Справа № 398/1807/16-а
Суддя: Ковальова О. Б.
Дата ухвалення: 2016-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №: 398/1807/16-а
ПОСТАНОВА

Іменем України

"24" червня 2016 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградськоїобласті у складі судді Ковальової О.Б., розглянувши в порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Олександрійського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання бездіяльності відповідача протиправною та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

В травні 2016 р. ОСОБА_1 звернулася до Олександрійського міськрайонного суду з позовом доОлександрійського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області про визнання бездіяльності останнього щодо відмови в перерахунку пенсії згідно Закону України « Про державну службу» протиправною та зобов'язання здійснити перерахунок пенсії шляхом включення до заробітку, з якого обчислюється пенсія згідно Закону України «Про державну службу», додаткових виплат за 60 місяців підряд перед зверненням за пенсією, на які нараховані страхові внески на загальнообов'язкове пенсійне страхування, відповідно до довідки територіального управління Державної судової адміністрації в Кіровоградській області від 11 січня 2016 р., обчисливши її в розмірі 80 % від сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, без обмеження її граничним розміром, встановленим Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 8 липня 2011 р, та виплачувати в цьому розмірі з дня подачі заяви про поновлення виплати пенсії, тобто починаючи з 30 травня 2016 р.

Позовні вимоги обгрунтовує тим, щов листопаді 2015 р. на виконання постанови Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 2 липня 2015 р. її, починаючи з 12 травня 2015 р.,переведено на пенсію державного службовця та нараховано пенсію в розмірі 10 596 грн.60 коп., яка становить 60% від заробітку в розмірі 17 661 грн., до якого включено посадовий оклад, доплату за перебування на адміністративній посаді та доплату за вислугу років станом на 30 квітня 2015 р. Вважає, що розрахунок пенсіі за Законом України «Про державну службу» здійснено неправильно.

24 лютого 2016 р. вона подала відповідачеві заяву про здійснення перерахунку пенсії, оскільки при обчисленні її розміру не були враховані усі складові заробітної плати (премії, матеріальна, допомога, індексація), на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування відповідно до довідки, виданої територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Кіровоградській області, за 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією, тобто з 1 травня 2010 р. по 30 квітня 2015 р., а також застосовано занижений відсоток (60%) від усього заробітку.

Розпорядженням від 03 березня 2016 р. відповідач відмовив у здійсненні перерахунку пенсії, посилаючись на те, що пункт 4 постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2000 р. № 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії», яким передбачався перерахунок пенсії державним службовцям, виключено.

Пунктом 1 цієї постанови в редакції від 25 березня 2014 р. передбачено, що розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг або кваліфікаційні класи, класний чин або спеціальні звання, вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу", визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією за будь-які 60 календарних місяців роботи, яка дає право на даний вид пенсії, підряд перед зверненням за пенсією.

Середньомісячна сума зазначених виплат за 60 календарних місяців визначається шляхом ділення загальної суми цих виплат на 60.

При цьому відповідач свідомо перекрутив поняття розрахунку пенсії, виходячи із усіх складових заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове пенсійне страхування, з перерахунком пенсії та його коригуванням.

Верховний Суд України неодноразово висловлював свою правову позицію стосовно включення до заробітку для обчислення пенсії державного службовця усіх її складових, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування ( справи № 21-134а14, № 21-430а11, № 21- 3а14, № 21-97а13, № 21- 350а13, № 524/3517/14-а).

Не дивлячись на те, що існує стала практика застосування зазначених правової позицію, відповідач їх ігнорує.

