Справа № 826/23662/15
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2016-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

30 червня 2016 року № 826/23662/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Іщука І.О., вирішив у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Дакріс»
доДержавної податкової інспекції у Голосіївському районі ГУ ДФС у м.Києві
провизнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 06.10.2015 р. № ,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Дакріс» звернулось до Окружного адміністративного суду м.Києва з позовом до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі ГУ ДФС у м.Києві, в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 06.10.2015 р. № форми «Р» Державної податкової інспекції у Голосіївському районі ГУ ДФС у м.Києві.

Позовні вимоги обґрунтовані протиправністю оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 51 791,25 грн.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити їх в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечував та просив суд відмовити в їх задоволенні з огляду на відсутність звітності контрагента позивача, а також порушення з боку відповідача податкового законодавства.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України, у судовому засіданні 12.01.2016 року, за згодою сторін, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у письмовому провадженні.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про наступне.

ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у м.Києві проведено камеральну перевірку даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість щодо від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту щодо суми бюджетного відшкодування за червень 2015 р.

Перевіркою встановлено порушення вимог п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України, в результаті чого ТОВ «Дакріс» завищено суму податкового кредиту у розмірі 250 000,00 грн., що, в свою чергу, призвело до завищення від'ємного значення у розмірі 208 667,00 грн., що призвело до заниження позитивного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту у розмірі 41 333,00 грн.

За результатами перевірки складено акт від 11.09.2015 р. № 145/1-26-50-28-02-39197277 та винесено податкове повідомлення-рішення від 06.10.2015 р. № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 51 791,25 грн., в тому числі за основним платежем в розмірі 41 433,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 10 358,25 грн.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до суду із позовом за захистом своїх порушених прав та законних інтересів.

Згідно із п. 46.1 ст. 46 Податкового кодексу України податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Відповідно до п. 49.1 ст. 49 Податкового кодексу України податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.

Платник податків зобов'язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об'єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є (п. 49.2 ст. 49 Податкового кодексу України).

Як вбачається з матеріалів справи, предметом перевірки була декларація з ПДВ за червень 2015 р. зареєстрована за № від 26.08.2015 р. При перевірці також було використана інформація баз даних та автоматизованих інформаційних систем АС «Податковий блок».

За результатами аналізу податкової декларації з ПДВ за червень 2015 року встановлено, що сума від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (р. 24) складає 208 667,00 грн.

За результатами камеральної перевірки встановлено, що сума податкового зобов'язання за червень 2015 р. сформована за рахунок придбання послуг пакування, комплектації замовлень, фасування, сортування імпортних товарів. Згідно додатку 5 до податкової декларації за червень 2015 р. основним постачальником є ТОВ «Лавіон». Сума податкового кредиту за червень 2015 р. складає 250 000,00 грн. За результатами опрацювання періоду виникнення від'ємного значення, встановлено наявність розбіжностей у податковій звітності, а саме: завишення податкового кредиту у розмірі 250 000,00 грн. по постачальнику ТОВ «Лавіон», що виникло у зв'язку з неподанням вказаним контрагентом податкової декларації з ПДВ за червень 2015 р., чим порушено вимоги п. 49.1 ст. 49, п. 46.1 ст. 46 Податкового кодексу України.

Отже, згідно висновку відповідача, постачальником позивача - ТОВ «Лавіон» не задекларовано податкові зобов'язання по відношенню до нього за червень 2015 р. у розмірі 250 000,00 грн., що, в свою чергу, призвело до порушень вимог ст. 201 Податкового кодексу України.

Відповідно до п. 187.1 ст. 187 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Водночас, згідно з п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Суми податку, сплачені (нараховані) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних / розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням терміну реєстрації, відносяться до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкові накладні / розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, але не пізніше: ніж через 365 календарних днів з дати складення податкових накладних / розрахунків коригування до таких податкових накладних; для платників податку, що застосовують касовий метод, - ніж через 60 календарних днів з дати списання коштів з банківського рахунка платника податку.

Таким чином, право платника на формування податкового кредиту з податку на додану вартість виникає з моменту отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до п. 201.6 ст. 201 Податкового кодексу України, податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Відповідно до п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Якщо надіслані податкові накладні та/або розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених відповідно пунктом 201.1 статті 201 та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді із зазначенням причин.

Якщо протягом операційного дня не надіслано квитанції про прийняття або неприйняття, така податкова накладна вважається зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних має бути здійснена протягом 15 календарних днів, наступних за датою виникнення податкових зобов'язань, відображених у відповідних податкових накладних та/або розрахунках коригування. У разі порушення цього терміну застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

Вказані положення кореспондують пунктам 2, 3, 5, 10, 11 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2010 р. N 1246, яким визначено механізм внесення відомостей, що містяться у податковій накладній та/або розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до неї (далі - податкова накладна та/або розрахунок коригування), до Єдиного реєстру податкових накладних (далі - Реєстр), звіряння даних, що містяться у виданих платникам податку на додану вартість - отримувачам (покупцям) товарів (послуг) податковій накладній та/або розрахунку коригування, з відомостями, які містяться у Реєстрі.

Згідно з пунктами 1 - 4 розділу III Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, затвердженої наказом ДПАУ від 10.04.2008 р. N 233 "Про подання електронної податкової звітності", зареєстрованої в Мін'юсті України 16.04.2008 р. за N 320/15011 (далі - Інструкція), податкові документи в електронному вигляді можуть бути надіслані до контролюючих органів засобами телекомунікаційного зв'язку за звітні періоди у терміни, визначені законодавством.

При відправленні електронних документів платник податків самостійно визначає кінцевий термін їх відправлення (враховуючи час на своєчасну доставку документів до органів доходів і зборів у разі можливого пошкодження телекомунікаційного зв'язку або ненадходження першої квитанції).

Виходячи із системного аналізу наведених норм, суд приходить до висновку, що право позивача на відображення податкового кредиту виникає з моменту складання та реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Таким чином, доказом виникнення у платника податку права на формування податкового кредиту з податку на додану вартість є належним чином оформлена податкова накладна або Витяг з реєстру податкових накладних.

Разом з тим, жодних документів, які підтверджують право позивача на формування податкового кредиту у червні 2015 р по взаємовідносинам із ТОВ «Лавіон», зокрема, податкової накладної, Витягу з реєстру податкових накладних позивачем суду не надано.

Згідно наявної в матеріалах справи квитанції № 2, ТОВ «Лавіон» подало податкову декларацію з податку на додану вартість за червень 2015 р. - 10.10.2015 р., тобто з порушенням вимог встановлених п. 49.18 ст. 49 Податкового кодексу України.

Таким чином, позивачем не підтверджено його право на формування податкового кредиту в сумі 250 000,00 грн. в червні 2015 р., у зв'язку із чим суд приходить до висновку про правомірність винесеного ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у м.Києві податкового повідомлення-рішення від 06.10.2015 р. № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 51 791,25 грн., в тому числі за основним платежем в розмірі 41 433,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 10 358,25 грн.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Отже, позивачем не доведено обставин в обґрунтування заявлених позовних вимог, а тому позовні вимоги ТОВ «Дакріс» є необґрунтованими, недоведеними та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати не підлягають відшкодуванню.

Керуючись ст.ст. 69-72, 94, 160-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд м. Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Дакріс» відмовити.

Постанова відповідно до ч. 1 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня її отримання особою, яка оскаржує постанову, за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.О. Іщук