Справа № 803/783/16
Суддя: Мачульський Віктор Володимирович
Дата ухвалення: 2016-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2016 року Справа № 803/783/16

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Мачульського В.В.,

при секретарі судового засідання Сметані Т.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом Приватного підприємства «Автопалац» до Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень та податкової вимоги,

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство «Автопалац» (далі ПП «Автопалац», позивач) звернулося з позовом до Головного управління ДФС у Волинській області (далі ГУ ДФС у Волинській області) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 19 лютого 2016 року №, №, № та визнання протиправною та скасування податкової вимоги від 10 травня 2016 року №209-17.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі наказу ГУ ДФС у Волинській області від 14 січня 2016 року № 25 була проведена документальна невиїзна перевірка дотримання вимог законодавства України ПП «Автопалац» при митному оформленні транспортних засобів за митними деклараціями №204050001/2015/003396 від 20 квітня 2015 року та №204050001/2015/001621 від 23 лютого 2015 року, про що складено відповідний акт. Так, перевіркою встановлено недостовірне декларування митної вартості при ввезенні товару на митну територію України, що спричинило невірне визначення податкового зобовязання підприємства. На підставі акта перевірки 19 лютого 2016 року прийнято податкові повідомлення-рішення №, №, №. З висновками, викладеними в акті перевірки, а відтак і з винесеними податковими повідомленнями-рішеннями позивач не погоджується, вважає, що їх винесено неправомірно, а тому вони мають бути скасовані.

Позивач зауважив, що між ним та компанією «CROWNTRADE EXPRESS INK.» (Канада) 26 грудня 2014 року укладено контракт №6/15, за умовами якого «CROWNTRADE EXPRESS INK.» (Канада) зобовязується поставити ПП «Автопалац», а останній оплатити автомобілі легкові нові та бувші у використанні, вантажні автомобілі …(товар). Асортимент, кількість та ціни товару вказуються у інвойсах, що формуються на кожну партію товару і є невідємною частиною цього контракту. 03 січня 2014 року між компанією «CROWNTRADE EXPRESS INK.» (Канада) та компанією «LUXSTEEL OU» (Республіка Єстонія) було укладено договір комісії №03/14, відповідно до якого «LUXSTEEL OU» (комісіонер) зобовязується за дорученням «CROWNTRADE EXPRESS INK.» (комітент) за комісійну плату укладати від свого імені контракт (контракти) по товарам, по цінам, в обємах та в асортименті, вказаному в додатках (інвойсах). Відповідно до вказаних правочинів та на підставі договорів купівлі-продажу №61994-LS від 21 лютого 2015 року, №62668-LS від 18 квітня 2015 року, покупець (компанія «LUXSTEEL OU») в рамках виконання своїх зобовязань перед компанією «CROWNTRADE EXPRESS INK.», придбала у

громадянина України ОСОБА_3 транспортні засоби марки «Renault»: модель «Megane», ідентифікаційний номер VF1KZ090E44122133 за 3530 євро; модель «Kangoo» ідентифікаційний номер VF1FW14B548245125 за 2430 євро.

21 лютого та 18 квітня 2015 року компанія «LUXSTEEL OU» виписала ОСОБА_3 довіреності №D та №D9, котрими уповноважила останнього транспортувати зазначені вищі транспортні засоби за обумовленою адресою; в разі необхідності здійснити їх митне оформлення відповідно до законодавства ЄС; доставити транспортні засоби в митні органи для оформлення на ПП «Автопалац» відповідно до контракту, умовами поставки котрого є DAP Rivne; здійснювати митне оформлення; здійснювати необхідні платежі під час митного оформлення. При перетині митного кордону України в зоні митного контролю, ОСОБА_3 подав до митного оформлення всі необхідні документи, зокрема, інвойс №8828-СТЕ/АРС від 21 лютого 2015 року, в якому вартість транспортного засобу «Renault Megane» становить 3550 євро та №9346-СТЕ/АРС від 18 квітня 2015 року, в якому вартість транспортного засобу «Renault Kangoo» становить 2450 євро.

