Справа № 804/2632/16
Суддя: Захарчук-Борисенко Наталія Віталіївна
Дата ухвалення: 2016-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 травня 2016 р. Справа № 804/2632/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Захарчук-Борисенко Н.В.
при секретарі - Татаренко Ю.В. за участю: позивача - ОСОБА_1 представника позивача - ОСОБА_2 представника відповідача - Баласанян К.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Ленінському районі м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення №000249 від 04.11.2015, акту №000016 від 19.02.2016, податкову вимогу №1044-23 від 04.11.2015 та податкового повідомлення-рішення №9618-17 від 18.06.2015, -
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що за акт опису майна, рішення про опис майна, податкові вимоги та податкові повідомлення-рішення винесені з порушенням вимог чинного законодавства та підлягають скасуванню.
В судовому засіданні позивач пред'явлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд позов задовольнити з викладених у ньому підстав.
Представник відповідача в судовому засідання пред'явлені позовні вимоги не визнала та зазначила, що податкове повідомлення-рішення №9618-17 від 18.06.2015, податкова вимога №1044-23 від 04.11.2015 та рішення про опис майна у податкову заставу №000240 від 04.11.2015 є такими що прийняті на законних підставах, оскільки транспортний засіб ОСОБА_1 є об'єктом оподаткування, як передбачено пп.267.2.1 п.267.2 ст.267 ПКУ, а тому працівниками ДПІ при винесенні оскаржуваних рішень не було порушено норм чинного законодавства.
Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що на підставі листа Державтоінспекції від 21.05.2015 року №14/ЦНП-1493 встановлено, що гр.ОСОБА_1 (НОМЕР_1) є власником автомобіля марки LEXUSRX 350, 2013 року випуску з об'ємом двигуна 3456 куб.см. двигун - НОМЕР_3, кузов - НОМЕР_4.
Так, судом встановлено, що податковим керуючим ДПІ у Ленінському районі м.Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області було складено акт опису майна автомобіль марки LEXUS RX 350, 2013 року випуску, від 19 лютого 2016 року №000016, підставами для винесення вказаного акту стало податкове повідомлення-рішення №9618-17, відповідно до якого визначено суму податкового зобов'язання за платежем транспортний податок з фізичних осіб у розмірі 20 833,33 грн.
Підпункт 54.3.3 п.54.3 ст.54 ПКУ визначає, що згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов'язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.
Законом України від 28 грудня 2014 року №71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законів України щодо податкової реформи», норми якого набрали чинності 01 січня 2015 року, запроваджено транспортний податок.
Відповідно до пп. 267.1.1 п. 267.1 ст. 267 Податкового кодексу України, платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні, згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об'єктами оподаткування.
Згідно редакції пп. 267.2.1 н. 267.2 ст. 267 Податкового кодексу України, яка діяла на час винесення оскарженого податкового повідомлення-рішення, передбачено, що об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мають об'єм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см.
Згідно з пп. 267.3.1 п. 267.3 ст. 267 Податкового кодексу України, базою оподаткування є легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.
Підпунктом 267.5.1 п. 267.5 ст. 267 Податкового кодексу України передбачено, що базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.
За правилами обчислення та сплати транспортного податку, визначеними у підпунктах 267.6.1, 267.6.1 пункту 267.6 статті 267 Податкового кодексу України, обчислення суми податку з об'єкта/об'єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку.
Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року).
Щодо об'єктів оподаткування, придбаних протягом року, податок сплачується фізичною особою-платником починаючи з місяця, в якому виникло право власності на такий об'єкт. Контролюючий орган надсилає податкове повідомлення-рішення новому власнику після отримання інформації про перехід права власності.
Так, судом встановлено, що у власності позивача дійсно перебуває автомобіль LEXUS RX 350, об'ємом двигуна 3 456 куб. см., який придбано позивачем у 2013 року, що підтверджується договором купівлі-продажу транспортного засобу від 21.03.2013 № 39А/13 та, у встановленому порядку, 16.04.2013 здійснено першу реєстрацію.
Після цього, у зв'язку із непридатністю для користування свідоцтва про реєстрацію (технічного паспорта), 17 березня 2015 року, позивачем був отриманий новий технічний паспорт серії НОМЕР_5 із новим реєстраційним номером НОМЕР_2.
