Справа № 826/23436/15
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2016-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Іщука І.О., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом

Громадської організації «Всеукраїнська спілка працівників торгівлі та послуг «Трудова співдружність»

до

Київської міської ради

про

визнання частково протиправним та нечинним з моменту затвердження рішення від 22.12.2015 № 61/61, -

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулася Громадська організація «Всеукраїнська спілка працівників торгівлі та послуг «Трудова співдружність» (надалі – позивач або Громадська організація) з позовом до Київської міської ради (надалі – відповідач), в якому просить визнати пп. 2.5 п. 2 додатку № 8 до рішення Київської міської ради від 28.01.2015 № 60/925 «Про бюджет міста Києва на 2015 рік» та пп. 2.5 п. 2 додатку № 8 до рішення Київської міської ради від 22.12.2015 № 61/61 «Про бюджет міста Києва на 2016 рік», якими до складу спеціального фонду бюджету включені надходження коштів пайової участі (внеску) власників тимчасових споруд торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності, не віднесених до таких Бюджетним кодексом України чи законами про Державний бюджет України, протиправними та нечинними з моменту затвердження.

Позовні вимоги мотивовано тим, що рішення Київської міської ради в оспорюваних частинах порушують права та інтереси членів громадської організації, оскільки вони суперечать нормам Бюджетного кодексу України та Законам України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» і «Про Державний бюджет України на 2016 рік». Зокрема, позивач вважає, що надходження коштів пайової участі (внеску) власників тимчасових споруд, які пп. 2.5 п. 2 додатку № 8 до рішень відповідача від 28.012.015 № 60/925 і від 22.12.2015 № 61/61 визначені дохідною частиною спеціального фонду, не передбачено нормами вказаних статей законодавчих актів.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позову, підтримавши доводи, викладені у письмових запереченнях (вих. № 08/230-791 від 20.04.2016), в яких зазначено, що оспорюване рішення Київської міської ради від 22.12.2015 № 61/61 «Про бюджет міста Києва на 2016 рік» прийнято у межах компетенції та спосіб визначений законодавством (зокрема, відповідно до ст. 21 і 77 Бюджетного кодексу України, з урахуванням розпорядження виконавчого органу Київскьої міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 02.12.2015 № 1170 «Про схвалення проектів рішень Київської міської ради «Про бюджет міста Києва на 2016 рік», «Про Програму економічного і соціального розвитку міста Києва на 2016 рік» та прогнозу бюджету міста Києва на 2017 – 2018 роки»). Крім того, на думку відповідача, в тексті позову відсутнє обґрунтування, в чому конкретно оскаржуване рішення порушує його суб’єктивні права та законні інтереси, та не надано доказів дійсного (фактичного) порушення або реальної можливості порушення таких прав.

В судовому засіданні 11.05.2016 за участю представників сторін суд, керуючись ч. 4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України, ухвалив розглядати справу у порядку письмового провадження.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.06.2016 позов Громадської організації в частині позовних вимог про визнання протиправним та нечинним з моменту затвердження пп. 2.5 п. 2 додатку № 8 до рішення Київської міської ради від 28.01.2015 № 60/925 «Про бюджет міста Києва на 2015 рік» залишено без розгляду.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов в частині решти позовних вимог, об’єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів позову та не заперечується відповідачем, Київською міською радою 22.12.2015 на I сесії VIII скликання прийнято рішення № 61/61 «Про бюджет міста Києва на 2016 рік» (далі – рішення № 61/61). Дане рішення було прийнято відповідно до статей 21, 77 Бюджетного кодексу України, враховуючи розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 02.12.2015 № 1170 «Про схвалення проектів рішень Київської міської ради «Про бюджет міста Києва на 2016 рік», «Про Програму економічного і соціального розвитку міста Києва на 2016 рік» та прогнозу бюджету міста Києва на 2017 - 2018 роки».

Згідно пп. 1.1 п. 1 цього Рішення, визначено доходи бюджету міста Києва на 2016 рік у сумі 28139559,5 тис. грн., у тому числі доходи загального фонду бюджету міста Києва - 25832544,9 тис. грн., доходи спеціального фонду бюджету міста Києва - 2307014,6 тис. грн., у тому числі бюджету розвитку – 646450,0 тис. грн. згідно з додатком 1 до цього рішення.

Пунктами 13 і 14 оскаржуваного Рішення встановлено, що у загальному фонді бюджету міста Києва на 2016 рік: до доходів належать надходження, визначені статтею 64 Бюджетного кодексу України. Джерелами формування у частині фінансування є надходження, визначені статтею 64 Бюджетного кодексу України.

