Справа № 820/11748/15
Суддя: Лях О.П.
Дата ухвалення: 2016-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2016 р. Справа № 820/11748/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Лях О.П.

Суддів: Яковенка М.М. , Старосуда М.І. ,

при секретарі судового засідання Антипенко В.А.

за участю представника позивача Кізілова О.В.

представника відповідача Юсупової М.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Нововодолазької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 21.03.2016р. по справі № 820/11748/15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Кронекс-Харків" до Нововодолазької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Кронекс - Харків" (далі по тексту - ТОВ "Кронекс-Харків", позивач), звернувся до Харківського окружного адміністративного суду із позовом до Нововодолазької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області (далі по тексту - Нововодолазька ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області, відповідач), в якому просив суд скасувати податкові повідомлення - рішення від 18.09.2015 року № та № .

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 21.03.2015 р. по справі № 820/11748/15 адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Кронекс Харків» - задоволено.

Не погодившись із постановою суду першої інстанції відповідач подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції постанову Харківського окружного адміністративного суду від 21.03.2016 року по справі № 820/11748/15 скасувати, прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог ТОВ "Кронекс-Харків".

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що ТОВ "Кронекс-Харків" в порушення ст 1, .2 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" перевищено граничний строк розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності за зовнішньоекономічним контрактом від 01.04.2014 року № 02-10/2013 із постачальником ТОВ "Ранок" (Російська Федерація) та «Newpack Products» LLP за зовнішньоекономічним контрактом від 20.03.2014року №20/03-14.

Представник позивача проти доводів апеляційної скарги заперечував та просив залишити її без задоволення.

Представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги та наполягав на її задоволенні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ТОВ "Кронекс - Харків" перебуває на податковому обліку Нововодолазької ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області.

Основним видом діяльності за КВЕД 17.12 є виробництво паперу та картону.

Відповідачем була проведена документальна позапланова невиїзна перевірка ТОВ "Кронекс - Харків" (код ЄДРПОУ - 38933788) з питань дотримання вимог валютного законодавства по взаємовідносинам з фірмою-нерезидентом ООО "Ранок" (Російська Федерація) за зовнішньоекономічним договором від 01.04.2014 р. № 02-10/2013 за період з 01.05.2015р. по 31.07.2015р. та з фірмою-нерезидентом «Newpack Products» LLP за зовнішньоекономічним контрактом від 20.03.2014року №20/03-14 за період з 01.03.2014 по 31.07.2015 року .

За результатами перевірки було складено акт від 25.08.2015 р. № 91/20-20-22-08/38933788 , яким зафіксовано порушення вимог податкового законодавства, зокрема:

- ст. 2 Закону України від 23 вересня 1994 року № 185/94-ВР "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" (із змінами та доповненнями), підприємством ТОВ "Кронекс - Харків" перевищено граничний строк розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності по зовнішньоекономічному контракту № 02-10/2013 від 01.04.2014 р., а саме по здійсненим платежам від 19.03.2015 р., від 06.04.2015 р. та від 23.04.2015 р.;від 20.052015 року, та від 21.05.2015 року ;

-ст.1 Закону України від 23 вересня 1994 року № 185/94-ВР "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" (із змінами та доповненнями), підприємством ТОВ "Кронекс - Харків" перевищено граничний строк надходження валютної виручки по зовнішньоекономічному контракту від 20.03.2014року №20/03-14:

- п.1 ст.9 Декрету Кабінету Міністрів України від 19.02.1993 р. № 15-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" та п. 2 Наказу Міністерства фінансів України від 25.12.1995 р. № 207 "Про затвердження форми Декларації про валютні цінності, доходи та майно, що належать резиденту України і знаходяться за її межами" та п.2.3. "Порядку застосування штрафних санкцій за порушення валютного законодавства" затвердженого Наказом ДПА України від 04.10.1999 р. № 542 "Про затвердження порядку застосування штрафних санкцій за порушення валютного законодавства", а саме порушено порядок декларування валютних цінностей, що належать резиденту України і знаходяться за її межами, в результаті чого підприємством ТОВ "Кронекс - Харків" відображено недостовірну інформацію у декларації та здійснено приховування (перекручення звітності) про валютні операції у поданій декларації за 1 півріччя 2015 року (№ від 10.08.2015 р.).

На підставі висновків вищевказаного акту перевірки відповідачем стосовно позивача були прийняті податкові повідомлення - рішення, а саме: від 18.09.2015 року № та № , яким донараховано пеню за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності, за невиконання зобов'язань та штрафні санкції за порушення валютного законодавства на суму 598 027,56 та 340 грн. відповідно.