Щодо тверджень, зазначених в акті перевірки про вартість транспортних засобів за даними іноземної держави, зокрема, що вартість автомобілів становить 5050 євро та 3370 євро відповідно, позивач вказав, що йому невідомо чому ОСОБА_3 приховав від митних органів іноземної держави достовірну інформацію щодо дійсної вартості транспортних засобів та те, що такий транспортний засіб ним фактично відчужено. Проте позивач припускає, що така вартість ним була вказана, оскільки придбавши транспортні засоби на території єврозони він з метою отримання повернення податку на додану вартість (ПДВ), взяв на себе зобовязання вивезти такі автомобілі з єврозони. Однак, позивач зауважив, що якщо дані обставини і мали місце, то відбулося порушення норм європейського законодавства, а не українського.

Відтак, виходячи з вищевикладеного, позивач вважає, що відповідачем неправомірно збільшено суму грошового зобовязання за основним платежем по ПДВ, імпортному збору та по миту на товари, що ввозяться на територію України субєктами підприємницької діяльності.

Позивач просить також визнати протиправною та скасувати податкову вимогу від 10 травня 2016 року №209-17. В обґрунтування цієї позовної вимоги позивач зазначив, що зазначену податкову вимогу ПП "Автопалац" було отримано 18 травня 2016 року і в ній зазначається, що станом на 09 травня 2016 року сума податкового боргу за узгодженими грошовими зобовязаннями становить 24680,83 грн., з яких 16047,08 грн. основний платіж, 4011,77 грн. штрафні (фінансові) санкції (штрафи) та пеня в розмірі 4621, 98 грн. Однак, позивач вказав, що зазначені грошові зобовязання не можуть вважатися узгодженими, оскільки позивачем було подано первинну скаргу про перегляд податкових повідомлень-рішень від 19 лютого 2016 року №, №, №. На час подання адміністративного позову до суду ПП «Автопалац» не отримало рішення про розгляд первинної скарги.

Отже, позивач вважає, що у разі визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 19 лютого 2016 року №, №, №, повинна бути визнана протиправною та скасована податкова вимога від 10 травня 2016 року №209-17.

Відповідач у письмових запереченнях за вх.№7275/16 від 08 червня 2016 року (а.с.51-53) позовних вимог не визнав та просить відмовити у їх задоволенні посилаючись на те, що перевірка проведена з дотриманням встановлених вимог. В ході перевірки було використано інформацію митних органів Литовської Республіки, та встановлено, що при митному оформленні транспортних засобів їх вартісні показники в Україні були задекларовані недостовірно. Вартість транспортних засобів згідно рахунків/інвойсів значно нижча, ніж задекларована в країні відправлення Литві до країни призначення України. Представник відповідача у поданих запереченнях також вказав, що позивачем не надано жодних документів, які б підтверджували факт відчуження товару (купівлю-продаж) від осіб, зазначених у деклараціях країни відправлення до компанії «LUXSTEEL OU». Крім того, під час митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, по жодному з випадків, відповідний договір комісії та договори купівлі-продажу, укладені між компанією «LUXSTEEL OU» та громадянами України не надавалися.

З приводу визнання протиправною та скасування податкової вимоги від 10 травня 2016 року №209-17 представник відповідача зазначив, що оскільки на даний час триває процес судового оскарження податкових повідомлень-рішень, податкова вимога для платника податків до дня набрання судовим рішенням законної сили, ніяких правових наслідків не створює.

Відтак, відповідач вважає, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті у повній відповідності до норм законодавства України, а податкова вимога є законною.

В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримує з підстав, викладених в позовній заяві. Просить суд задовольнити позовні вимоги, визнати протиправними та скасувати оскаржувані податкові повідомлення-рішення та податкову вимогу від 10 травня 2016 року №209-17.

Представник відповідача в судовому засіданні просить суд відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає до задоволення частково, враховуючи наступне.

Як встановлено судом в період з 15 січня по 03 лютого 2016 року головним державним ревізор-інспектором відділу митного аудиту управління податкового та митного аудиту ГУ ДФС у Волинській області на підставі наказу від 14 січня 2016 року № 25 проведено документальну невиїзну перевірку ПП «Автопалац» дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи за окремими МД, за результатами якої складений акт №28/03-20-22-06-08/39053285 від 03 лютого 2016 року (далі акт перевірки) - а.с.11-15.

Як слідує з акта перевірки Митний департамент Міністерства фінансів Литовської Республіки звернувся до Державної фіскальної служби України в частині надання адміністративної допомоги щодо підтвердження фактів ввезення на митну територію України та митного оформлення транспортних засобів «Renault Kangoo» (номер кузова НОМЕР_1), «Renault Megane» (номер кузова НОМЕР_2). Вказані транспортні засоби експортовано згідно експортних митних декларацій країни відправлення Литовської Республіки №15LTKR5000ЕК011485 від 17 квітня 2015 року, №15LTKR5000ЕК007А98 від 19 лютого 2015 року для вивезення в Україну.