Джерелами формування спеціального фонду бюджету міста Києва на 2016 рік у частині доходів є надходження, визначені статтями 691, 71 Бюджетного кодексу України; фінансування є надходження, визначені статтею 71 Бюджетного кодексу України; кредитування є надходження, визначені статтею 691 Бюджетного кодексу України.

Також, згідно п. 16 Рішення Київською міською радою вирішено створити в складі спеціального фонду бюджету міста Києва цільовий фонд та затвердити Положення про формування та використання коштів цільового фонду бюджету міста Києва у 2016 році згідно з додатком 8 до цього рішення.

Згідно п. 29 Рішення № 61/61 це рішення набирає чинності з дня його офіційного опублікування та застосовується з 1 січня 2016 року.

Рішення № 61/61 було опубліковане в газеті «Хрещатик» (30.12.2015, № 174/1) та набуло чинності 30.12.2015.

В тексті свого позову позивач стверджує про те, що, виходячи з приписів ч. 2 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України, члени Громадської організації є суб’єктами правовідносин, до яких був (буде) застосований вказаний акт.

Згідно протоколу засідання Ради громадської організації «Всеукраїнська спілка працівників торгівлі та послуг «Трудова співдружність» від 10.09.2015 та відповідно до діючої редакції статуту громадської організації було прийнято рішення про звернення до суду з позовом про оскарження рішення Київської міської ради від 28.01.2015 № 60/925 «Про бюджет міста Києва на 2015 рік» з метою захисту свободи членів організації самостійно без обмежень здійснювати підприємницьку діяльність у тимчасових спорудах.

З аналогічних підстав позивач не погоджується з оскаржуваним рішенням відповідача № 61/61 в окремих його частинах та вважає їх такими, що не відповідають нормативно-правовим актам вищої юридичної сили, у зв’язку із чим звернувся до суду за захистом прав членів спілки.

Оцінивши за правилами ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

Правовідносини, що регулюють порядок розгляду та прийняття рішень Київради про бюджет міста Києва, звіту про їх виконання регламентується Конституцією України, Бюджетним кодексом України, законами України «Про столицю України - місто-герой Київ», «Про місцеве самоврядування в Україні», про Державний бюджет України на відповідний рік, іншими законами, які регламентують бюджетні правовідносини, та Регламентом Київської міської ради, що затверджений рішенням Київської міської ради від 14.07.2011 № 383/5770.

Статтею 140 Конституції України встановлено, що місцеве самоврядування є правом територіальної громади - жителів села чи добровільного об'єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища та міста - самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.

Особливості здійснення місцевого самоврядування в містах Києві та Севастополі визначаються окремими законами України.

Місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи.

Згідно ч. 1 ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування» від 21.05.1997 № 280/97-ВР (в редакції чинній на момент прийняття оскаржуваного рішення), сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання (ст. 25 цього Закону).

Зокрема, в силу п. 23 - 25 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування» до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад відноситься затвердження місцевого бюджету, внесення змін до нього; затвердження звіту про виконання відповідного бюджету; утворення цільових фондів, затвердження положень про ці фонди; встановлення місцевих податків і зборів відповідно до Податкового кодексу України. Такі питання розглядаються на пленарних засіданнях відповідної ради

При цьому, згідно ст. 24 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" правовий статус місцевого самоврядування в Україні визначається Конституцією України, цим та іншими законами, які не повинні суперечити положенням цього Закону.

Відповідно до ч. 1, 4 і 5 ст. 61 Закону України «Про місцеве самоврядування» органи місцевого самоврядування в селах, селищах, містах, районах у містах (у разі їх створення) самостійно розробляють, затверджують і виконують відповідні місцеві бюджети згідно з Бюджетним кодексом України.

Самостійність місцевих бюджетів гарантується власними та закріпленими за ними на стабільній основі законом загальнодержавними доходами, а також правом самостійно визначати напрями використання коштів місцевих бюджетів відповідно до закону.

Втручання державних органів у процес складання, затвердження і виконання місцевих бюджетів не допускається, за винятком випадків, передбачених цим та іншими законами.

Статтею 63 зазначеного Закону визначено, що доходи місцевих бюджетів формуються за рахунок власних, визначених законом, джерел та закріплених у встановленому законом порядку загальнодержавних податків, зборів та інших обов'язкових платежів.

Склад доходів місцевих бюджетів визначається Бюджетним кодексом України та законом про Державний бюджет України.

Доходи місцевого бюджету зараховуються до загального або спеціального фонду місцевого бюджету відповідно до вимог Бюджетного кодексу України та закону про Державний бюджет України.