Не погодившись із вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, ТОВ "Кронекс-Харків" оскаржило їх до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості та правомірності.

Колегія суддів вважає такі висновки суду першої інстанції помилковими з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що господарські відносини між ТОВ "Кронекс - Харків" та ООО "Ранок" здійснювались на підставі контракту купівлі - продажу № 02-10/2013 від 01.04.2014 р.

Згідно умов вказаного договору ООО "Ранок" (Постачальник) зобов'язується поставити макулатуру сортовану марок МС-1А, МС-2А, МС-11В в кількості 5000 (п'ять тисяч) тон (товар), а ТОВ "Кронекс - Харків" (Покупець) - прийняти та оплатити товар на умовах, визначених цим контрактом, згідно специфікації на партію. Договором передбачено, що прийом товару по кількості і якості здійснюється представниками Покупця на підприємстві Покупця. Положеннями п. 3.3 вищевказаного контракту поставлений товар повинен супроводжуватися наступними документами, а саме: рахунок - фактура, відвантажувальна специфікація, сертифікат СТ-1, сертифікат якості.

17.12.2014 р. між ТОВ "Кронекс - Харків" та ООО "Ранок" було укладено додаткову угоду № 1/1 до контракту № 02-10/2013 від 01.04.2014 р., якою було змінено пункт 3.2. контракту та визначено місцем поставки товарів склад постачальника.

Постачальник на виконання умов вказаної додаткової угоди передав Покупцю:

- повідомлення про готовність товару до відвантаження: вих. № 0202-22 від 02.02.2015 р., вих. 0603-24 від 06.-3.2015, вих.0803-24 від 09.03.2015 р.;

- рахунок на оплату: № Б000133 від 17 грудня 2014 року, Б 000134 від 26 грудня 2014 року, № 21 від 20 січня 2015 року;

- рахунок - фактуру на оплату вартості товару № Б6 від 02.02.2015 р., № Б9 від 02.02.2015 р., № Б 0 від 02.02.2015 р., № Б2 від 02.02.2015 р., № Б1 від 02.02.2015 р., № Б3 від 02.02.2015 р., № Б4 від 02.02.2015 р., № Б5 від 02.02.2015 р., № Б 6 від 02.02.2016 р., № Б8 від 09.03.2015 р., № Б7 від 06.03.2015 р.;

- специфікації № 35/1, № 32/1, № 33/1, 30/1, № 31/1, № 38/1, № 55/1, № 39/1, № 52/1, № 34/1, № 36/1, № 46 від 02.02.2015 р., № 47 від 24.02.2015 р., № 48 від 04.03.2015 р., № 49 від 26.03.2015 р., № 50 від 31.03.2015 р., № 51 від 03.04.2015 р., № 52 від 13.04.2015 р., № 53 від 23.04.2015 р.;

- акт прийому - передачі товару 02-1,02-2, 02-3, 02-4, 02-5, 02-6, 02-7, 02-8, 03-2, 02-9, 03-1 від 02.02.2015 р., 03-1 від 06.03.2015 р.;

Фірмою нерезидентом ООО «РАНОК», в зв'язку з не виконанням умов контракту №02- 10/2013 від 01.04.2014 року, 22.06.2015 року, 10.07.2015 року та 15.07.2015 року повернуто попередню оплату за товар в загальній сумі 3'843'934,37 російських рублів.

Перевіркою встановлено, що станом на 31.07.2015року дебіторська заборгованість по контракту №02-10/2013 від 01.04.2014 року становить 2'448'082,40 Російських рублів, в т.ч. з порушенням граничний строк розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності становить 2'448'082,40 російських рублів.

Крім того, між позивачем та «Newpack Products» LLP (Покупець) укладено зовнішньоекономічний контракт від 20.03.2014року №20/03-14, за умовами якого постачальник зобов»язується передати у власність покупця папір мішковий-крафт, а покупець в свою чергу зобов»язується прийняти такий товар та здійснити відповідний розрахунок (а.с.30-34).

Позовач на виконання умов контракту поставив товар, що підтверджується митними деклараціями (а.с. 86-91), однак грошові кошти за сплачений товар «Newpack Products» LLP не сплачено.

Станом на 31.07.2015року, дебіторська заборгованість «Newpack Products» LLP (Велика Британія) перед TOB «Кронекс-Харків» по контракту від 20.03.2014року №20/03-14 складає 1697,59 доларів США (з граничним строком погашення до 11.06.2015року).