У ході проведення аналізу електронних копій митних декларацій було встановлено факти оформлення ПП «Автопалац» товару: транспортного засобу «Renault Kangoo», номер кузова НОМЕР_1 за кодом УКТЗЕД НОМЕР_3 (ставка ввізного мита 10%) за МД №204050001/2015/003396 від 20 квітня 2015 року; транспортного засобу «Renault Megane», номер кузова НОМЕР_2 за кодом УКТЗЕД НОМЕР_4 (ставка ввізного мита 10%) за МД №204050001/2015/001621 від 23 лютого 2015 року.

Вказані товари ввезено на митну територію України на підставі зовнішньоекономічного контракту від 26 грудня 2014 року №6/15, укладеного між фірмою «CROWNTRADE EXPRESS INK.» (Канада) та ПП «Автопалац», доповнень до нього (специфікації) від 18 квітня 2015 року №9346-СТЕ/АРС, від 21 лютого 2015 року №8828-СТЕ/АРС.

В графі 2 МД №204050001/2015/003396 від 20 квітня 2015 року, МД №204050001/2015/001621 від 23 лютого 2015 року заявлено відправником/експортером компанію «LUXSTEEL OU», Tornimae 7-54, Tallin 10145, Естонія. Ця ж фірма зазначена як відправник товарів в інвойсах для оплати за товари українському покупцю ПП «Автопалац».

Як зазначено в акті перевірки (а.с.12 зворот) митною адміністрацією Литовської Республіки були надані документально підтверджені відомості про фактичні ціну придбання транспортних засобів, які експортовані на митну територію України відправником «UAB Gelgotos Transportas». Зокрема, згідно інвойсу серії GA №36050 від 19 лютого 2015 року фірма «UAB Gelgotos Transportas» реалізувала легковий автомобіль марки «Renault» моделі «Megane» (ідентифікаційний номер VF1KZ090E44122133) громадянину України ОСОБА_3 за ціною 5050 євро, що на день здійснення митного оформлення за курсом Національного банку України складає 160198,46 грн. А згідно інвойсу серії GA №36353 від 16 квітня 2015 року ця ж фірма реалізувала автомобіль вантажний марки «Renault» моделі «Kangoo» (ідентифікаційний номер VF1FW14B548245125) тому ж громадянину України ОСОБА_3 за ціною 3370 євро, що на день здійснення митного оформлення становить 76740,79 грн.

Внаслідок опрацювання та порівняння документів, отриманих від митних органів Литовської Республіки та документів, на підставі яких здійснено митне оформлення на Рівненській митниці ДФС, встановлено заниження митної вартості вищезазначених транспортних засобів на загальну суму 47768,92 грн., зокрема: за МД №204050001/2015/001621 від 23 лютого 2015 року заявлена митна вартість транспортного засобу становить 125113,41 грн., згідно експортної митної декларації Литовської Республіки №15LTKR5000ЕК007А98 від 19 лютого 2015 року 160198,46 грн. (встановлено заниження митної вартості на суму 35085,05 грн.); за МД №204050001/2015/003396 від 20 квітня 2015 року заявлена митна вартість 64056,92 грн., а згідно експортної митної декларації №15LTKR5000ЕК011485 від 17 квітня 2015 року 76740,79 грн. (встановлено заниження митної вартості на суму 12683,87 грн.)

У результаті порівняння та співставлення відомостей з митних декларацій, отриманих від уповноважених органів Литовської Республіки, що стосуються експорту транспортних засобів з території іноземної держави та митних декларацій типу ІМ 40ДЕ і супровідних документів до них, оформлених Рівненською митницею ДФС, встановлено повну ідентичність транспортних засобів. Тобто перевіркою встановлено, що автомобілі, вказані в отриманих від митних органів Литовської Республіки документах, можна однозначно ідентифікувати як такі, що були оформлені за МД №204050001/2015/001621 від 23 лютого 2015 року, МД №204050001/2015/003396 від 20 квітня 2015 року.