Одночасно нормами ст. 19 Закону України «Про столицю України - місто-герой Київ» від 15.01.1999 № 401-XIV (в чинній редакції) визначено, що особливості бюджету міста Києва визначаються Бюджетним кодексом України. Зокрема, доходи бюджету міста Києва формуються за рахунок доходів, передбачених статтями 64-65, 68-69 Бюджетного кодексу України та трансфертів з Державного бюджету України на виконання столичних функцій.

При цьому, за рішенням Київської міської ради до бюджетів районів міста можуть передаватися кошти для фінансування заходів, пов'язаних зі здійсненням містом столичних функцій (ч. 5 ст. 19 цього Закону).

В силу приписів п. 7 і 8 ч. 1 ст. 4 Бюджетного кодексу України рішення про місцевий бюджет є складовими бюджетного законодавства.

В розумінні ч. 2 і 3 ст. 5 цього Кодексу місцевими бюджетами є бюджет Автономної Республіки Крим, обласні, районні бюджети та бюджети місцевого самоврядування. А бюджетами місцевого самоврядування є бюджети територіальних громад сіл, їх об'єднань, селищ, міст (у тому числі районів у містах), бюджети об'єднаних територіальних громад, що створюються згідно із законом та перспективним планом формування територій громад.

У відповідності до ч. 1 стаття 63 Бюджетного кодексу України («Структура місцевих бюджетів»), місцевий бюджет відповідно до цього Кодексу містить надходження і витрати на виконання повноважень органів влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій та органів місцевого самоврядування. Ці надходження і витрати становлять єдиний баланс відповідного бюджету.

Склад доходів загального фонду бюджету міста Києва, що створюються згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, визначений у ст. 64 цього Кодексу.

Статтею 67 цього Кодексу визначені окремі особливості формування місцевих бюджетів, а саме надходження та витрати бюджету міста Києва формуються в порядку, встановленому цим Кодексом, з урахуванням Закону України «Про столицю України - місто-герой Київ». При цьому: 1) склад видатків та кредитування бюджету міста Києва визначається відповідно до статей 89-91 цього Кодексу; 2) фінансові нормативи бюджетної забезпеченості, що застосовуються для визначення обсягу міжбюджетних трансфертів для бюджету міста Києва, визначаються на основі фінансових нормативів бюджетної забезпеченості для обласних бюджетів та бюджетів міст обласного значення з урахуванням особливостей його статусу.

До доходів загального фонду місцевих бюджетів належать доходи, визначені статтями 64,66 і 69 цього Кодексу, та трансферти місцевим бюджетам (крім субвенцій, визначених статтею 691 та частиною першою статті 71 цього Кодексу).

Якщо законом встановлено новий вид доходу місцевих бюджетів, його зарахування визначається законом про Державний бюджет України на період до внесення відповідних змін до цього Кодексу.

Між тим, надходження спеціального фонду місцевих бюджетів визначені у ст. 691 Бюджетного кодексу України. Так, до надходжень спеціального фонду місцевих бюджетів належать:

1) надходження бюджету розвитку місцевих бюджетів (визначені в частині першій статті 71 цього Кодексу);

2) кошти від відшкодування втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, що зараховуються у розмірі: 100 відсотків - до бюджетів міст Києва та Севастополя, 25 відсотків - до бюджету Автономної Республіки Крим та обласних бюджетів, 75 відсотків - до бюджетів міст республіканського Автономної Республіки Крим та обласного значення, бюджетів об’єднаних територіальних громад, що створюються згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, 15 відсотків - до районних бюджетів, 60 відсотків - до бюджетів міст районного значення, селищ і сіл;

3) концесійні платежі щодо об’єктів комунальної власності, які мають цільове спрямування згідно із законом;

4) 70 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, в тому числі: до сільських, селищних, міських бюджетів, бюджетів об’єднаних територіальних громад, що створюються згідно із законом та перспективним планом формування територій громад - 50 відсотків, обласних бюджетів та бюджету Автономної Республіки Крим - 20 відсотків, бюджетів міст Києва та Севастополя - 70 відсотків;

4-1) 80 відсотків екологічного податку (крім екологічного податку, визначеного пунктом 16-1частини другої статті 29 цього Кодексу), у тому числі: до сільських, селищних, міських бюджетів, бюджетів об’єднаних територіальних громад, що створюються згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, - 25 відсотків, обласних бюджетів та бюджету Автономної Республіки Крим - 55 відсотків, бюджетів міст Києва та Севастополя - 80 відсотків;

5) відрахування 10 відсотків вартості питної води суб’єктами підприємницької діяльності, які здійснюють реалізацію питної води через системи централізованого водопостачання з відхиленням від відповідних стандартів, що зараховуються до бюджетів міст, селищ та сіл, бюджетів об’єднаних територіальних громад, що створюються згідно із законом та перспективним планом формування територій громад;

