦТВО «КОНКОРД ІНЖИНІРІНГ» за лютий-березень 2015 року.
Представник позивача подав заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження, просив адміністративний позов задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві.
Відповідач проти позову заперечував, у зв'язку з чим подав письмові заперечення, які залучені до матеріалів справи. У вказаних запереченнях відповідач зазначив, що ТОВ «Коксохімремонт» в ході проведення перевірки не надано первинних документів, які підтверджують відносини з ТОВ «Нордкап Інвест», ТОВ «БУД АЛЬЯНС ПРОМ» у лютому-березні 2015 року. Враховуючи викладене, перевіркою правомірно встановлено завищення податкового кредиту по взаємовідносинам з вказаними контрагентами, тому висновок ОДПІ є обґрунтованим, а оскаржуване податкове повідомлення - рішення - правомірним.
У судове засідання представник відповідача, будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, не з'явився, причини неявки суду не повідомив.
Відповідно до ч.4 ст.128 КАС України, у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.
Суд, розглянувши подані документи і матеріали, проаналізувавши та оцінивши їх у сукупності, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, встановив наступне.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Коксохімремонт» перебуває на податковому обліку в Криворізькій південній об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області.
Вирішуючи спір, суд зазначає, що відповідно до п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
Відповідно до п.75.1 ст. 75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Підпунктом 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 ПК України встановлено, що документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, а також отриманих в установленому законодавством порядку органом державної податкової служби документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.
Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи органу державної податкової служби і проводиться за наявності хоча б однієї з обставин, визначених Податковим кодексом України. Підстави та порядок проведення органами державної податкової служби документальних невиїзних перевірок встановлені ст. ст. 78, 79 ПК України.
У ході розгляду справи судом встановлено, що відповідачем згідно з пп.78.1.1 п.78.1 ст.78, ст.79 Податкового кодексу України проведена документальна позапланова невиїзна перевірка ТОВ «Коксохімремонт» з питань достовірності формування податкового кредиту по ПДВ під час здійснення фінансово-господарських взаємовідносин з ТОВ «Нордкап Інвест», ТОВ БУД АЛЬЯНС ПРОМ» у лютому-березні 2015 р.. достовірності сформованого податкового зобов'язання з ПДВ по реалізації товарів (робіт, послуг) придбаних у ТОВ «Нордкап Інвест», ТОВ «БУДАЛЬЯНС ПРОМ» у лютому-березні 2015 р. та достовірності формування податкових зобов'язань з ПДВ під час здійснення фінансово-господарських взаємовідносин з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», «ПРЕДСТАВНИЦТВО «КОНКОРД ІНЖИНІРІНГ» за лютий-березень 2015 року. Результати перевірки оформлені актом № 135/22.04/3026413 від 28.08.2015 року.
Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість вказаних висновків відповідача і винесених на підставі таких висновків спірних актів індивідуальної дії на відповідність вимогам ч.3 ст.2 КАС України, проаналізувавши положення законодавчих актів, якими врегульовані спірні правовідносини, суд зазначає наступне.
Взаємовідносини між ТОВ «Коксохімремонт» та ТОВ «Нордкап Інвест», ТОВ «БУД АЛЬЯНС ПРОМ» у лютому-березні 2015 р. підтверджуються наявними в матеріалах справи: Договором № 2502/15 від 25 лютого 2015 року, укладеним між ТОВ «БУД АЛЬЯНС ПРОМ» та ТОВ «КОКСОХІМРЕМОНТ» по виконанню комплексу робіт на об'єкті КБ№2 коксохімічного виробництва; Договором № 2701/П від 21 січня 2015 року, укладеним між ТОВ «НОРДКАП ІНВЕСТ» та ТОВ «КОКСОХІМРЕМОНТ» по виконанню комплексу робіт на об'єкті КБ№2 коксохімічного виробництва; податковою накладною №339 від 27.02.2015 року, довідкою про вартість виконаних робіт за лютий 2015 року; Актом приймання виконаних робіт № 05-02 за лютий 2015 року; рахунком на оплату №339 від 27 лютого 2015 року; податковою накладною № 331048 від 31.03.2015 року; рахунок на оплату №11 від 31 березня 2015 року; довідкою про вартість виконаних робіт за березень 2015 року; податковою накладною № 331049 від 31.03.2015 року; рахунком на оплату №12 від 31 березня 2015 року; Актом приймання виконаних робіт №02/03-15 за березень 2015 року; довідкою про вартість виконаних будівельних робіт за березень 2015 року; податковою накладною № 331050 від 31.03.2015 року; рахунком на оплату № 13 від 31 березня 2015 року; Актом приймання виконаних робіт № 03/03-15 за березень 2015 року; довідкою про вартість виконаних будівельних робіт за березень 2015 року; податковою накладною № 331051 від 31.03.2015 року; рахунком на оплату №14 від 31 березня 2015 року; актом приймання виконаних робіт №04/03-15 за березень 2015 року; довідкою про вартість виконаних будівельних робіт за березень 2015 року; податковою накладною № 331052 від 31.03.2015 року; рахунком на оплату №15 від 31 березня 2015 року; актом приймання виконаних робіт №05/03-15 за березень 2015 року, податковою накладною № 331053 від 31.03.2015 року; рахунком на оплату № 16 від 31 березня 2015 року; актом приймання виконаних робіт № 06/03-15 за березень 2015 року.