Крім того, як встановлено перевіркою, згідно даних експортних декларацій Литовської Республіки транспортні засоби були оформлені на покупців громадян України, а не на компанію - відправника «LUXSTEEL OU», Tornimae 7-54, Tallin 10145, Естонія.

Отже, при порівнянні вартісних показників встановлено, що заявлена при митному оформленні в Україні фактурна вартість товарів відрізняється від ціни придбання товарів в країні відправлення Литовській Республіці. Відтак, при здійсненні митного оформлення на Рівненській митниці ДФС ПП «Автопалац» заявило недостовірні відомості щодо вартості транспортних засобів (а.с.13 зворот).

Таким чином перевіркою встановлено порушення вимог пункту 1 статті 49, пункту 2 статті 52, пункту 1 статті 257, пункту 1 статті 295 Митного кодексу України (далі МК України), пункту 190.1 статті 190 Податкового кодексу України (далі ПК України), в результаті чого занижено митні платежі на загальну суму 16047,08 грн., в тому числі ввізне мито 4776,89 грн., податок на додану вартість із ввезених на митну територію України товарів 10636,00 грн., додатковий імпортний збір 634,19 грн.

На підставі акту перевірки ГУ ДФС у Волинській області 19 лютого 2016 року були прийняті податкові повідомлення-рішення:

- №, яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання за платежем податок на додану вартість з ввезених на територію України товарів на 13295,00 грн., в т.ч. за податковими зобовязаннями 10636,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 2659,00 грн. (а.с.10);

- №, яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання за платежем мито на товари, що ввозяться на територію України субєктами підприємницької діяльності на суму 5971,11 грн., в т.ч. за податковими зобовязаннями 4776,89 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 1194,22 грн. (а.с.9);

- №, яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання за платежем додатковий імпортний збір на суму 792,74 грн., в т.ч. за податковими зобовязаннями 634,19 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 158,55 грн. (а.с.8).

Як встановлено судом, позивачем було подано первинну скаргу про перегляд податкових повідомлень-рішень від 19 лютого 2016 року №, №, № до Державної фіскальної служби України (а.с.33-34), про що було надіслано повідомлення ГУ ДФС у Волинській області (а.с.36-37). Однак, на день розгляду даної справи, рішення за результатами розгляду скарги на податкові повідомлення рішення, ні позивачем ні відповідачем суду не надано.

Пунктом 56.18 статті 56 Податкового кодексу України (далі - ПК України) від 02.12.2010 року № 2755-VI (з наступними змінами та доповненнями) передбачено, що з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

Згідно із частиною другою статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) юрисдикція адміністративних судів поширюються на публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Відповідно до статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку суду, відповідач довів правомірність оскаржуваних в даній адміністративній справі податкових повідомлень-рішень, з огляду на таке.

Відповідно до статті 49 Митного кодексу України (далі МК України) митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу (частина перша статті 51 МК України).

Пунктом 41.1 статті 41 ПК України встановлено, що контролюючими органами є органи доходів і зборів - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування єдиної державної податкової, державної митної політики в частині адміністрування податків і зборів, митних платежів та реалізує державну податкову, державну митну політику, забезпечує формування та реалізацію державної політики з адміністрування єдиного внеску, забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями при застосуванні податкового та митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску (далі - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику), його територіальні органи.

Оскільки, Головне управління ДФС у Волинській області є органом доходів і зборів, що забезпечує формування єдиної державної податкової, державної митної політики в частині адміністрування податків і зборів, митних платежів, тому воно вправі проводити документальні перевірки дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи з підстав, визначених Митним кодексом України.

Як визначено частиною першою статті 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. При цьому пунктами 4, 5 частини пятої вказаної статті передбачено, що орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право проводити в порядку, визначеному статтями 345 - 354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості.

Згідно пункту 7 частини першої статті 336 МК України митний контроль здійснюється безпосередньо посадовими особами органів доходів і зборів також шляхом проведення документальних перевірок дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи, у тому числі своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів.

Відповідно до частини першої та другої статті 345 МК України, документальна перевірка - це сукупність заходів, за допомогою яких органи доходів і зборів переконуються у правильності заповнення митних декларацій, декларацій митної вартості та в достовірності зазначених у них даних, законності ввезення (пересилання) товарів на митну територію України або на територію вільної митної зони, вивезення (пересилання) товарів за межі митної території України або за межі території вільної митної зони, а також своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів.

