Справа № 808/9138/15
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2016-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

29 червня 2016 рокусправа № 808/9138/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Кругового О.О.

суддів: Юхименка О.В. Нагорної Л.М.

за участю секретаря судового засідання: Лащенка Р.В..

за участю:

представника позивача: Родько О.А.,

представника відповідача: Сахно О.О..

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Пологівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області

на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 06 квітня 2016 року у справі №808/9138/15 за позовом товариства з додатковою відповідальністю «Пологівський хімічний завод «Коагулянт» до Пологівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення,

в с т а н о в и в :

29 грудня 2015 року товариство з додатковою відповідальністю «Пологівський хімічний завод «Коагулянт» звернулось до суду з адміністративним позовом в якому просило: визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення № від 30.10.2015 року про зменшення розміру від'ємного значення суми з податку на додану вартість на суму 62 927 грн. 00 коп., прийняте Пологівською об'єднаною державною податковою інспекцією ГУ ДФС у Запорізькій області.

Адміністративний позов обґрунтовано тим, що податкове повідомлення - рішення про зменшення позивачу суми від'ємного значення з податку на додану вартість є протиправним та необґрунтованим, прийнятим на підставі висновків перевірки, що ґрунтуються лише на обставинах, що стосуються лише контрагента позивача та його господарських відносин, а також обставин транспортування товару. Позивач вважає, що податковим органом невірно надано оцінку встановленим внаслідок перевірки обставин господарських відносин між ним та його контрагентом, не враховано наявність первинних документів, що свідчать на користь факту здійснення господарських відносин, проігноровано принципи індивідуальності юридичної відповідальності, все зазначене, на думку позивача, свідчить про достатність підстав для скасування оскаржуваного податкового повідомлення - рішення.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 06 квітня 2016 року адміністративний позов ТДВ «Пологівський хімічний завод «Коагулянт» задоволено: визнано протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення № від 30.10.2015 року зменшення розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість на суму 62 927 грн. 00 коп., прийняте Пологівською об'єднаною державною податковою інспекцією ГУ ДФС у Запорізькій області.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції вимог норм матеріального та процесуального права просить оскаржувану постанову суду скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтвердженні належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків. На порушення п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України, позивачем завищено суму податкового кредиту на загальну суму 62 926,90 грн. Порушення виникло внаслідок включення до складу податкового кредиту ТДВ "ПХЗ "Коагулянт" сум ПДВ, сформованих за рахунок взаємовідносин з ТОВ "Січеслав" по фінансово - господарській операції, здійсненої у червні 2015 року, яка не підтверджена належними первинними документами. Вважає висновки акту перевірки обґрунтованими, а спірне податкове повідомлення - рішення правомірним. Просить у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Від позивача до суду надійшли заперечення на апеляційну скаргу, в яких він зазначив про правомірність здійснення ним господарської діяльності у перевіряємий період, внаслідок чого сформовано від'ємне з ПДВ, відтак позивач вважає, що відсутніми є підстави для прийняття у відношенні ТДВ "Пологівський хімічних завод "Коагулянт" податкових повідомлень - рішень про про зменшення розміру від'ємного значення суми з податку на додану вартість.

Представник відповідача в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав, просив суд апеляційну скаргу задовольнити та оскаржувану постанову суду - скасувати, прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Представник позивача в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечував, заначив про відсутність підстав для скасування оскаржуваної постанови Запорізького окружного адміністративнрого суду, просив її залишити без змін.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального права, надану правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що у період з 16.10.2015 року по 21.10.2015 року посадовими особами Пологівської ОДПІ було проведено позапланову виїзну документальну перевірку ТДВ «ПХЗ Коагулянт» з питання підтвердження взаємовідносин із платником податків ТОВ «Січеслав» за період з 01.06.2015 року по 30.06.2015 року, за наслідками якої складено акт від 21.10.2015 року №1051/08-15-22-021/03327724.