6) власні надходження бюджетних установ, що утримуються за рахунок відповідного місцевого бюджету;

7) цільові та добровільні внески підприємств, установ, організацій і громадян до республіканського Автономної Республіки Крим та місцевих фондів охорони навколишнього природного середовища;

8) надходження до цільових фондів, утворених Верховною Радою Автономної Республіки Крим та місцевими радами (при цьому, в силу положень ч. 6 ст. 13 Кодексу підставою для рішення відповідної місцевої ради про створення спеціального фонду у складі місцевого бюджету може бути виключно цей Кодекс та закон про Державний бюджет України);

9) субвенції, що надаються з інших бюджетів за рахунок конкретно визначених надходжень спеціального фонду таких бюджетів;

10) повернення кредитів, наданих з місцевих бюджетів індивідуальним сільським забудовникам;

11) повернення кредитів, наданих з місцевих бюджетів молодим сім’ям та одиноким молодим громадянам на будівництво (реконструкцію) та придбання житла, а також пеня і відсотки за користування ними;

12) надходження в рамках програм допомоги і грантів міжнародних фінансових організацій та Європейського Союзу;

13) інші надходження, визначені законом про Державний бюджет України.

В силу положень ч. 2 ст. 70 зазначеного Кодексу кошти спеціального фонду місцевих бюджетів витрачаються на заходи, передбачені рішенням про місцевий бюджет відповідно до законодавства.

Також, ч. 8 ст. 13 Бюджетного кодексу України визначено, що платежі за рахунок спеціального фонду бюджету здійснюються в межах коштів, що фактично надійшли до цього фонду на відповідну мету (з дотриманням вимог частини другої статті 57 цього Кодексу), якщо цим Кодексом та/або законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) не встановлено інше.

Безпосередньо порядок складання, розгляду, затвердження та виконання місцевих бюджетів врегульований нормами гл. 12 розд. ІІІ Бюджетного кодексу України.

Зокрема, відповідно до ч. 2 ст. 76 Бюджетного кодексу України рішенням про місцевий бюджет визначаються: 1) загальні суми доходів, видатків та кредитування місцевого бюджету (з розподілом на загальний та спеціальний фонди); 2) граничний обсяг річного дефіциту (профіциту) місцевого бюджету в наступному бюджетному періоді і місцевого боргу на кінець наступного бюджетного періоду; граничний обсяг надання місцевих гарантій, а також повноваження щодо надання таких гарантій з урахуванням положень статті 17 цього Кодексу; 3) доходи місцевого бюджету за бюджетною класифікацією (у додатку до рішення); 4) фінансування місцевого бюджету за бюджетною класифікацією (у додатку до рішення); 5) бюджетні призначення головним розпорядникам коштів місцевого бюджету за бюджетною класифікацією з обов'язковим виділенням видатків споживання (з них видатків на оплату праці, оплату комунальних послуг і енергоносіїв) та видатків розвитку (у додатках до рішення); 6) бюджетні призначення міжбюджетних трансфертів (у додатках до рішення); 7) розмір оборотного залишку коштів місцевого бюджету; 8) додаткові положення, що регламентують процес виконання місцевого бюджету.

Частинами 1, 2 ст. 77 цього ж Кодексу передбачено, що відповідно до частин дев'ятої і десятої статті 75 цього Кодексу Верховна Рада Автономної Республіки Крим, відповідні місцеві ради при затвердженні місцевих бюджетів мають врахувати обсяги міжбюджетних трансфертів та інші положення (необхідні для формування місцевих бюджетів), затверджені Верховною Радою України при прийнятті проекту закону про Державний бюджет України у другому читанні.

Місцеві бюджети затверджуються рішенням Верховної Ради Автономної Республіки Крим, відповідної місцевої ради до 25 грудня року, що передує плановому.

Якщо до 1 грудня року, що передує плановому, Верховною Радою України не прийнято закон про Державний бюджет України Верховна Рада Автономної Республіки Крим, відповідна місцева рада при затвердженні відповідних місцевих бюджетів враховують обсяги міжбюджетних трансфертів (освітня субвенція, субвенція на підготовку робітничих кадрів, медична субвенція, субвенція на забезпечення медичних заходів окремих державних програм та комплексних заходів програмного характеру, базова та реверсна дотації), визначені у законі про Державний бюджет України на попередній бюджетний період.

У двотижневий строк з дня офіційного опублікування закону про Державний бюджет України Верховна Рада Автономної Республіки Крим, відповідна місцева рада приводять обсяги міжбюджетних трансфертів у відповідність із законом про Державний бюджет України.

