Справа № 826/16560/15
Суддя: Літвіна Н. М.
Дата ухвалення: 2016-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Літвіна Н. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого - судді Літвіної Н.М.

Суддів Коротких А.Ю.

Хрімлі О.Г.

при секретарі Рафальській І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Ойл Груп ЛТД» на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 квітня 2016 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ойл Груп ЛТД» до Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 03 серпня 2015 року № .

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 квітня 2016 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач - ТОВ «Ойл Груп ЛТД» звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність сукупності умов, обставин та підстав з якими Податковий кодекс України у взаємозв'язку з положеннями Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» пов'язують виникнення у позивача права на спірні суми податкового кредиту з податку на додану вартість.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що Державною податковою інспекцією у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві проведено виїзну документальну перевірку ТОВ «Ойл Груп ЛТД» з питань правильності відображення у податковому обліку податкових зобов'язань з податку на прибуток та податку на додану вартість при здійсненні фінансово-господарських взаємовідносин із ТОВ «Мегаекопром» за період з 01 жовтня 2014 року по 31 жовтня 2014 року, ТОВ «Газтрон-Україна», ПП «Крі Сталь» за період з 01 грудня 2014 року по 31 березня 2015 року, ТОВ «Веста Метаопт» за період з 01 грудня 2014 року по 31 грудня 2014 року, ПП «Комерцбуд-Д» за період з 01 грудня 2014 року по 31 грудня 2014 року, ПП «Абсолют Транс» за період з 01 грудня 2014 року по 31 грудня 2014 року ПП «Гарант Д» за період з 01 грудня 2014 року по 31 грудня 2014 року, ТОВ «ТД Агрінол» за період з 01 січня 2015 року по 31 січня 2015 року, ТОВ «Паритет Партнер» за період з 01 лютого 2015 року по 31 березня 2015 року та ТОВ «Мега Груп» за період з 01 березня 2015 року по 31 березня 2015 року.

Перевіркою встановлено порушення ТОВ «Ойл Груп ЛТД»: п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 201.1, п. 201.2, п. 201.4, п. 201.7 ст. 201 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на додану вартість на загальну суму 269 874,00 грн., в тому числі за лютий 2015 року на суму 95 120,00 грн. та березень 2015 року на суму 174 754,00 грн.

За результатами перевірки складено акт від 21 липня 2015 року № 885/26-53-22-05-21/31485605, яким встановлено порушення позивачем п. 198.3, 198.6 ст. 198, п. 201.1, п. 201.2, п. 201.4, п. 201.7 ст. 201 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на додану вартість по взаємовідносинам з ТОВ «Паритет Партнер» на загальну суму 269 874 грн., в тому числі за лютий 2015 року на суму 95 120 грн. та березень 2015 року на суму 174 754 грн.

За результатами розгляду заперечень на акт перевірки, ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві надано відповідь від 29 липня 2015 року № 17170/10/26-53-22-05-11, якою висновки акту перевірки від 21 липня 2015 року № 885/26-53-05-21/31485605 залишено без змін, а заперечення - без задоволення.

03 серпня 2015 року Державною податковою інспекцією у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м. Києві прийнято податкове повідомлення рішення № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 337 343,00 грн., в тому числі за основним платежем в розмірі 269 874,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 67 469,00 грн.

Підставою для винесення спірного податкового повідомлення рішення стали висновки податкового органу стосовно не підтвердження позивачем реального характеру господарських взаємовідносин ТОВ «Ойл Груп ЛТД» з ТОВ «Паритет Партнер», які виникли відповідно до договору про надання рекламних послуг від 12 січня 2015 року № 1201/2015.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам колегія суддів виходить з наступного.

Матеріали справи свідчать про те, що ТОВ «Паритет Партнер» (розповсюджувач) та ТОВ «Ойл Груп ЛТД» (рекламодавець) укладено договір № 1201/2015 про надання рекламних послуг від 12 січня 2015 року, відповідно до умов якого розповсюджувач проводить рекламні кампанії в інтересах рекламодавця на рекламоносіях на узгоджених територіях, а рекламодавець приймає та сплачує такі послуги в порядку та на умовах, передбаченим даним договором.

Згідно із п. 1.2 договору умови проведення кожної окремої рекламної кампанії, а саме: тип реклами, тип спеціальних конструкцій, адресна програма, період, вартість та сума проведення кожної рекламної кампанії, оплата послуг розповсюджувача, кількість місць для розміщення, а також особливі умови проведення рекламної кампанії визначаються сторонами в Додатковій угоді до даного договору, яка є невід'ємною частиною даного договору.