Перевіркою встановлено порушення ТДВ «ПХЗ «Коагулянт» вимог п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198 Податкового Кодексу України, в результаті чого встановлено завищення залишку, що включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду, на суму 62 927 грн. за червень 2015 року.

На підставі зазначених висновків акту перевірки Пологівською ОДПІ прийнято спірне податкове повідомлення-рішення за № від 30.10.2015, яким позивачу зменшено розмір від'ємного значення суми ПДВ на сумі 62 927 грн. за червень 2015 року.

Правомірність та обґрунтованість податкового повідомлення - рішення № від 30.10.2015 є предметом спору переданого на вирішення суду.

Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що досліджені в судовому порядку податкові накладні, виписані за наслідками господарських відносин позивача з ТОВ «Січеслав», з урахуванням інших документів первинної бухгалтерської звітності, обставин здійснених позивачем операцій надають право ТДВ «ПХЗ «Коагулянт» на формування податкового кредиту. Натомість, суд дійшов висновку, що відповідачем в порушення вимог ст. 71 КАС України, не доведено обставини, на яких ґрунтуються його заперечення, та не спростував доводів адміністративного позову ТДВ «ПХЗ «Коагулянт».

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно з п.198.2 ст.198 ПК України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

- дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

У відповідності ж з п.198.6 ст.198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Таким чином, наведеними нормами матеріального права, визначено підстави для формування платником податків податкового кредиту з податку на додану вартість і до таких підстав віднесено: наявність господарської операції, сплата податку на додану вартість у вартості товарів (робіт, послуг), факт сплати податку на додану вартість має підтверджуватися відповідними податковими накладними, використання придбаних товарів (робіт, послуг) в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно п.200.1 ст.200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Відповідно до п.200.3 ст.200 Податкового кодексу України, при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно із пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстрочення або відстрочення відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (п.200.3 ст.200).

Згідно п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України, якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то:

бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у перердніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів / послуг аюо до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг;

залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

Обов'язковою умовою включення до податкового кредиту сум податку на додану вартість, сплачених (нарахованих) в складі ціни за товари (роботи, послуги), відповідно до пункту 198.6 ст.198 Податкового кодексу України, є наявність податкової накладної, виданої продавцем. Згідно з п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими; з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі, коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Таким чином, згідно з пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, не відносяться до податкового кредиту суми ПДВ лише за умови відсутності податкової накладної на момент перевірки.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що за договором купівлі-продажу №25 від 24.03.2015 ТДВ "ПX3 Коагулянт" придбав у ТОВ "Січеслав" вугілля марки ДГр на загальну суму 377561,40 грн., в т.ч. ПДВ 62926,90 грн.

Згідно з п.1.1. договору продавець зобов'язується передати у власність Покупця вугілля марки ДГр, а Покупець - прийняти й оплатити його. Згідно з п.5.1, витрати пов'язані з доставкою товару за рахунок Покупця і включаються в вартість товару.

Транспортування товару здійснювалося по товарно - транспортним накладним, в яких автомобілем Рено АН6387КХ, причіп АН6560ХХ, перевозка товару проводилась водієм - ОСОБА_3, автомобільний перевізник - ФОП ОСОБА_4, замовник ТДВ "ПХЗ "Коагулянт", вантажовідправник - ТОВ "Січеслав", вантажоодержувач - ТДВ "ПХЗ "Коагулянт", пункт навантаження - м.Новогродівка, пункт розвантаження - м.Пологи, с.Чапаєвка, вул.Кар'єрна, 1, товар: вугілля ДГр., к-сть 39,1 т.

Приймання - передача вугілля відбувалась на підставі Актів складених на підставі договору поставки №25 від 24.03.2015 року також постачальником в адресу позивача виписано видаткові накладні на поставлений товар - вугілля марки ДГр.

За поставлений товар ТОВ «Січеслав» виписано рахунки ТДВ «ПХЗ «Коагулянт».

За наслідками виконання договору поставки товару ТОВ «Січеслав» на адресу ТДВ «ПХЗ «Коагулянт» було виписано податкові накладні, які були належним чином та своєчасно зареєстровано в Реєстрі податкових накладних.