За змістом статті 1 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність", імпорт (імпорт товарів) - купівля (у тому числі з оплатою в негрошовій формі) українськими суб'єктами зовнішньоекономічної діяльності в іноземних суб'єктів господарської діяльності товарів з ввезенням або без ввезення цих товарів на територію України, включаючи купівлю товарів, призначених для власного споживання установами та організаціями України, розташованими за її межами.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України "Про порядок проведення розрахунків в іноземній валюті" імпортні операції резидентів, які здійснюються на умовах відстрочення поставки, в разі, коли таке відстрочення перевищує 180 календарних днів з моменту здійснення авансового платежу або виставлення векселя на користь постачальника продукції (робіт, послуг), що імпортується, потребують висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку.

Строк та умови завершення імпортної операції без увезення товару на територію України визначаються у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України за погодженням з Національним банком України.

Національний банк України має право запроваджувати на строк до шести місяців інші строки розрахунків, ніж ті, що визначені частиною першою цієї статті (ч.ч.3, 4 ст.2 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті").

Постановами правління Національного банку України від 20.08.2014 року № 515, від 20.11.2014 року № 734 та від 01.12.2014 року № 758 встановлено, що розрахунки за операціями з експорту та імпорту товарів, передбачені в статтях 1 та 2 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті", здійснюється у строк, що не перевищує 90 календарних днів.

Постановою Правління Національного банку України від 20.08.2014 №515 "Про врегулювання ситуації на валютному ринку України", яка набрала чинності з 21 серпня 2014 року і діяла до 21 листопада 2014 року, встановлено, що розрахунки за операціями з експорту та імпорту товарів, передбачені в статтях 1 та 2 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті", здійснюються у строк, що не перевищує 90 календарних днів.

Наступною Постановою Правління Національного банку України від 20 листопада 2014 року N 734 "Про врегулювання ситуації на валютному ринку України", яка набрала чинності з 22 листопада 2014 року і діяла до 02 грудня 2014 року включно встановлено, що розрахунки за операціями з експорту та імпорту товарів, передбачені в статтях 1 та 2 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" здійснюються у строк, що не перевищує 90 календарних днів.

Постановою Правління Національного банку України від 01 грудня 2014 року N 758 "Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України", яка набрала чинності 03 грудня 2014 року і діяла до 03 березня 2015 року включно, встановлено, що розрахунки за операціями з експорту та імпорту товарів, передбачені в статтях 1 та 2 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" також здійснюються у строк, що не перевищує 90 календарних днів.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що Фірмою нерезидентом ООО «РАНОК», в зв'язку з не виконанням умов контракту №02- 10/2013 від 01.04.2014 року, повернуто попередню оплату за товар в загальній сумі 3'843'934,37 російських рублів., проте станом на 31.07.2015року дебіторська заборгованість по контракту №02-10/2013 від 01.04.2014 року становить 2'448'082,40 Російських рублів, в т.ч. з порушенням граничний строк розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності становить 2'448'082,40 російських рублів.

Також, за зовнішньоекономічним контрактом від 20.03.2014року №20/03-14. між TOB «Кронекс-Харків» та «Newpack Products» LLP станом на 01.03.2015року, за даними бухгалтерського обліку та результатів попередньої перевірки (акт від 16.03.2015року №220/20-20-22-08/38933788), дебіторська заборгованість «Newpack Products» LLP (Велика Британія) перед TOB «Кронекс-Харків» по контракту від 20.03.2014року №20/03-14 складає 1697,59 доларів США (з граничним строком погашення до 19.01.2015року).

Станом на 31.07.2015року, по підприємству TOB «Кронекс- Харків» наявна дебіторська заборгованість по контракту від 20.03.2014року №20/03-14 у сумі 1697,59 доларів США (з граничним строком погашення до 11.06.2015року).

Підприємством не надано до перевірки копій судових рішень, в яких TOB «Кронекс- Харків» звертався до суду з митою стягнення валютних цінностей (заборгованості) з нерезидента «Newpack Products» LLP.

Центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку не було видано TOB «Кронекс-Харків» висновку щодо продовження встановлених законодавством України строків розрахунків відповідно до вимог ст. 6 Закону України від 23.09.1994року №185/94-ВР "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» по зовнішньоекономічному контракту від 20.03.2014року №20/03-14.