З 01.01.2011 порядок обчислення і сплати податку на додану вартість врегульовано Податковим кодексом України.
Підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий кредит визначено як суму, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.
Згідно з п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.
Згідно з пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:
- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;
- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Відповідно до п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
Вичерпний перелік операцій, що не є об'єктом оподаткування, визначений ст. 196 Податкового кодексу України. Серед даного переліку операції з придбання бітуму - відсутні.
Підставою для нарахування податкового кредиту відповідно до п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України є податкова накладна, яка повинна містити обов'язкові реквізити, визначені цією ж нормою.
Доказами виконання вказаного правочину є не тільки факт оплати за отриманий товар, а також наявність первинних документів, які підтверджують факт поставки товару, тобто - факт його отримання.
У підтвердження отримання товару, позивачем у ході перевірки представникам відповідача були надані договори, відповідні податкові накладні, акти виконаних робіт, рахунки, акти приймання виконаних робіт, які містять необхідні реквізити та інформацію, а також підписи осіб, які уповноважені отримувати товар та наявні печатки підприємств - учасників вчиненої господарської операції.
Так, товарно-транспортна накладна не є бланком суворої звітності, а також враховуючи специфіку товару (соя), що перевозився, заповнення деяких положень (граф) товарно-транспортної накладної є недоцільним та неможливим («вартість», «вид пакування», «кількість місць»), превалювання сутності над формою.
Відповідно до п. 2 ст. 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.
Згідно до п. 2.2. Наказу Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995р. «Про затвердження Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку» первинні документи повинні бути складені у момент проведення кожної господарської операції, первинні документи повинні мати обов'язкові реквізити, в тому числі - зміст та обсяг господарської операції (п. 2.4.).
При цьому, саме видаткова накладна є первинним документом, що підтверджує факт отримання товару покупцем від постачальника для подальшого використання його в господарській діяльності товариства, а товарно-транспортна накладна є первинним документом для обліку учасників господарської операції з надання послуг перевезення.
Згідно п. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.»
Зміст наданих відповідачу в ході перевірки первинних документів (видаткових накладних) відповідає вимогам вищезазначеної норми закону, що не заперечується відповідачем, та містить всі обов'язкові реквізити, в тому числі найменування та кількість переданого товару, підписи уповноважених осіб, що засвідчують настання реального факту передання та приймання товару.
Аналізуючи вищевказані первинні бухгалтерські документи, суд дійшов висновку, що вони мають всі необхідні реквізити для встановлення змісту, обсягу господарських операцій, осіб, які безпосередньо приймали участь у їх здійсненні, та інші встановлені вимогами законодавства до первинних документів для надання їм юридичної доказовості, та повністю відображені в бухгалтерському та податковому обліках. Вся первинна документація оглянута судом та в копіях приєднана до матеріалів справи.
Відповідно до пункту 201.8 статті 201 Податкового кодексу України право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.
Пунктом 184.1 статті 184 Податкового кодексу України визначено, що реєстрація діє до дати анулювання реєстрації платника податку, яка проводиться шляхом виключення з реєстру платників податку.
З огляду на викладене, суд вважає за необхідне зазначити, що чинне законодавство не ставить у залежність виникнення у платника ПДВ права на податковий кредит від дотримання вимог податкового законодавства іншими суб'єктами господарювання.
Статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» № 996 від 16.07.1999 визначено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем було повністю дотримано всіх вимог закону з реалізації права на податковий кредит. Вказані позивачем суми підтверджені наявними у матеріалах справи копіями первинних бухгалтерських документів.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що господарські операції позивача з контрагентами мали реальний характер, викликаючи зміни в структурі активів позивача, підтверджені документами первинного бухгалтерського обліку, тому формування позивачем податкового кредиту з ПДВ на підставі належним чином оформлених податкових накладних ТОВ «Буд Альянс Пром» та ТОВ «Нордкап Інвест» ґрунтується на вимогах Податкового кодексу України.
Тому, висновки акту не відповідають дійсним обставинам справи та не ґрунтуються на вимогах закону, а оскаржуване податкове повідомлення-рішення було винесено відповідачем без урахування всіх обставин, які мали значення для його прийняття, тобто необґрунтовано, а тому є неправомірним та підлягає скасуванню.
Згідно з ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.
Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти тільки на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією та законами України.
Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до положень ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.
З урахуванням викладеного, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Судові витрати розподілити відповідно до ч.1 ст. 94 КАС України.
Керуючись ст.ст. 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Коксохімремонт» до Криворізької південної ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд в порядку та строки, передбачені ст.186 КАС України.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.А. Гончарова