За визначеннями термінів даного договору, реклама - інформація про особу чи товар, розповсюджена в будь-якій формі та в будь-який спосіб і призначена сформувати або підтримати обізнаність споживачів реклами та їх інтерес щодо таких особи чи товару.

Рекламна кампанія - розміщення (розповсюдження) реклами у визначених рекламних місцях протягом конкретного періоду часу.

Рекламне місце - це площа поверхні (інтер'єру) об'єктів, на якій може бути розташована спеціальна конструкція або носій реклами.

Рекламоносії - рекламні щити стаціонарні, рекламні щити, розташовані на висоті (навісні), світлові короби (стаціонарні та навісні), електронні екрани/табло, конструкції з механічною зміною зображення, рекламні тумби, рекламні стенди (з внутрішнім або зовнішнім освітленням), наклейки усіх форматів для наклеювання у вагонах приміських, електро- та пасажирських потягів, технології, пов'язані із спорудами для розміщення реклами, спеціальні стенди, транспаранти, друкована продукція, плакати, буклети, листівки, флаєри, брошури, календарики, праси, проспекти, а також футболки, кепки, інші продукти з логотипом рекламодавця.

Адресна програма - затверджений сторонами перелік адрес рекламних місць для розміщення, розповсюдження реклами.

Контрольний макет - (ескіз, зразок реклами) повнокольоровий оригінал-макет рекламного зображення, яке має розміщуватись.

Згідно із п. 3.2.3 договору розповсюджувач зобов'язується розмістити наданий рекламодавцем рекламний матеріал на умовах та в терміни, передбачені Додатковою угодою, та підтримувати в належному стані у період рекламної кампанії.

З метою деталізації рекламної компанії, а саме: визначення умов її проведення, вартість, місце проведення, бренду, марок товару (продуктів) реклами, способу розповсюдження тощо, Сторонами було укладено Додаткові угоди №1 від 09 лютого 2015 року, №2 від 02 березня 2015 року, №3 від 03 березня 2015 року до Договору про надання рекламних послуг від 12 січня 2015 року №1201/2015.

На підтвердження виконання вказаного договору позивачем надано суду акти прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг): № 27 від 27 березня 2015 року на суму з ПДВ - 811 584,00 грн., № 32 від 31 березня 2015 року на суму з ПДВ - 236 940,00 грн., № 38 від 27 лютого 2015 року на суму з ПДВ - 570720,00 грн., відповідно до яких ТОВ «Паритет Партнер» надано послуги з розповсюдження рекламних матеріалів.

На виконання вищенаведених робіт (послуг) позивачем надано суду податкові накладні: від 27 березня 2015 року № 27, від 31 березня 2015 року № 32, від 27 лютого 2015 року № 38.

В матеріалах справи міститься каталог рекламної продукції, яка підлягала розповсюдженню.

На підтвердження оплати за виконані роботи (надані послуги) позивачем надано суду банківські виписки.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 ПК України визначено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Згідно п.198.2 ст.198 ПК України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до п.198.3 ст.198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст.39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою встановленою пунктом 193.1 ст.193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно з п. 198.6 ст.198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог ст. 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченим пунктом 201.11 ст.201 цього кодексу.

Таким чином, витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені та підтверджені належним чином оформленими первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Системний аналіз наведених норм дає змогу дійти висновку, що обов'язковою умовою підтвердження реальності здійснення господарських операцій є фактична наявність у платника податків первинних документів, фізичних, технічних та технологічних можливостей для здійснення відповідних операцій та зв'язку між фактом придбання товару (послуги) і подальшою господарською діяльністю.

Такий висновок відповідає позиції Верховного Суду України, викладеній, зокрема, у постанові від 27 жовтня 2015 року у справі № 826/661/14 (№ 21-1539а15).

Відповідно 201.1. ст. 201 ПК України, платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, складену за вибором покупця (отримувача) в один з таких способів: а) у паперовому вигляді; б) в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та умови реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних. У такому разі складання податкової накладної у паперовому вигляді не є обов'язковим.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Пунктом 2 ст. 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі - Закон №996) передбачено, що фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до п. 1 ст. 9 Закону № 996, факти здійснення господарських операцій фіксують первинні документи, які повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Відповідно до п. 2 ст. 9 даного закону первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: «назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції».

Колегією суддів встановлено, що для підтвердження реальності господарських операцій між позивачем та його контрагентами було надано всі необхідні первинні бухгалтерські документи, які відповідають вимогам ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та не ставилися під сумнів ні податковим органом під час проведення перевірки, ні судом першої інстанції під час розгляду справи.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що акти приймання-передачі наданих послуг, не містять деталізованого переліку наданих послуг, оскільки вказана інформація, зокрема, щодо виду реклами, місця проведення рекламної кампанії, періоду, місця розташування рекламних матеріалів міститься в додаткових угодах до договору від 12 січня 2015 року №1201/2015.