Таким чином, позивачем було допущено порушення 90-денного строку розрахунків за зовнішньоекономічними контрактами, встановленого вищезазначеними постановами Нацбанку.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" порушення резидентами, крім суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції на період її проведення, строків, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону або встановлених Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару).

Колегія суддів відмічає, що позивачем не заперечуються фактичні дати отримання товару та факт перевищення 90-денного строку розрахунків по імпортному контракту (отримання товару), однак, у спірних відносинах позивач не вбачає порушення зі свого боку податкового законодавства, оскільки вважає, що не повинен нести відповідальність за дії, вчинені його контрагентом, та, крім того, до спірних відносин не застосовуються положення постанови Кабінету Міністрів України від 05.12.2007 року № 1392, якою встановлено строки та умови завершення імпортної операції без ввезення товару на територію України.

Разом з тим, слід вказати, що в даному випадку індивідуальний характер юридичної відповідальності платника податків не спростовує того, що до спірних відносин підлягають застосуванню норми статті 2 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті", якою Нацбанку України надано право встановлювати інші, крім 180-денних, строки розрахунків для зовнішньоекономічних імпортних контрактів, і Нацбанк таким правом скористався, встановивши для проведення розрахунків за імпортними операціями резидентів 90-денний строк.

При цьому, Законом України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" прямо встановлено фінансову відповідальність платника податків-резидента за порушення його контрагентом-нерезидентом строків здійснення таких розрахунків.

Відповідно до ч. 2 ст.4 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" у разі прийняття до розгляду судом, Міжнародним комерційним арбітражним судом чи Морською арбітражною комісією при Торгово-промисловій палаті України позовної заяви резидента про стягнення з нерезидента заборгованості, яка виникла внаслідок недотримання нерезидентом строків, передбачених експортно-імпортними контрактами, строки, передбачені статтями 1 і 2 цього Закону або встановлені Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, зупиняються і пеня за їх порушення в цей період не сплачується.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що підставою для зупинення строків, передбачених статтями 1, 2 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті", є факт прийняття до розгляду судом, Міжнародним комерційним арбітражним судом чи Морською арбітражною комісією при Торгово-промисловій палаті України позовної заяви резидента про стягнення з нерезидента заборгованості, яка виникла внаслідок недотримання нерезидентом строків, передбачених експортно-імпортними контрактами, а підставою для несплати пені за порушення відповідних строків - рішення суду про задоволення позову.

Разом з тим, позивач не скористався правом звернення до вищевказаних судових установ, що слугувало б підставою для зупинення строків розрахунків по зовнішньоекономічним контрактам, а тому повинен нести відповідальність, встановлену Законом України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" та відповідними постановами Нацбанку.

З приводу висновків суду першої інстанції про незастосування до спірних відносин постанови Кабінету Міністрів України від 05.12.2007 року № 1392 "Про затвердження Порядку та визначення строку та умов завершення імпортної операції без увезення товару на територію України", колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з п.3 Порядку, імпортна операція резидента без увезення товару на територію України вважається завершеною за наявності однієї з таких умов: зарахування виручки, одержаної від нерезидента, на рахунок резидента в уповноваженому банку в разі продажу нерезиденту товару за межами України; подання документів, що підтверджують використання резидентом товару за межами України, перелік яких визначається Національним банком.

Проте позивачем ані до суду першої, ані до суду апеляційної інстанції не надано документів, які у розумінні абзацу 2 пункту 3 цього Порядку давали б підстави вважати здійснені позивачем імпортні операції завершеними та виключали б застосування до позивача наслідків у вигляді пені за прострочення розрахунків за зовнішньоекономічними контрактами.

Колегія суддів зазначає, що постанова Кабміну від 05.12.2007 року № 1392 є чинною, має загальнообов'язковий характер та підлягає застосуванню до спірних відносин.

При цьому, відповідно до п.1 Порядку, затвердженого цією постановою, його дія поширюється на всіх суб'єктів господарювання - резидентів незалежно від форми власності.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що відповідачем обґрунтовано застосовано до ТОВ "Кронекс-Харків" штрафні (фінансові) санкції за порушення строків розрахунків по імпортним операціям за зовнішньоекономічними договорами.