Оскільки на час досягнення пенсійного віку вона, позивачка, працювала на посаді,яка давала право на отримання пенсії згідно до Закону України «Про державну службу» в розмірі 80 % заробітної плати без обмеження її граничним розміром, і вже набула право на пенсію за цим Законом і в цьому розмірі, то при наступному внесенні змін до Закону не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідач позов не визнав та подав письмові заперечення, посилаючись на таке:

По - перше,при виникненні питання, якою саме редакцією Закону України « Про державну службу» слід керуватися при перерахунку пенсії, слід звернутися до теорії права, зокрема, до підстав виникнення, зміни або припинення правовідносин. Управління Пенсійного фонду застосувало норми Закону України «Про державну службу» в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин з питань переведення на пенсію на підставі цього Закону, тобто з 12 травня 2015 р., а посилання на Рішення Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 р.№ 1-рп 99 щодо зворотної дії законів та інших нормативних актів у часі в цьому випадку є недоцільним, оскільки Рішення стосувалося поширення дії ч.1 ст. 58 Конституції України на юридичних осіб.

По-друге, відповідач вважає, що право позивачки на перерахунок пенсії вже реалізовано.В довідці, яку було видано територіальним управлінням Державної судової адміністрації в Кіровоградській області від 30 квітня 2015 р., в складову про заробітну плату додаткові виплати , окрім посадового окладу, доплати за вислугу років та перебування на адміністративній посаді, не були включені.

Постановою Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2015 р. №1013 затверджено зміни, що вносяться до постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2000 р. № 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії», зокрема, пункт 4, яким передбачався перерахунок пенсій державним службовцям, виключено;

По- третє, відповідач посилається на те, що згідно ч.3 ст. 27 Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність.

Розглянувши справу в порядку скороченого провадження, оцінивши повідомлені сторонами обставини та докази на їх підтвердження, суд вважає, що позовні вимог підлягають задоволенню.

Суд встановив, що починаючи з 25 квітня 2000 р. і до 27 травня 2016 року ОСОБА_1 працювала суддею Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області, обіймала посаду заступника голови судуі була звільнена за власним бажанням, про що свідчить наказ від 17 травня 2016 р. №56-к.

ІНФОРМАЦІЯ_1 р. вона досягла пенсійного віку - 55 років. На день досягнення пенсійного віку позивачка мала стаж роботи на державній службі тривалістю 10 років 9 місяців.

Починаючи з 01 лютого 2011 р. їй призначена пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи » від 08.07.2011 року № 3668-VI в редакції ст.37 Закону України «Про державну службу» були внесені зміни, згідно з якими першим реченням частини четвертої встановлено, що особі, якій призначена пенсія відповідно до цієї статті та яка продовжує працювати на державній службі, виплачується пенсія у розмірі, обчисленому відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а після звільнення - у розмірі, обчисленому відповідно до Закону України ««Про державну службу».

Відтак з моменту дії Закону № 3668-VІ реалізувати своє право на отримання пенсії згідно Закону України «Про державну службу» № 3723 - ХІІ позивачка не мала можливості.

До 1 квітня 2015 р. позивачка отримувала пенсію за віком згідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», після чого виплата пенсія їй була припинена в зв'язку із дією Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 р. їй, як особі, яка продовжувала працювати на посаді, на яку поширюється дія Закону України «Про державну службу».

12 травня 2015 р. позивачка звернулася до управління Пенсійного фонду України в м. Олександрії та Олександрійському районі Кіровоградської області (на даний час - Олександрійське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області) з заявою про переведення на пенсію державного службовця і здійснення нарахування пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу».

На день звернення з цією заявою вона мала понад 36 років загального стажу роботи, з яких стаж роботи на посаді судді склав 15 років 18 днів.

В переведенні на пенсію державного службовця відповідачем було відмовлено.

2 липня 2015 р. Знамянський міськрайонний суд Кіровоградської області виніс постанову, зобов'язавши відповідача здійснити переведення позивачки на пенсію згідно Закону України «Про державну службу», починаючи з 12 травня 2015 р., та нарахувати пенсію відповідно до цього Закону.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 13 жовтня 2015 р. постанову суду першої інстанції залишено без змін.

В листопаді 2015 р. позивачку переведено на пенсію державного службовця починаючи з 12 травня 2015 р. та нараховано пенсію в розмірі 10 596 грн. 60 коп., яка становить 60% від заробітку в розмірі 17 661 грн., до якого включено посадовий оклад, доплату за перебування на адміністративній посаді та доплату за вислугу років станом на 30 квітня 2015 року.