Крім того, нормами ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.

Зокрема, згідно п. 23 і 25 ч. 1 ст. 26 зазначеного Закону виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питань затвердження місцевого бюджету, внесення змін до нього; затвердження звіту про виконання відповідного бюджету та утворення цільових фондів, затвердження положень про ці фонди.

Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування нормативно-правового характеру набирають чинності з дня їх офіційного оприлюднення, якщо органом чи посадовою особою не встановлено пізніший строк введення цих актів у дію (ч. 5 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

Порядок набуття чинності та оприлюднення рішень Київської міської ради як нормативно-правового характеру, які стосуються прав та обов'язків громадян або мають загальний характер, так і ненормативного характеру, прийняті в межах їх повноважень, встановлений Рішенням Київської міської ради від 04.02.1999 № 138/239 «Про порядок набуття чинності та оприлюднення нормативно-правових актів».

Зі змісту рішення Київської міської ради від 22.12.2015 № 61/61 «Про бюджет міста Києва на 2016 рік», вбачається прийняття відповідачем одночасно із визначенням дохідної частини місцевого бюджету рішення про створення в складі спеціального фонду бюджету міста Києва на 2016 рік цільового фонду.

Відповідно до затвердженого цим Рішенням № 61/61 Положення про формування та використання коштів цільового фонду бюджету міста Києва у 2016 році (додаток 8 до такого рішення, далі - Положення), цільовий фонд є складовою частиною доходів та видатків спеціального фонду бюджету міста Києва, формується за рахунок коштів, передбачених пунктом 2 цього Положення, та спрямовується на цілі, передбачені пунктом 3 цього Положення.

Положеннями п. 2 цього Положення встановлено, що Джерелами формування коштів цільового фонду спеціального фонду бюджету міста Києва є: кошти від плати за право тимчасового використання місць (для розташування об'єктів зовнішньої реклами), які перебувають у комунальній власності територіальної громади міста Києва (пп. 2.1); кошти, що надходять відповідно до умов інвестиційних угод та аукціонів (пп. 2.2); залишки коштів цільового фонду, що склались станом на 01 січня 2016 року (пп. 2.3); кошти відновної вартості зелених насаджень, що підлягають видаленню на території міста Києва (пп. 2.4); надходження коштів пайової участі (внеску) власників тимчасових споруд торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності, засобів пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі в утриманні об'єктів благоустрою м. Києва (пп. 2.5).

За умовами п. 3 Положення кошти цільового фонду спеціального фонду бюджету міста Києва спрямовуються: на капітальні вкладення, погашення кредитів, взятих комунальними підприємствами у відповідності до рішень Київської міської ради; на видатки підприємств, установ, організацій територіальної громади міста Києва; на закупівлю садивного матеріалу декоративних дерев і кущів, капітальний ремонт зелених насаджень за рахунок джерел, визначених пунктом 2.4 цього Положення; на фінансування заходів з благоустрою міста Києва.

Облік доходів цільового фонду проводиться в складі доходів спеціального фонду бюджету міста Києва за кодом бюджетної класифікації 50000000, облік видатків в складі видатків спеціального фонду бюджету міста Києва проводиться за кодом тимчасової класифікації видатків та кредитування місцевих бюджетів 240900 та відповідним кодом програмної класифікації видатків та кредитування місцевих бюджетів органами Державної казначейської служби України (п. 4 Положення).

Кошти цільового фонду зберігаються на казначейських рахунках балансового рахунку 3152, мають постійне бюджетне призначення і вилученню не підлягають (п. 5 Положення).

Звіт про доходи і видатки цільового фонду розглядається на сесії Київської міської ради одночасно із розглядом звіту про виконання бюджету за відповідний рік (п. 7 Положення).

Таким чином, надходження коштів пайової участі (внеску) власників тимчасових споруд торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності, засобів пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі в утриманні об'єктів благоустрою м. Києва були віднесені відповідачем до дохідної частини бюджету міста Києва на 2016 рік у складі дохідної частини спеціального фонду місцевого бюджету як надходження до цільового фонду відподвіно до ст. 691 Бюджетного кодексу України.