Також, як вбачається з акту перевірки податковим органом серед інших первинних документів було досліджено платіжні доручення про сплату ТДВ «ПЗХ «Коагулянт» грошових коштів за поставлений ТОВ «Січеслав» товар. (стор. 7-8 акту) та встановлено, що позивачем сплачено грошові кошти за господарськими зобов'язаннями перед ТОВ «Січеслав» всього на суму 377561.4 грн. в т.ч. ПДВ 62926.9 грн..

Досліджені вище документи відповідають вимогам чинного законодавства, та визнаються судом апеляційної інстанції як первинні з огляду на наступне.

Згідно з ч.1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

У відповідності до ч.2 ст.9 означеного Закону первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань платників здійснюється на підставі первинних документів, у яких міститься інформація саме про господарські операції (результати їх здійснення).

Надані позивачем для підтвердження реальності здійснення господарських операцій, первинні документи відображають зміст та обсяг укладених договорів, містять всі необхідні реквізити, та обов'язкові посвідчення, що вказує на безпідставність висновків податкового органу про неправомірне відображення позивачем аналізованих сум податку на додану вартість у податковій звітності за перевіряємий період.

Проте, як вбачається з акту перевірки податковим органом зроблено висновок про завищення позивачем сум від'ємного значення за червень 2015 року за рахунок сум ПДВ, віднесених до податкової звітності за наслідками господарських відносин з ТОВ «Січеслав» з огляду на те, що згідно з даними Єдиного реєстру податкових накладних та відповідно п.201.10, п.201.7 ст.201 Податкового кодексу України, ТОВ "Січеслав" придбав вугілля марки ДГр у ТОВ "Шріхмед", ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у м.Києві, КВЕД 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля, стан 0) , ТОВ "Гольфстрім ТМ" , ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві. КВЕД 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля, стан 0) та ТОВ "Дримтаун", ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у м.Києві, КВЕД 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля, стан 0). Відповідні підприємства не мають зареєстрованих податкових накладних, які б підтверджували здійснення закупівлі вугілля марки ДГр, які в свою чергу в подальшому були використанні для продажу ТОВ "Січеслав", а він в свою чергу для реалізації ТДВ "ПХЗ Коагулянт".

На підставі чого, податківцями зроблено висновок, що відсутні справжні джерела первинного походження ТМЦ (вугілля ДГр), відтак не існувало дійсної можливості набуття їх у власність, а тому відсутній факт володіння відповідними активами та розпорядження ними у даних СГД - ТОВ "Шріхмед", ТОВ "Гольфстрім ТМ" та ТОВ "Дримтаун", а відповідно і у ТОВ "Січеслав" та ТДВ "ПХЗ Коагулянт".

З цього приводу суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

У відповідності до ст. 61 Конституції України, юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Нормативними актами України не передбачена відповідальність юридичної особи за зобов'язаннями іншої юридичної особи, в тому числі за податковими зобов'язаннями.

В свою чергу, невідповідність окремих документів складених відносно товару постачальником по ланцюгу постачання не впливає на віднесення позивачем (покупцем) до складу податкового кредиту оскільки Закон не ставить право платника податку на формування податкового кредиту в залежність від наявності документів щодо належного виконання постачальниками по ланцюгу постачання своїх податкових та інших зобов'язань.

Так, Рішенням Європейського суду з прав людини у справах Інтерсплав проти України (2007 рік, заява № 803/02), ««Булвес» АД проти Болгарії» (2009 рік, заява № 3991/03) і «Бізнес Супорт Центр проти Болгарії» (2010 рік, заява № 6689/03), у яких визначено, що платника податку не може бути позбавлено права на бюджетне відшкодування ПДВ за відсутності доказів того, що його було залучено до протиправної діяльності, пов'язаної з незаконним отриманням бюджетного відшкодування; при цьому платник ПДВ не повинен нести відповідальність за зловживання, вчинені його постачальниками, якщо платник ПДВ не знав про такі зловживання і не міг про них знати.