Крім того, позивачем порушено вимоги п.1 ст.9 Декрету Кабінету Міністрів України від 19.02.1993 р. № 15-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" та п. 2 Наказу Міністерства фінансів України від 25.12.1995 р. № 207 "Про затвердження форми Декларації про валютні цінності, доходи та майно, що належать резиденту України і знаходяться за її межами", п. 2.3. Порядку застосування штрафних санкцій за порушення валютного законодавства, затвердженого Наказом ДПА України від 04.10.1999 р. № 542 "Про затвердження порядку застосування штрафних санкцій за порушення валютного законодавства", а саме порушено порядок декларування валютних цінностей, що належать резиденту України і знаходяться за її межами - відображення ТОВ "Кронекс - Харків" недостовірної інформації (перекручення звітності) про валютні операції у поданій декларації за 1 півріччя 2015 року (№ від 10.08.2015 року, а саме, позивачем не відображено у декларації інформацію щодо коштів, перерахованих за кордон, по імпортному зовнішньоекономічному контракту № 02-10/2013 від 01.04.2014 року, по якому станом на звітну дату перевищено встановлені законодавством терміни здійснення таких контрактів (станом на 01.07.2015 року перевищено строк надходження валютної виручки в сумі 2448082,40 рос.рублів).

Колегія суддів зазначає, що відповідно до ч.1 ст.12 Декрету Кабінету Міністрів України від 19.02.1993 року № 15-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" (далі по тексту - Декрет № 15-93) валютні операції за участю резидентів і нерезидентів підлягають валютному контролю.

Валютному контролю підлягають також зобов'язання щодо декларування валютних цінностей та іншого майна, які випливають з пункту 1 статті 9 цього Декрету.

Згідно з ч.1 ст.9 Декрету 15-93 валютні цінності та інше майно резидентів, яке перебуває за межами України, підлягає обов'язковому декларуванню у Національному банку України.

Порядок і терміни декларування встановлюються Національним банком України.

Несвоєчасне подання, приховування або перекручення звітності про валютні операції тягне за собою відповідальність, передбачену статтею 16 цього Декрету (ч.2 ст.10 Декрету № 15-93).

У відповідності до ч.3 ст.13 Декрету № 15-93 центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику , здійснює фінансовий контроль за валютними операціями, що провадяться резидентами і нерезидентами на території України.

Як встановлено частиною 2 статті 16 Декрету № 15-93, до резидентів, нерезидентів, винних у порушенні правил валютного регулювання і валютного контролю, застосовуються такі міри відповідальності (фінансові санкції): за несвоєчасне подання, приховування або перекручення звітності про валютні операції - штраф у сумі, що встановлюється Національним банком України; за невиконання резидентами вимог щодо декларування валютних цінностей та іншого майна, передбачених статтею 9 цього Декрету, - штраф у сумі, що встановлюється Національним банком України.

Пунктом 2.7 Положення про валютний контроль, затвердженого постановою Нацбанку України від 08.02.2000 р.№ 49, передбачено, що невиконання резидентами вимог щодо порядку та строків декларування валютних цінностей та іншого майна тягне за собою таку відповідальність:

- порушення порядку декларування - накладення штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Порушенням порядку декларування є подання недостовірної інформації або перекручення даних, що відображаються у відповідній декларації, якщо такі дії свідчать про приховування резидентами валютних цінностей та майна, що знаходяться за межами України.

Колегія суддів зазначає, що фактичні обставини, з якими відповідач пов'язує порушення порядку декларування валютних цінностей (порушення 90-денного строку розрахунків в іноземній валюті за імпортним зовнішньоекономічним контрактом № 02-10/2013 від 01.04.2014 р. та невідображення у декларації про валютні цінності інформації про кошти, які були перераховані за кордон по даному імпортному контракту, по якому перевищено встановлені законом строки виконання цього контракту) позивачем по справі не заперечується.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що відповідачем по справі обґрунтовано застосовано до ТОВ "Кронекс-Україна" штрафні санкції в сумі 340 грн. (20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на викладене доводи апеляційної скарги відповідача спростовують висновки суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог позивача.

За приписами статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення , ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскільки постанова суду першої інстанції прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, вона відповідно до вимог пунктів 3 та 4 частини 1 статті 202 Кодексу адміністративного судочинства України підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови - про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 159, 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 209, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Нововодолазької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області задовольнити.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 21 березня 2016 року по справі № 820/11748/15 - скасувати.

Прийняти нову постанову.

В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Кронекс-Харків" до Нововодолазької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкових повідомлень-рішень від 18.09.2015 року № та № - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення в повному обсязі.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 24.06.2016 р.

Головуючий суддя (підпис)Лях О.П.
Судді(підпис) (підпис) Яковенко М.М. Старосуд М.І.