24 лютого 2016 р. позивачка подала відповідачеві заяву про здійснення перерахунку пенсії як обчисленої неправильно, оскільки при обчисленні її розміру не були враховані усі складові заробітної плати (премії, матеріальна, допомога, індексація), на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування відповідно до довідки, виданої територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Кіровоградській області, за 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією, тобто з 1 травня 2010 р. по 30 квітня 2015 р., а також застосовано занижений відсоток (60%) від усього заробітку.

Розпорядженням від 3 березня 2016 р. відповідач відмовив їй у здійсненні перерахунку пенсії, посилаючись на те, що пункт 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» від 31 травня 2000 р. № 865,яким передбачався перерахунок пенсії державним службовцям, виключено.

Відмову в перерахуванні пенсії позивачці суд вважає протиправною з таких підстав:

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» від 31 травня 2000 р. № 865 в редакції від 25 березня 2014 р. передбачено, що розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг або кваліфікаційні класи, класний чин або спеціальні звання, вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу", визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією за будь-які 60 календарних місяців роботи, яка дає право на даний вид пенсії, підряд перед зверненням за пенсією.Середньомісячна сума зазначених виплат за 60 календарних місяців визначається шляхом ділення загальної суми цих виплат на 60.

Верховний Суд України неодноразово висловлював свою правову позицію стосовно включення до заробітку для обчислення пенсії державного службовця усіх її складових, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування ( справи № 21-134а14, № 21-430а11, № 21- 3а14, № 21-97а13, № 21- 350а13, № 524/3517/14-а).

Згідно положень ч. 1 ст. 244-2 КАС України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

За змістом статті 37 Закону № 3723-XII (у редакції, чинній на час первинного призначення позивачці пенсії за віком) пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 % від сум їх заробітної плати, на які нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

У частині першій статті 1 Закону України «Про оплату праці» № 108/95?ВР встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Частиною другою статті 33 Закону України « Про державну службу» № 3723-XII передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що матеріальна допомога входить до системи оплати праці державного службовця.

Індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг (ст.1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення»).

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про оплату праці» у період між переглядом розміру мінімальної заробітної плати індивідуальна заробітна плата підлягає індексації згідно з чинним законодавством.

Додаткова заробітна плата як складова структури заробітної плати відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про оплату праці» № 108/95ВР - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій (ч.1 ст.2 Закону № 108/95-ВР).

Суми виплат, пов'язаних з індексацією заробітної плати працівників, входять до складу фонду додаткової заробітної плати згідно з підпунктом 2.2.7 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстату України від 13 січня 2004 року № 5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 27 січня 2004 року за № 114/8713.

Крім того, статтею 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-XII врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до частини першої зазначеної статті до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України від 26 червня 1997 року № 400/97 ВР «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу)).

Згідно зі статтею 41 Закону «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV до виплат (доходів), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, належать, зокрема: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим самим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Посилання відповідача на те, що пункт 4 постанови Кабінету Міністрів «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії державним службовцям» від 31 травня 2000 р. № 865, яким було передбачено перерахунок пенсії державним службовцям, виключено, є безпідставним, оскільки мова йде не про перерахунок вже призначеної пенсії в зв'язку із наступним збільшенням заробітку державного службовця, а про неправильне обчислення пенсії , тобто без урахування усіх складових заробітної плати.

Відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-XII (в редакції, чинній на час призначення позивачці пенсії за віком на підставі Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»), на одержання пенсії державних службовців мали право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності страхового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, - незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі. За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати.

Згідно ст.37 Закону України «Про державну службу» в редакції від 1 квітня 2015 р. на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" у мінімальному розмірі, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а

особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Частиною першою статті 9 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 р. № 1058 визначено види пенсійних виплат і соціальних послуг.

Відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати:

1) пенсія за віком;

2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства);

3) пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Відтак пенсія згідно Закону України «Про державну службу» відноситься до пенсій за віком.