Таким чином, судом при дослідженні доказів встановлено порушення процедури винесення податкових повідомлень-рішень, оскільки податковим органом замість винесення податкового повідомлення-рішення за порушення п.267.4 ст.267 ПК України, на суму 25 000 грн. було винесено два податкових повідомлення-рішення - від 18.06.2015 року №000016 на суму 20 833,33 грн. та від 06.05.2016 року №1/04-67-13-04 на суму 4 166,67 грн.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до п. 1.1 ст. 1 Податковий кодекс України (далі - ПКУ) регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючій^ органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Так, п. 88.1 ст. 88 ПКУ визначено, що у податкову заставу передається майно платника податків, який має податковий борг.
Так судом встановлено, що 23 березня 2016 року, позивач листом звернувся до ДПІ у Ленінському районі м. Дніпропетровська із проханням повідомити про наявність податкового боргу, підстав його виникнення та проведені заходи по його стягненню, а також надати оригінали рішень, а саме: податкового повідомлення-рішення, податкової вимоги та рішення, на підставі якого винесений акт опису майна №000016 від 19.02.2016.
-податкове повідомлення-рішення від 18.06.2015 №9618-17;
-податкова вимога від 04.11.2015 №1044-23;
-повідомлення про вручення поштового відправлення.
Так. згідно з п.59.1. ст.59 ПКУ, у разі, коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Грошове зобов'язання платника податків, відповідно до п.п.14.1.39 п.14.1 ст.14 Кодексу, - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.
Згідно з п.п.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК - сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого у порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.
Водночас, відповідно до п.56.18 ст.56 Кодексу з урахуванням строків давності, визначених статтею 102, а саме 1095 днів, платник податків має право оскаржити у суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов'язання у будь-який момент після отримання такого рішення.
При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу податкове зобов'язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.
Так, судом встановлено, що у позивача дійсно була наявна заборгованість по вказаному транспортному податку, але, в судовому засіданні було встановлено, що податковим органом не було повідомлено позивача про наявність вказаного боргу.
Суд критично ставиться до посилання відповідача на надані ксерокопії конвертів поштового відправлення на адресу позивача, на яких є відмітка «повернуто за закінченням терміну зберігання», оскільки суд не має можливості дослідити що саме знаходилося у вказаних конвертах.
Таким чином, податкове зобов'язання, визначене контролюючим органом, за платежем: транспортний податок є неузгодженим. У зв'язку із чим, податкова вимога від 04.11.2015 №1044-23 винесена передчасно та є неправомірною.
Щодо винесеного Акту про опису майна у податкову заставу суд зазначає наступне.
Позивач - ОСОБА_1 є власником автомобіля LEXUS RX 350, об'єм двигуна 3 456 куб.см, технічний паспорт серії НОМЕР_5, реєстраційний номер НОМЕР_2, натомість в акті опису майна №000016 від 19.02.2016 року майном, яке було описано є автомобіль марки LEXUS RX 350 із номерним знаком НОМЕР_6.
Таким чином, транспортний засіб, який вказано в акті опису майна не має відношення до власності позивача, а відтак, прийняте рішення про опис майна від 04.11.2015 №000249 у податкову заставу та складений внаслідок цього акт про опис майна №000016 від 19.02.2016 є протиправними.
В силу ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
У відповідності до ст.11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Частиною 2 цієї статті визначено, що у адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Частиною першою статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 11, 69, 71, 94, 158 - 163, 167 КАС України, суд, -
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Ленінському районі м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення №000249 від 04.11.2015, акту №000016 від 19.02.2016, податкову вимогу №1044-23 від 04.11.2015 та податкового повідомлення-рішення №9618-17 від 18.06.2015 - задовольнити.
Присудити із Державної податкової інспекції у Ленінському районі м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (код РНОКПП НОМЕР_1) судові витрати з оплати судового збору у розмірі 580 грн. (п'ятсот вісімдесят гривень).
Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст.254 КАС України та може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд в порядку та строки, передбачені ст.186 КАС України.

Повний текст постанови складено 06 червня 2016 року.

Суддя (підпис) Постанова не набрала законної сили станом на 06.06.2016 р. Суддя З оригіналом згідно Помічник судді Н.В. Захарчук-Борисенко Н.В. Захарчук-Борисенко В.В.Кухар