Заперечуючи проти законності положень пп. 2.5 п. 2 Положення (додатку 8 до Рішення № 61/61), які визначають джерелами формування коштів цільового фонду спеціального фонду бюджету міста Києва на 2016 рік надходження коштів пайової участі (внеску) власників тимчасових споруд торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення, позивач вказує на те, що Закон України «Про державний бюджет України на 2016 рік» не включає до до складу цільового фонду надходження від таких коштів. Також позивач вказує на те, що згідно п. 23 ч. 1 ст. 2 Бюджетного кодексу України доходами бюджету визначаються податкові, неподаткові та інші надходження на безповоротній основі, справляння яких передбачено законодавством України. Однак справляння коштів пайової участі (внеску) власників тимчасових споруд до бюджету міста Києва на безповоротній основі передбачено рішенням Київської міської ради від 04.09.2014 № 62/62, яким бюджетні відносини визначені інакше, ніж у Бюджетному кодексі України. На переконання позивача допущені відповідачем порушення норм Бюджетного кодексу України та Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» під час прийняття Рішення № 61/61 призвели до включення до складу спеціального фонду місцевого бюджету надходжень з джерел, не віднесених до таких вказаними законодавчими актами.

При цьому, обставини щодо дотримання Київською міською радою законодавчо встановленого порядку складання, розгляду, затвердження та оприлюднення оскаржуваного рішення про бюджет міста Києва на 2016 рік позивачем не оспорюються. Законність положень п. 16 Рішення № 61/61 щодо прийняття рішення про створення цільового фонду та затвердження Положення про формування та використання коштів цільового фонду бюджету міста Києва у 2016 році (додаток 8 до такого Рішення) в цілому під сумнів не ставиться.

Аналізуючи зміст норм Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» від 25.12.2015 № 928-VIII суд встановив врегулювання вказаним законом питань стосовно надання міжбюджетних трансфертів (інших дотацій та субвенцій) з Державного бюджету України місцевим бюджетам на 2016 рік, визначення переліку бюджетів об'єднаних територіальних громад, у яких 25 жовтня 2015 року відбулися перші місцеві вибори та які у 2016 році мають міжбюджетні відносини з державним бюджетом. Правовідносини в частині визначення складу доходів загального та спеціального фонду того чи іншого місцевого бюджету, видів надходжень, що формують дохідну частину таких фондів місцевого бюджету та/або обмеження щодо включення до них тих чи інших надходжень або створення цільових фондів у складі спеціального фонду цим законом не встановлені.

Разом з тим, як зазначалося вище по тексту судового рішення, дані питання врегульовані нормами гл. 11 «Надходження та витрати місцевих бюджетів» розд. ІІІ Бюджетного кодексу України.

З огляду на наведене вище, а також враховуючи запроваджені ст. 7 Бюджетного кодексу України принципи бюджетної системи України – принцип самостійності (в силу якого Державний бюджет України та місцеві бюджети є самостійними. Така самостійність бюджетів забезпечується закріпленням за ними відповідних джерел доходів бюджету, правом відповідних органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування визначати напрями використання бюджетних коштів відповідно до законодавства України, правом Верховної Ради Автономної Республіки Крим та відповідних місцевих рад самостійно і незалежно одне від одного розглядати та затверджувати відповідні місцеві бюджети) та принцип повноти (в силу якого до складу бюджетів підлягають включенню всі надходження бюджетів та витрати бюджетів, що здійснюються відповідно до нормативно-правових актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування).

З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку, що обставини відсутності в тексті Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» посилань на право визначення органом місцевого самоврядування джерелом надходжень до спеціального фонду конкретних надходжень від тих чи інших коштів не спростовують встановлене Бюджетним кодексом України право цього органу місцевого самоврядування на формування дохідної частини спеціального фонду місцевого бюджету за рахунок надходжень до створеного у встановленому порядку цільового фонду.

До зауважень позивача щодо відсутності у відповідача законних підстав для формування створеного цільового фонду у складі спеціального фонду бюджету міста Києва на 2016 рік за рахунок коштів пайової участі (внеску) власників тимчасових споруд, справляння яких визначено на підставі рішення Київської міської ради від 04.09.2014 N 62/62 «Про внесення змін до рішення Київської міської ради від 24 лютого 2011 року N 56/5443 "Про затвердження Порядку визначення обсягів пайової участі (внеску) власників тимчасових споруд торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності, засобів пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі в утриманні об'єктів благоустрою м. Києва та внесення змін до деяких рішень Київської міської ради" та деяких рішень Київської міської ради» суд ставиться критично у зв’язку з наступним.

Правові, економічні, екологічні, соціальні та організаційні засади благоустрою населених пунктів і спрямування на створення умов, сприятливих для життєдіяльності людини визначає Закон України «Про благоустрій населених пунктів» від 06.09.2005 № 2807-IV.

Згідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» (в чинній редакції) благоустрій населених пунктів - комплекс робіт з інженерного захисту, розчищення, осушення та озеленення території, а також соціально-економічних, організаційно-правових та екологічних заходів з покращання мікроклімату, санітарного очищення, зниження рівня шуму та інше, що здійснюються на території населеного пункту з метою її раціонального використання, належного утримання та охорони, створення умов щодо захисту і відновлення сприятливого для життєдіяльності людини довкілля.

