Справа № 801/3154.1/13-а
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2016-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 червня 2016 року м. Київ К/800/61644/13

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого:Штульман І.В. (доповідач),
суддів:Олексієнка М.М., Рецебуринського Ю.Й., -

розглянувши в касаційній інстанції в порядку письмового провадження справу за позовом Управління Пенсійного фонду України в місті Керчі Автономної Республіки Крим до Республіканського підприємства «Керченське «Міжрайпаливо» про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в місті Керчі Автономної Республіки Крим на постанову Окружного адміністративного суду Автономної Республіки Крим від 26 вересня 2013 року та ухвалу Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 13 листопада 2013 року, -

в с т а н о в и в :

Управління Пенсійного фонду України в місті Керчі Автономної Республіки Крим звернулося в суд з позовом, у якому просить стягнути з Республіканського підприємства «Керченське «Міжрайпаливо» на свою користь суму заборгованості по штрафних санкціях та пені у розмірі 1699,55 гривень.

Постановою Окружного адміністративного суду Автономної Республіки Крим від 26 вересня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 13 листопада 2013 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі Управління Пенсійного фонду України в місті Керчі Автономної Республіки Крим, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить Вищий адміністративний суд України скасувати постанову Окружного адміністративного суду Автономної Республіки Крим від 26 вересня 2013 року та ухвалу Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 13 листопада 2013 року і направити справу на розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Суди встановили, що Республіканське підприємство «Керченське «Міжрайпаливо» зареєстроване як юридична особа, є платником страхових внесків, перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в місті Керчі Автономної Республіки Крим.

Управління Пенсійного фонду України в місті Керчі Автономної Республіки Крим 25 квітня 2012 року прийняло рішення № 225 про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальником страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, у тому числі донарахованих страхувальником або органом Пенсійного фонду України. Відповідно до вказаного рішення на Республіканське підприємство «Керченське «Міжрайпаливо» накладено штраф у розмірі 1161,03 гривень та нараховано пеню у сумі 538,52 гривень.

Зазначене рішення відповідач отримав 15 травня 2012 року та не оскаржував його, суму боргу у розмірі 1699,55 гривень ним сплачено не було.

Ухвалюючи рішення суди попередніх інстанцій, керуючись

положеннями Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 8 липня 2010 року № 2464-VI (далі - Закон № 2464-VI) виходили з того, що оскільки Управлінням Пенсійного фонду України в місті Керчі Автономної Республіки Крим не надано доказів направлення відповідачеві вимоги про сплату боргу на суму 1699,55 гривень відповідно до норм, встановлених чинним законодавством, яка в даному випадку і є виконавчим документом, то відсутні підстави для задоволення позовних вимог Управління Пенсійного фонду України в місті Керчі Автономної Республіки Крим про стягнення з Республіканського підприємства «Керченське «Міжрайпаливо» суми заборгованості у розмірі 1699,55 гривень.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується із рішенням судів про відмову Управлінню Пенсійного фонду України в місті Керчі Автономної Республіки Крим в задоволенні позову, однак з інших підстав, ніж які зазначені судами першої та апеляційної інстанцій у рішеннях.

З матеріалів справи вбачається, що рішення від 25 квітня 2012 року № 225 про застосування до Республіканського підприємства «Керченське «Міжрайпаливо» фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальником страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, у тому числі донарахованих страхувальником або органом Пенсійного фонду України, прийняте Управлінням Пенсійного фонду України в місті Керчі Автономної Республіки Крим на підставі пункту 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 2464-VI і пункту 2 частини 9 статті 106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

Так, за період до 1 січня 2011 року відносини, що виникали між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, регулювалися Законом № 1058-IV. Зазначеним Законом визначалися платники страхових внесків, порядок їх нарахування, обчислення та сплати страхових внесків, стягнення заборгованості за цими внесками.

Пунктом 2 частини 9 статті 106 Закону № 1058-IV, який діяв до 1 січня 2011 року, було передбачено, що за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або територіальними органами Пенсійного фонду України, накладається штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум. Одночасно на суми своєчасно не сплачених (не перерахованих) страхових внесків і фінансових санкцій нараховується пеня в розмірі 0,1 відсотка зазначених сум коштів, розрахована за кожний день прострочення платежу.

Із набранням чинності з 1 січня 2011 року Законом № 2464-VI наведені вище норми матеріального права були виключені.

У той же час згідно з абзацом п'ятим пункту 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 2464-VI стягнення заборгованості із сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі страхових внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, здійснюється фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування відповідно до законодавства, що діяло на момент виникнення такої заборгованості або застосування штрафних санкцій. Погашення заборгованості з використанням коштів, що надходять у рахунок сплати єдиного внеску, забороняється.

Абзацом шостим цього ж пункту Прикінцевих та перехідних положень Закону № 2464-VI встановлено, що на період до повного стягнення заборгованості із сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі нарахованих внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, та відповідних штрафних санкцій за фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування зберігаються повноваження щодо контролю за правильністю нарахування, своєчасністю сплати страхових внесків, застосування фінансових санкцій, якими вони були наділені до набрання чинності цим Законом.