Аналогічна правова позиція викладена і у п.38 рішення Європейського Суду з прав людини від 09.01.2007 у справі «Інтерсплав проти України» (2007 рік, заява №803/02), а саме: «… коли державні органи володіють будь-якою інформацією про зловживання у системі відшкодування ПДВ, що здійснюються конкретною компанією, вони можуть вжити відповідних заходів з метою запобігання або усунення таких зловживань. Суд, однак, не може прийняти зауваження Уряду щодо загальної практики з відшкодування ПДВ за відсутності будь-яких ознак, які б вказували на те, що заявник був безпосередньо залучений до таких зловживань».

Крім того, у відповідності до правових висновків Верховного суду України, викладених в Постанові від 22.09.2015 року, «Сама по собі наявність або відсутність окремих документів не може бути підставою для висновків про відсутність господарської операції та відмови у формуванні податкового кредиту, якщо з інших даних вбачається зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства у зв'язку з його господарською діяльністю».

Так, згідно акту перевірки встановлено, що позивачем було позивачем сплачено грошові кошти за господарськими зобов'язаннями перед ТОВ «Січеслав» всього на суму 377561.4 грн. в т.ч. ПДВ 62926.9 грн., а відтак, понесено витрат у зв'язку з провадження господарської діяльності.

Також, суд апеляційної інстанції зазначає, що безпідставними є доводи відповідача з приводу не підтвердження факту здійснення господарських операцій між позивачем та ТОВ «Січеслав» з огляду лише на невідповідність ТТН, оскільки відсутність або певна невідповідність товарно-транспортних накладних не позбавляє господарські операції їх реального змісту, з урахуванням наявних видаткових накладних, оплати за поставлений товар (послуги) та подальшого використання товару у власній господарській діяльності платника податків, що у своїй сукупності підтверджує отримання товару (послуг) і як наслідок наявність у платника права на формування податкового кредиту. Правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України №363 від 14.10.1997р., визначено такий документ як товарно-транспортна накладна та подорожній лист. Між тим, вказані Правила не встановлюють правил податкового обліку валових витрат платників податку, а лише встановлюють права, обов'язки та відповідальність власників автомобільного транспорту (перевізників). При цьому, документи обумовлені вказаними правилами, зокрема, товарно-транспортна накладна та подорожній лист, не є документами первинного бухгалтерського обліку, що підтверджують обставини придбання та продажу товарно-матеріальних цінностей.

Отже, певна невідповідність ТТН може свідчити лише про неналежне оформлення документів щодо перевезення товару, та не може слугувати підставою для визнання або невизнання господарської операції з постачання (купівлі - продажу ) товару, оскільки не має статусу документу звітності первинного бухгалтерського обліку.

Крім того, позивачем до суду надано копії товарно - транспортних накладних, які підтверджують факт транспортування товару, а саме: вугілля ДГр., к-сть 39,1 т..

Отже, суд апеляційної інстанції вважає, що позивачем належним чином та в повному обсязі підтверджено правомірність формування від'ємного значення з податку на додану вартість за рахунок господарських операцій з придбання ТМЦ у ТОВ «Січеслав» в перевіряємий період.

Відповідачем, на якого відповідно до ч.2 ст.71 КАС України покладено обов'язок щодо доказування правомірності прийнятого рішення, не доведено того, що сторонами укладено угоди не з метою реального настання правових наслідків, а з метою порушення публічного порядку.

З огляду на викладені обставини, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції в достатньому обсязі з'ясовано обставини справи та ухвалено законне і обґрунтоване рішення, у зв'язку з чим, підстав для скасування рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги, не існує.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст.195, ст.196, п.1 ч.1 ст.198, ст.200, ст.205, ст.206 КАС України суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Пологівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області - залишити без задоволеня.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 06 квітня 2016 року у справі №808/9138/15 - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий: О.О. Круговий

Суддя: О.В. Юхименко

Суддя: Л.М. Нагорна