На час досягнення пенсійного віку і виникнення правовідносин у сфері пенсійного забезпечення ОСОБА_1 працювала на посаді, яка давала їй право на отримання пенсії згідно до Закону України «Про державну службу» в розмірі 80 % заробітної плати,бо мала повних 10 років стажу державної служби, перебувала у статусі судді, і вже набула таке прав о без обмеженняпенсії граничним розміром.

Згідно ч.3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Позивачка надала відповідачеві довідку, видану територіальним управлінням Державної судової адміністрації в Кіровоградській області від 11 січня 2016 р.,про розмір додаткових виплат за 60 місяців підряд перед зверненням за пенсією, на які нараховані страхові внески на загальнообов'язкове пенсійне страхування.

Тож відповідач повинен був здійснити перерахунок пенсії згідно Закону України «Про державну службу», включивши до підрахунку усі додаткові виплати, на які нараховані страхові внески на загальнообов'язкове пенсійне страхування.

Один із найважливіших загальновизнаних принципів сучасного права - це принцип незворотної дії законів та інших нормативно-правових актів у часі. Надання зворотної сили законам суперечить духу правової держави. Звуження обсягу прав суперечить Конституції України.

Нарахувавши позивачці пенсію в розмірі 60%, а не 80% від заробітку(до якого не включено усіх його складових), відповідач порушив норми статей 22 та 58 Конституції України щодо незворотної дії закону у часі: при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Надання зворотної дії в часі нормативно-правовим актам може бути передбачено лише шляхом прямої вказівки про це в законі або іншому нормативно-правовому акті.

Про це зазначено в Рішенні Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 р. ( № 1-рп99).

Відповідно до ст.1 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» судді є посадовими особами судової влади, які відповідно до Конституції України наділені повноваженнями здійснювати правосуддя і виконувати свої обов'язки на професійній основі в Конституційному Суді України та судах загальної юрисдикції.

За змістом ст. 1 Закону України «Про державну службу» в редакції, яка діяла на час призначення пенсії за віком, суддя є державною службовою особою, яка здійснює функції представника державної судової влади на постійній основі, наділений повноваженнями здійснювати правосуддя та одержує суддівську винагороду за рахунок державних коштів.

Виходячи з особливого статусу суддів як носіїв державної влади з притаманним їм спеціальним соціальним захистом та конституційними гарантіями їхньої незалежності колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України дійшла висновку, що стаття 43 Закону України від 15 грудня 1992 р. № 2862- ХІІ «Про статус суддів» ( на час виникнення правовідносин - це стаття 141 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 7 липня 2010 р. № 24563-УІ), не суперечить положенням статті 37 Закону України «Про державну службу» № 3723 -ХІІ та не обмежує право суддів на отримання пенсії державних службовців, а встановлює для них додаткові гарантії.

В зв'язку з цим судді мають право на отримання пенсії на визначених Законом № 3723 -ХІІ умовах в разі досягнення ними пенсійного віку.

Така правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 2 липня 2013 р. та 24 грудня 2013 р.

В рішенні Конституційного Суду України від 03.06.2013 року № 3- рп/2013 (у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень ст. 2, абз.2 п.2 розділу 11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», ст.138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (справа щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці) зазначено, що суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання, і така незалежність судді забезпечується, його належним матеріальним та соціальним забезпеченням.

Визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід'ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці.

У цьому ж рішенні Конституційний Суд України зазначив, що законодавець, маючи дискреційні повноваження щодо визначення умов, порядку та розміру матеріального забезпечення, повинен враховувати, що не може запроваджуватися правове регулювання, за якого особа, реалізуючи одне конституційне право, позбавляється можливості реалізувати інше право (гарантію). Зокрема, суддя після виходу на пенсію або у відставку, використовуючи конституційне право на працю, визначене ст. 43 Основного Закону України, не може бути при цьому позбавлений гарантій незалежності суддів, включаючи заходи їх правового захисту, матеріального і соціального забезпечення.

Таким чином, належне матеріальне та соціальне забезпечення суддів, забезпечення гідного статусу життєвого рівня суддів є обов'язком держави, оскільки суддя відповідно дост.127 Конституції України, а також статті 53 Закону України № 2453-VI обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема обіймати будь-які оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу.