Частиною першою статті 351 МК України визначено, що предметом документальних невиїзних перевірок є дані про своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати митних платежів при переміщенні товарів через митний кордон України підприємствами, а також при переміщенні товарів через митний кордон України громадянами з поданням митної декларації, передбаченої законодавством України для підприємств.

Однією з підстав для проведення документальних невиїзних перевірок є надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтвердженої інформації про непідтвердження автентичності поданих органові доходів і зборів документів щодо товарів, митне оформлення яких завершено, недостовірність відомостей, що в них містяться, а також запитів стосовно надання інформації про зовнішньоекономічні операції, які здійснювалися за участю суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності - резидентів України (пункт 2 частини другої статті 351 Митного кодексу України).

З урахуванням того, що від митних органів Литовської Республіки були отримані експортні митні декларації, в яких митна вартість значно відрізняється від задекларованої позивачем під час ввезення транспортних засобів на митну територію України, тому в органу доходів і зборів були всі підстави для призначення та проведення документальної невиїзної перевірки.

За таких обставин, Головне управління ДФС у Волинській області наділено компетенцією перевіряти правильність визначення митної вартості ввезених транспортних засобів після їх фактичного випуску на митну територію України.

Відповідно до частини восьмої статті 264 МК України, з моменту прийняття органом доходів і зборів митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.

При цьому, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, за правилами пункту 2 частини другої статті 52 Митного кодексу України зобовязані подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Проаналізувавши вищезазначені положення митного законодавства, суд приходить до висновку, що декларант, здійснюючи ввіз на митну територію України товарів або транспортних засобів, з моменту прийняття органом доходів і зборів митної декларації несе повну відповідальність за достовірність відомостей в ній, в тому числі щодо достовірності митної вартості.

За правилами пункту 5 частини першої статті 352 Митного кодексу України, посадовими особами органів доходів і зборів під час проведення перевірок можуть бути використані отримані від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджені відомості щодо вартісних, кількісних або якісних характеристик, країни походження, складу та інших характеристик, які мають значення для оподаткування товарів, їх ввезення (пересилання) на митну територію України або на територію вільної митної зони чи вивезення (пересилання) за межі митної території України або території вільної митної зони, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення.

В судовому засіданні досліджено копії експортних митних декларацій країни відправлення Литовської Республіки, а саме: №15LTKR5000ЕК011485 від 17 квітня 2015 року, №15LTKR5000ЕК007А98 від 19 лютого 2015 року, які стосуються митного оформлення транспортних засобів «Renault Kangoo» (номер кузова НОМЕР_1), «Renault Megane» (номер кузова НОМЕР_2), а тому документально підтверджують відомості щодо вартісних, кількісних або якісних характеристик, країни походження, складу та інших характеристик, які мають значення для оподаткування товарів, їх ввезення (пересилання) на митну територію України (а.с.57,62).

Товари, зазначені в отриманих від іноземних митних органів документах, можна чітко ідентифікувати як такі, що були оформлені за МД №204050001/2015/001621 від 23 лютого 2015 року, МД №204050001/2015/003396 від 20 квітня 2015 року.

Суд зазначає, що різниця між митною вартістю задекларованою при перетині митного кордону Литовської Республіки становить 35085,05 грн. та 12683,87 грн. відповідно. При цьому, проміжок часу між експортом транспортних засобів 4 дні (з 19 лютого 2015 року по 23 лютого 2015 року), 3 дні (з 17 квітня 2015 року по 20 квітня 2015 року) відповідно.

На думку суду, отримані від уповноважених органів Литовської Республіки документально підтверджені відомості щодо вартісних характеристик, які мають значення для оподаткування товару, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення, в силу приписів статті 352 МК України правомірно були використані посадовими особами відповідача в ході проведення перевірки, є належними та допустимими доказами для прийняття їх судом.

При вирішенні даного спору суд також в силу вимог частини першої статті 244-2 КАС України враховує правову позицію, викладену у постанові колегії суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України від 29 вересня 2015 року (справа № 21-1724а15), відповідно до якої є правомірним прийняття податкових повідомлень-рішень за результатами перевірки на підставі документів, отриманих від митних органів іноземної держави, з яких митний орган встановив розбіжності в сумі вартості ввезеного на митну територію України товару, яка відмінна від вартості, заявленої декларантом.