Наведене правило щодо збереження порядку стягнення та контрольних функцій фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування, передбачених законодавством, чинним до 1 січня 2011 року, поширюється лише на заборгованість зі сплати страхових внесків та сум штрафних санкцій, які були нараховані та/або не сплачені до зазначеної дати.

Отже, заборгованість у зв'язку з несплатою страхових внесків, а відтак і накладені фінансові санкції (штраф, пеня), які виникли до 1 січня 2011 року, мають бути застосовані (стягнуті) і після 1 січня 2011 року, оскільки зазначені заборгованість і штрафні санкції виникли в період дії пункту 2 частини 9 статті 106 Закону № 1058-IV, тобто відповідно до законодавства, що діяло на момент виникнення вказаної заборгованості.

Згідно частини 13 статті 106 Закону № 1058-IV про нарахування пені та накладення штрафів, передбачених частинами 9 і 10 цієї статті, посадові особи виконавчих органів Пенсійного фонду України в порядку, встановленому правлінням Пенсійного фонду України, виносять рішення, які протягом трьох робочих днів із дня їх винесення надсилаються страхувальнику, банку чи організації, яка здійснює виплату і доставку пенсій. Суми пені та штрафів, передбачених частинами 9 і 10 цієї статті, підлягають сплаті страхувальником, банком чи організацією, яка здійснює виплату і доставку пенсій, протягом десяти робочих днів з дня одержання відповідного рішення. При цьому в цей же строк страхувальник, банк чи організація, яка здійснює виплату і доставку пенсій, має право оскаржити зазначене рішення до вищого органу Пенсійного фонду України або в судовому порядку з одночасним обов'язковим письмовим повідомленням про це відповідного виконавчого органу Пенсійного фонду України, яким прийнято це рішення. Оскарження рішення виконавчого органу Пенсійного фонду України про нарахування пені та накладання штрафів зупиняє строки їх сплати до винесення вищим органом Пенсійного фонду України або судом рішення у справі. Строки сплати фінансових санкцій також призупиняються до винесення судом рішення в разі оскарження страхувальником вимоги про сплату недоїмки, якщо накладення фінансових санкцій пов'язано з її виникненням або несвоєчасною сплатою.

За приписами частини 14 статті 106 Закону № 1058-IV рішення органу Пенсійного фонду України про нарахування пені або накладення штрафу, передбачених частинами 9 і 10 цієї статті, є виконавчим документом. У разі якщо страхувальник, банк чи організація, яка здійснює виплату і доставку пенсій, отримали рішення про нарахування пені та накладення штрафу, передбачених частинами 9 і 10 цієї статті, і не сплатили зазначені в них суми фінансових санкцій протягом десяти робочих днів, а також не оскаржили це рішення чи не повідомили у цей строк відповідний виконавчий орган Пенсійного фонду України про його оскарження, воно передається для виконання державній виконавчій службі та страхувальнику. Суми пені та фінансових санкцій, застосованих за порушення порядку та строків обчислення, нарахування та сплати страхових внесків стягуються в тому ж порядку, що й недоїмка із сплати страхових внесків. Суми пені та штрафів можуть бути включені до вимоги про сплату недоїмки, якщо застосування цих фінансових санкцій пов'язано з виникненням та сплатою недоїмки.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач направив рішення від 25 квітня 2012 року № 225 про застосування до Республіканського підприємства «Керченське «Міжрайпаливо» фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальником страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, у тому числі донарахованих страхувальником або органом Пенсійного фонду України, - на примусове виконання до органу державної виконавчої служби. Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Керченського головного управління юстиції в Автономній Республіці Крим від 16 липня 2012 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання зазначеного рішення № 225 щодо стягнення з Республіканського підприємства «Керченське «Міжрайпаливо» суми у розмірі 1699,55 гривень, при цьому скориставшись таких правом Управління Пенсійного фонду України в місті Керчі Автономної Республіки Крим звернулося і до суду з позовом про стягнення з Республіканського підприємства «Керченське «Міжрайпаливо» цієї ж суми заборгованості, що фактично є підставою до повторного стягнення з відповідача однієї і тої ж суми боргу, що не допускається.

Такі обставини суди залишили поза увагою, при цьому прийняли правильне рішення про відмову Управлінню Пенсійного фонду України в місті Керчі Автономної Республіки Крим в задоволенні позову, оскільки виходячи з викладених вище обставин підстави для задоволення позову відсутні, а тому колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій про відмову в задоволенні позову у цій справі слід залишити без змін.

Згідно частини 1 статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

У відповідності до частини 2 статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України не може бути скасовано судове рішення з мотивів порушення судом норм процесуального права, якщо це не призвело і не могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в місті Керчі Автономної Республіки Крим - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду Автономної Республіки Крим від 26 вересня 2013 року та ухвалу Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 13 листопада 2013 року у справі за позовом Управління Пенсійного фонду України в місті Керчі Автономної Республіки Крим до Республіканського підприємства «Керченське «Міжрайпаливо» про стягнення заборгованості - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Штульман І.В.

Судді: Олексієнко М.М.

Рецебуринський Ю.Й.