Зміст та обсяг досягнутого суддями рівня матеріального забезпечення не може бути звужено або скасовано шляхом внесення змін до чинного законодавства.

У Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов'язки від 17 листопада 2010 року № (2010)12 зазначено: «Оплата праці суддів повинна відповідати їх професії та виконуваним обов'язкам, а також бути достатньою, щоб захистити їх від дії стимулів, через які можна впливати на їхні рішення. Мають існувати гарантії збереження належної оплати праці на випадок хвороби, відпустки по догляду за дитиною, а також гарантії виплат у зв'язку з виходом на пенсію, які мають відповідати попередньому рівню оплати їх праці» (пункт 54).

Як зазначено в Рішенні Конституційного Суду України від 3 червня 2013 р. № 3 - рп/2013 р., конституційний статус судді передбачає достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв'язку з досягненням пенсійноговіку (пенсія) чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці (щомісячне довічне грошове утримання). Статус судді та його елементи, зокрема матеріальне забезпечення судді після припинення його повноважень, є не особистим привілеєм, а засобом забезпечення незалежності працюючих суддів і надається для гарантування верховенства права та в інтересах осіб, які звертаються до суду та очікують неупередженого правосуддя.

Тож і наступні обмеження щодо встановлення максимального розміру пенсії державним службовцям - не більше 10 прожиткових мінімумів для осіб, які втратили працездатність, встановлені Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 р. № 213 -УІІІ в частині пенсійного забезпечення державних службовців, яким редакцію ст. 37 Закону України «Про державну службу»змінено, з огляду на незворотність дії закону у часіне торкаються судді, який набув вже до цього право на пенсію згідно Закону України «Про державну службу».

Відповідно до п. 1.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку)пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 р. № 22-1, днем звернення за перерахунком пенсії, переведенням з одного виду пенсії на інший, поновленням виплати пенсії, виплатою недоотриманої пенсії у зв'язку зі смертю вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами.

30 травня 2016 р. позивачка подала заяву про поновлення їй виплати пенсії згідно Закону України «Про державну службу».

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що права позивачки потребують судового захисту шляхом включення до заробітку, з якого обчислюється пенсія згідно Закону України «Про державну службу», додаткових виплат за 60 місяців підряд перед зверненням за пенсією, на які нараховані страхові внески на загальнообов'язкове пенсійне страхування, обчислення пенсії в розмірі 80 %, а не 60%, від сум заробітку, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, без обмеження її максимальним розміром, та виплати пенсії в цьому розмірі з дня подачі заяви про поновлення її виплати, тобто починаючи з 30 травня 2016 р.

Відповідно до ч.1 ст. 94 КАС України в зв'язку із задоволенням позовних вимогвідповідач має компенсувати позивачці судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору, на суму 551 грн. 20 коп.

Керуючись ст. ст. 160 - 163, 183-2 КАС України, - суд, -

П О С ТА Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Олександрійського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області про визнання бездіяльності відповідача протиправною та зобов'язання вчинити дії задовольнити повністю.

Визнати відмову Олександрійського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області ОСОБА_1 в перерахунку пенсії згідно Закону України « Про державну службу» протиправною.

Зобов'язати Олександрійське об'єднане управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області здійснити перерахунок пенсіїОСОБА_1 шляхом включення до заробітку, з якої обчислюється пенсія згідно Закону України «Про державну службу», додаткових виплат за 60 місяців підряд перед зверненням за пенсією, на які нараховані страхові внески на загальнообов'язкове пенсійне страхування, відповідно до довідки територіального управління Державної судової адміністрації в Кіровоградській області від 11 січня 2016 р., обчисливши її в розмірі 80 % від сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, та виплачувати пенсію у цьому розмірі без обмеження її максимальним розміром з дня подачі заяви про поновлення виплати пенсії, тобто починаючи з 30 травня 2016 р.

Стягнути з Олександрійського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати на суму 551 грн. 20 коп.

Постанову може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області протягом 10 днів з дня отримання її копії.

Суддя Ковальова О.Б.