В силу норми ч. 4 ст. 15 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» власник тимчасової споруди торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення, розташованої на території об'єкта благоустрою державної та комунальної власності, зобов'язаний забезпечити належне утримання прилеглої до тимчасової споруди території або може брати пайову участь в утриманні цього об'єкта благоустрою на умовах договору, укладеного із підприємством або балансоутримувачем.

Відповідно до ст. 5 цього Закону управління у сфері благоустрою населених пунктів здійснюють Кабінет Міністрів України, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, місцеві державні адміністрації, органи місцевого самоврядування та інші органи влади в межах їх повноважень.

До повноважень сільських, селищних і міських рад у сфері благоустрою населених пунктів, згідно ч. 1 ст. 10 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», належить: затвердження місцевих програм та заходів з благоустрою населених пунктів; затвердження правил благоустрою територій населених пунктів; створення в разі необхідності органів і служб для забезпечення здійснення спільно з іншими суб'єктами комунальної власності благоустрою населених пунктів, визначення повноважень цих органів (служб); визначення на конкурсних засадах підприємств, установ та організацій (балансоутримувачів), відповідальних за утримання об'єктів благоустрою.

У відповідності до положень п. 10 ч. 2. ст. 10 вказаного Закону до повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад також належить, зокрема, визначення обсягів пайової участі власників тимчасових споруд торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення в утриманні об'єктів благоустрою.

Згідно ч. 4 ст. 20 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», рішення місцевих органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо благоустрою території певного населеного пункту є обов'язковим для виконання розміщеними на цій території підприємствами, установами, організаціями та громадянами, які на ній проживають.

При цьому, п. 44 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено вирішення питання встановлення відповідно до законодавства правил з питань благоустрою території населеного пункту, забезпечення в ньому чистоти і порядку, торгівлі на ринках, додержання тиші в громадських місцях, за порушення яких передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 2 ст. 22 Закону України «Про столицю України - місто-герой Київ» встановлено, що у зв'язку зі здійсненням містом Києвом функцій столиці України Київська міська рада та Київська міська державна адміністрація, кожна в межах своєї компетенції, встановленої законами України, мають право встановлювати порядок утримання та експлуатації об'єктів, розташованих у місті, та прилеглої до них території, правила благоустрою, торговельного, побутового, транспортного, житлово-комунального та іншого соціально-культурного обслуговування, визначати особливості землекористування та використання інших природних ресурсів.

Частиною 1 ст. 34 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» визначено, що правила благоустрою території населеного пункту - нормативно-правовий акт, яким установлюються вимоги щодо благоустрою території населеного пункту.

Правила включають: порядок здійснення благоустрою та утримання територій об'єктів благоустрою; вимоги до впорядкування територій підприємств, установ, організацій; вимоги до утримання зелених насаджень на об'єктах благоустрою - територіях загального користування; вимоги до утримання будівель і споруд інженерного захисту території; вимоги до санітарного очищення території; розміри меж прилеглої до підприємств, установ та організацій території у числовому значенні; порядок розміщення малих архітектурних форм; порядок здійснення самоврядного контролю у сфері благоустрою населених пунктів; інші вимоги, передбачені цим та іншими законами.

На виконання вимог ст. 34 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», п. 44 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" та п. 2 ст. 22 Закону України "Про столицю України - місто-герой Київ"Київська міська рада рішенням № 1051/1051 від 25.12.2008 затвердила Правила благоустрою міста Києва (далі – Правила), які визначають правові, економічні, екологічні, соціальні та організаційні засади благоустрою міста і спрямовані на створення умов, сприятливих для життєдіяльності людини.

В подальшому, у відповідності до законів України «Про місцеве самоврядування в Україні» та «Про благоустрій населених пунктів», Правил благоустрою міста Києва, затверджених рішенням Київської міської ради від 25.12.2008 № 1051/1051 (із змінами та доповненнями), Положення про порядок розміщення тимчасових споруд у м. Києві, затвердженого рішенням Київської міської ради від 21.05.2009 № 462/1518 (із змінами та доповненнями), Київська міська рада прийняла рішення від 24.02.2011 № 56/5443 «Про затвердження Порядку визначення обсягів пайової участі (внеску) власників тимчасових споруд торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності, засобів пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі в утриманні об'єктів благоустрою м. Києва та внесення змін до деяких рішень Київської міської ради».

