Справа № 804/5523/15
Суддя: Олексієнко М.М.
Дата ухвалення: 2016-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

"08" червня 2016 р. м. Київ К/800/44995/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Олексієнка М.М. (доповідач), Швеця В.В., Штульман І.В.,

здійснивши в порядку письмового провадження касаційний розгляд справи за адміністративним позовом Дніпропетровської міської ради (далі - Дніпропетровська МР) до Головного управління юстиції у Дніпропетровській області про скасування постанови про накладення штрафу за касаційною скаргою представника позивача на судове рішення Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 16 вересня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

У квітні 2015 року представник Дніпропетровської МР звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати неправомірними дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, допущені при винесенні постанови про накладення штрафу від 24 березня 2015 року, та скасувати зазначену постанову.

Посилався на те, що судове рішення не виконується з поважних причин, а саме у зв'язку з необхідністю проведення наради за участю посадових осіб виконавчих органів Дніпропетровської МР, тому накладення штрафу є незаконним.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 травня 2015 року в задоволенні позову відмовлено, оскільки постанова, яка є предметом оскарження, винесена з дотриманням вимог чинного законодавства.

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суду рішенням від 16 вересня 2015 року зазначену постанову скасував і ухвалив нову про відмову в задоволенні позову. Ухвалюючи зазначене рішення, суд апеляційної інстанції виходив з безпідставності позову, проте позовні вимоги предметно підсудні місцевому загальному суду як адміністративному, а не окружному адміністративному суду.

У касаційній скарзі представник позивача, з посиланням на порушення норм матеріального та процесуального права, допущені судом апеляційної інстанції, просить скасувати оскаржуване рішення про відмову в задоволенні позову і ухвалити нове про задоволення позову. Зазначає, що Дніпропетровська МР вчинила всі можливі заходи направлені на виконання рішення суду.

Враховуючи відсутність клопотань усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю, справу розглянуто в порядку письмового провадження.

З'ясувавши обставини справи в межах, передбачених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), колегія суддів приходить до висновку про задоволення касаційної скарги частково з урахуванням наступного.

Розглядаючи справу по суті, суди попередніх інстанцій виходили з того, що даний спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Проте, з таким висновком погодитися неможливо, оскільки він не відповідає нормам матеріального і процесуального права.

Відповідно до положень, передбачених частиною другою статті 4 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічні правовідносини, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності державної виконавчої служби, в тому числі й щодо юрисдикції, визначається статтею 181 КАС України. Виходячи зі змісту частини першої цієї норми, критерієм визначення юрисдикції судів щодо вирішення справ з приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби по виконанню судового рішення є юридична належність суду, який видав виконавчий лист, та статус позивача як сторони у виконавчому провадженні.

У розумінні статті 8 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-ХІV «Про виконавче провадження» сторонами у виконавчому провадженні є стягував і боржник. При цьому слід урахувати, що до сторін, які можуть оскаржити рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби належать також їх представники за законом чи договором.

За правилами частини четвертої статті 82 вище згаданого Закону рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, - до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Аналогічне правило наведене у частині першій статті 383 Цивільного процесуального кодексу України, згідно якого сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Верховний Суд України у постанові від 30 червня 2015 року (справа № 21-278а15), з посиланням на положення пункту 1 частини другої статті 17, частини першої статті 181 КАС України, вказав, якщо законом встановлений інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, то це виключає юрисдикцію адміністративних судів у такій категорії справ.

Як установлено судами попередніх інстанцій, постанова ДВС., яка є предметом оскарження, винесена на виконання виконавчого листа № 200/798/14-а, виданого Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська про зобов'язання Дніпропетровської МР надати особам у встановленому законом порядку інше житло, яке відповідає вимога, що ставляться до житлових приміщень згідно зі статтею 50 Житлового кодексу України.

У зв'язку з невиконанням в добровільному порядку судового рішення, ДВС винесено постанови про накладення штрафу.

З урахуванням зазначених обставин та норм права, спір, який виник між стороною виконавчого провадження в особі Дніпропетровської міської ради, не належить до розгляду за правилами КАС України.

На підставі наведеного, рішення судів першої і апеляційної інстанції підлягають скасуванню з підстав, передбачених частиною першою статтею 228 КАС України, із закриттям провадження у справі за пунктом 1 частини першої статті 157 КАС України (справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства).

Роз'яснити зацікавленим особам, що спір може бути розглянуто за правилами цивільного судочинства.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 228, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника Дніпропетровської міської ради задовольнити частково.

Скасувати судові рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 травня 2015 року, Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 16 вересня 2015 року, а провадження у справі закрити у зв'язку з тим, що справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Роз'яснити, що спір, який виник між сторонами, може бути розглянутий за правилами цивільного судочинства.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, оскарженню не підлягає, проте може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, встановленими статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: М.М. Олексієнко

В.В. Швець

І.В. Штульман