Суд не бере до уваги пояснення представника позивача відносно того, що ПП «Автопалац» невідомо чому ОСОБА_3 приховав від митних органів іноземної держави достовірну інформацію щодо дійсної вартості транспортних засобів та те, що такий транспортний засіб ним фактично відчужено, оскільки у даному випадку йдеться про незавершені процедури митного оформлення товару у режимі експорту з Литовської Республіки в Україну, а згідно частини восьмої статті 264 МК України з моменту прийняття органом доходів і зборів митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що Головне управління ДФС у Волинській області обґрунтовано винесло податкові повідомлення-рішення від 19 лютого 2016 року №, №, №, а відтак позовні вимоги в частині визнання протиправними та скасування таких податкових повідомлень-рішень є необґрунтованими та не підлягають до задоволення.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправною та скасування податкової вимоги від 10 травня 2016 року №209-17, суд зазначає наступне.

Згідно з підпунктом 14.1.153 пункту 14.1 статті 14 ПК України податкова вимога - письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.

Відповідно до пунктів 59.1, 59.4, 59.5 статті 59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога надсилається також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов'язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Разом з тим, в оскаржуваній податковій вимозі зазначено, що станом на 09 травня 2016 року сума податкового боргу за узгодженими грошовими зобовязаннями (ПДВ з ввезених на територію України товарів; мито на товари, що ввозяться на територію України субєктами підприємницької діяльності; додатковий імпортний збір) становить 24680,83 грн., з яких 16047,08 грн. основний платіж, 4011,77 грн. штрафні (фінансові) санкції (штрафи) та пеня в розмірі 4621, 98 грн.

Відповідно до п.56.1 п. 56.2 ст. 56 ПК України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку. У разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов'язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, він має право звернутися до контролюючого органу вищого рівня із скаргою про перегляд цього рішення. Так, судом встановлено, що позивач направив до Державної фіскальної служби України первинну скаргу про перегляд податкових повідомлень-рішень від 19 лютого 2016 року №, №, №, що підтверджується копією фіскального чеку Укрпошти від 02 березня 2015 року (а.с.35) та оглянутим в судовому засіданні його оригіналом.

Згідно з п.56.5 ст.56 ПК України платник податків одночасно з поданням скарги контролюючому органу вищого рівня зобов'язаний письмово повідомляти контролюючий орган, яким визначено суму грошового зобов'язання або прийнято інше рішення, про оскарження його податкового повідомлення-рішення або будь-якого іншого рішення. Так, ПП «Автопалац» повідомило ГУ ДФС у Волинській області про оскарження податкових повідомлень-рішень (а.с.36-37).

Також, п. 56.18 ст.56 ПК України передбачено, що з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення. Рішення контролюючого органу, оскаржене в судовому порядку, не підлягає адміністративному оскарженню. Процедура адміністративного оскарження вважається досудовим порядком вирішення спору. При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов'язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Таким чином, оскільки позивач скористався своїм правом на оскарження податкових повідомлень-рішень в адміністративному та судовому порядку (що є його правом), тому суми грошових зобов'язань (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), нараховані згідно з такими податковими повідомленнями-рішеннями необхідно вважати неузгодженими.

Відтак, вимоги ПП «Автопалац» в частині визнання протиправною та скасування податкової вимоги від 10 травня 2016 року №209-17 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до положень частини третьої статті 94 КАС України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Позивачем при поданні позовної заяви було сплачено судовий збір у сумі 1378,00 грн., що підтверджується квитанцією №37132728 від 24 травня 2016 року (а.с.2).

Оскільки суд задовольняє позовні вимоги частково, тому на користь позивача слід присудити за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Волинській області судовий збір в розмірі 689,00 грн.

Керуючись статтями 11,17,71,94,158,160,162,163,186 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Податкового кодексу України, Митного кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати податкову вимогу Головного управління ДФС у Волинській області від 10 травня 2016 року №209-17.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Присудити на користь Приватного підприємства «Автопалац» (43000, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Єршова, будинок 11, офіс 408, ідентифікаційний код юридичної особи 39053285) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Волинській області (43010, Волинська область, місто Луцьк, майдан Київський, будинок 4, ідентифікаційний код юридичної особи 39400859) судовий збір у розмірі 689,00 гривень (шістсот вісімдесят девять гривень 00 копійок).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, яка буде складена у повному обсязі 24 червня 2016 року. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Головуючий

Суддя В.В. Мачульський