Повторення вказаної інформації в актах прийому-передачі наданих послуг є недоцільним.

Так, аналіз зазначених вище документів свідчить, що в них наявні всі необхідні реквізити, яким має відповідати первинний документ, відповідно до вимог чинного законодавства. Жодним нормативним актом не визначено, яким має бути опис обсягу господарської операції в первинному документі. В актах зафіксовано факти здійснення господарських операцій, а тому позивачем належним чином підтверджено правомірність віднесення витрат, понесених ним у зв'язку із отриманням послуг від контрагента, до складу валових витрат.

Суд першої інстанції в своєму рішенні дійшов помилкового висновку про відсутність зв'язку наданих контрагентом позивача послуг з господарською діяльністю позивача, адже спірні послуги фактично спрямовані на забезпечення ефективного збуту товарів позивача шляхом популяризації продукції, що продається, серед споживачів та стимулювання споживчого попиту, що і обумовлює господарський характер цих послуг для TOB «Ойл Груп ЛТД».

Під час розгляду справи судом першої інстанції не враховано те, що за своїм економіко-юридичним змістом послуга являє собою діяльність, результати якої не мають матеріального виразу, а реалізуються та споживаються у процесі її здійснення.

Помилковим є також висновок суду першої інстанції, що обов'язковою умовою при формуванні податкового кредиту з податку на додану вартість у відносинах з надання рекламних послуг є основний вид діяльності особи, яка надає такі послуги.

Податковим кодексом України не передбачено обмежень щодо формування податкового кредиту за видами діяльності підприємства. Окрім основного виду діяльності підприємство має право займатися й іншими видами діяльності в які входить: рекламні агентства (КВЕД 73.11), посередництво в розміщенні реклами в засобах масової інформації (КВЕД 73.12). Вказані КВЕД надають TOB «Паритет Партнери» виконувати роботи, які передбачені Договором від 12 січня 2015 року №1201/2015, а норми чинного законодавства не містить обмежень щодо права на формування податкового кредиту, у зв'язку з наданням послуг не по основним видам діяльності підприємства.

Під час виконання договору контрагент позивача мав достатній обсяг дієздатності, був зареєстрований в Єдиному державному реєстрі юридичних осі, фізичних осіб підприємців та громадських формувань (а.с. 101 - 103).

Разом з тим, колегією суддів встановлено, що анулювання свідоцтва платника ПДВ відповідно до відомостей зазначених в акті перевірки відбулось 16 червня 2015 року, тобто після фактичного виконання умов договору, укладеного з позивачем.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що надані позивачем документи у своїй сукупності свідчать про фактичний рух активів на підприємстві із урахуванням ділової мети такого руху у межах господарської діяльності.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, податковий орган відповідно до принципу офіційності повинен доводити в суді фіктивність господарської операції як підстави для нарахування платнику податків податкових зобов'язань.

Проте, під час розгляду даної справи податковим органом не доведено фіктивність господарських операції між позивачем та його контрагентом та не надано належних і допустимих, в розумінні ст. 70 КАС України доказів, для підтвердження правомірності прийняття спірного податкового повідомлення - рішення.

З огляду на зазначені вище обставини, колегія суддів вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Згідно з ч. 1 ст. 202 КАС підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Таким чином, встановивши, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини в справі та порушено норми матеріального права, колегія суддів вважає за необхідне скасувати постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 квітня 2016 року та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 94 КАС України - якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, з Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м. Києві підлягає стягненню судовий збір у розмірі 5 846 грн. 49 коп. (487 грн. 29 коп. (судовий збір, що було сплачено під час звернення з позовом) + 5 359 грн. 20 коп. (110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позову)).

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Ойл Груп ЛТД» - задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 квітня 2016 року - скасувати та прийняти нову, якою позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Ойл Груп ЛТД» задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м. Києві від 03 серпня 2015 року № .

Стягнути з Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м. Києві судовий збір на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ойл Груп ЛТД» судовий збір у розмірі 5 846 (п'ять тисяч вісімсот сорок шість) грн. 49 (сорок дев'ять) коп.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України в порядку і строки, встановлені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя Літвіна Н.М.

Судді Коротких А.Ю.

Хрімлі О.Г.

Повний текст постанови виготовлений 30 червня 2016 року.

Головуючий суддя Літвіна Н. М.

Судді: Коротких А. Ю.

Хрімлі О.Г.