04.09.2014 Київська міська рада внесла своїм рішенням N 62/62 зміни до рішення Київської міської ради від 24.02.2011 № 56/5443, в тому числі шляхом викладення додатку до цього Рішення – Порядку визначення обсягів пайової участі (внеску) власників тимчасових споруд торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності, засобів пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі, власників (користувачів) майданчиків для харчування біля стаціонарних закладів ресторанного господарства в утриманні об'єктів благоустрою міста Києва в новій редакції.

Згідно п. 1.1 Порядку № 62/62 даний Порядок визначає механізм залучення пайової участі (внеску) власників тимчасових споруд торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності, засобів пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі, майданчиків для харчування біля стаціонарних закладів ресторанного господарства в утриманні об'єктів благоустрою міста Києва з урахуванням впливу безпосередньо на об'єкти благоустрою та оцінки соціально-економічного значення тимчасових споруд торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності, засобів пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі, майданчиків для харчування біля стаціонарних закладів ресторанного господарства для міста незалежно від форм власності.

Відповідно до п. 1.2 Порядку № 62/62 пайова участь (внесок) власників ТС, засобів пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі, власників (користувачів) майданчиків для харчування біля стаціонарних закладів ресторанного господарства в утриманні об'єктів благоустрою міста Києва (далі - Пайова участь (внесок) в утриманні об'єктів благоустрою) - внесок на фінансування заходів з благоустрою міста Києва (утримання, ремонт та будівництво об'єктів благоустрою), який сплачують до бюджету міста Києва власники ТС, засобів пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі, власники (користувачі) майданчиків для харчування біля стаціонарних закладів ресторанного господарства у грошовому виразі (гривнях) без ПДВ.

Залучені кошти Пайової участі (внеску) в утриманні об'єктів благоустрою спрямовуються виключно на фінансування заходів з благоустрою міста Києва (утримання, ремонт та будівництво об'єктів благоустрою) (п. 1.3 цього Порядку).

Безпосередньо порядок залучення і використання пайової участі (внеску) в утриманні об'єктів благоустрою визначений у п. 2 такого Порядку, а методика розрахунку та розрахунок розміру пайової участі (внеску) у п. 3 і 4 Порядку № 62/62.

На виконання вимог ч. 5 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рішення Київської міської ради № 62/62 було опубліковано в газеті «Хрещатик», випуск № 138 за вересень 2014 року.

В ході судового розгляду справи позивач не навів суду нормативно та документально обґрунтування протиправності рішення Київської міської ради № 62/62.

Станом на день прийняття судом судового рішення у даній справі рішення Київської міської ради від 04.09.2014 № 62/62 чинне.

Таким чином, суд вважає, що при прийнятті Положення (додатку № 8 до Рішення № 61/61) та визначенні джерелами формування надходжень цільового фонду спеціального фонду бюджету міста Києва надходжень від коштів пайової участі (внеску) власників тимчасових споруд торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності, засобів пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі, відповідач діяв відповідно до чинного законодавства, зокрема відповідно до Закону України «Про благоустрій населених пунктів».

Стосовно посилань позивача на те, що вичерпним переліком податків і зборів, встановленим Податковим кодексом України, не передбачено обов’язку платника податків сплачувати до місцевого бюджету пайову участь (внесок) власників тимчасових споруд, суд зазначає, що оспорюваними положеннями пп. 2.5 п. 2 Положення (додатку 8 до Рішення № 61/61) регулюються питання формування коштів цільового фонду спеціального фонду бюджету міста Києва за рахунок неподаткових платежів та не встановлюються нові податки або збори для суб'єктів господарювання, які провадять підприємницьку діяльність з використанням на території міста Києва тимчасових споруд торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення. А тому правила встановлення та затвердження нових податків та зборів, визначені нормами Податкового кодексу України, до спірних правовідносин не застосовуються.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що при прийнятті оскаржуваного рішення Київська міська рада діяла в межах наданих чинним законодавством, а саме на виконання повноважень в сфері прийняття рішення про місцевий бюджет, процедуру прийняття та опублікування даного рішення відповідачем дотримано, обґрунтованих підстав для визнання рішення протиправним та яким саме чинним нормативно-правовим актом воно суперечить позивачем не доведено та не встановлено судом під час розгляду даної адміністративної справи, а відтак підстави для його скасування та визнання нечинним відсутні.

В силу ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, а також усні та письмові доводи представників сторін стосовно заявлених позовних вимог, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги, заявлені до Київської міської ради, є необґрунтованими та підстав для їх задоволення судом не вбачається.

Керуючись положеннями статей 2, 7, 69-71, 94, 160-163, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, –

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позовних вимог Громадської організації «Всеукраїнська спілка працівників торгівлі та послуг «Трудова співдружність» відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст.ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя І.О. Іщук