Справа № 808/2993/13-а
Суддя: Степашко О.І.
Дата ухвалення: 2016-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2016 року м. Київ К/800/21979/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючого Степашка О.І.

Суддів Борисенко І.В.

Островича С.Е.

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у м. Запоріжжі Міжрегіонального Головного управління Міндоходів

на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 30.05.2013

та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 08.04.2014

у справі № 808/2993/13-а

за позовом Публічного акціонерного товариства «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат»

до 1. Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у м. Запоріжжі Міжрегіонального Головного управління Міндоходів,

2. Державної податкової інспекції у Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя

про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» (далі по тексту - позивач, ПАТ «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат») звернулось до суду з позовом до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у м.Запоріжжі Міжрегіонального Головного управління Міндоходів (далі по тексту - відповідач-1, СДПІ з обслуговування великих платників податків у м. Запоріжжі Міжрегіонального ГУ Міндоходів) та Державної податкової інспекції у Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя (далі по тексту - відповідач-2, ДПІ у Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя) про визнати протиправними дії відповідача-1 щодо нарахування пені за період з 31.01.2009 по 31.12.2010 в розмірі 130687,40 грн.; визнати протиправними дії відповідача-1 щодо зарахування суми пені в розмірі 130687,40 грн. в рахунок суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість; зобов'язати відповідача-2 протягом 5-ти днів з дня набрання законної сили рішенням у справі внести до картки особового рахунку ПАТ «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» запис про збільшення на 130687,40 грн. позитивного сальдо з нарахованого до відшкодування податку на додану вартість; зобов'язання відповідача-1 та відповідача-2 протягом 10 днів з дня набрання законної сили рішенням у справі подати до суду звіт про виконання судового рішення.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 30.05.2013, яка залишена без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 08.04.2014, позов задоволено.

В касаційній скарзі відповідач просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій і прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач є платником податку на додану вартість, що підтверджується Свідоцтвом №200101925, і до 31.12.2012 був зареєстрований як платник податків у СДПІ по роботі з ВПП у м. Запоріжжя, з 01.01.2013 ПАТ «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» перебуває на обліку в ДПІ у Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя.

З 02.03.2009 по 13.04.2009 СДПІ по роботі з ВПП у м. Запоріжжя була проведена планова виїзна перевірка позивача за результатами якої встановлено порушення податкового законодавства, внаслідок чого занижено ПДВ в сумі 471875,00 грн.

06.05.2009 відповідачем-1 прийнято податкове повідомлення-рішення №/0, яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 707812,50 грн. (з них за основним платежем - 471875,00 грн. та за штрафними санкціями - 235937,50 грн.).

Вказане податкове повідомлення - рішення було оскаржено в судовому порядку. Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 21.12.2009, яка залишена без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 13.12.2012, в задоволенні позовних вимог ПАТ «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» відмовлено у повному обсязі.

Таким чином, 13.12.2012 зобов'язання позивача зі сплати ПДВ за рішенням №/0 було узгоджено, граничний термін сплати - 23.12.2012.

Позивач листом за вих. №011-926 від 17.12.2012 повідомив відповідача-1 про згоду на зарахування податкового зобов'язання з ПДВ за грудень 2008 року у сумі 471875,00 грн. (визначеного податковим повідомленням рішенням №/0) в рахунок сум ПДВ попередніх звітних періодів, що підлягають бюджетному відшкодуванню, та які задекларовано у зменшення податкових зобов'язань з ПДВ.

20.12.2012 платіжними дорученнями №9309 та №9310 позивачем сплачено вказані в рішенні №/0 штрафні санкції в розмірі 235937,50 грн., а також перераховано суму пені в розмірі 134224,52 грн., розраховану позивачем самостійно за період з 01.01.2011 по 20.12.2012, тобто починаючи із дня вступу Податкового кодексу в законну силу.

23.12.2012 СДПІ по роботі з великими платниками податків в м. Запоріжжя було нараховано позивачу пеню в розмірі 264911,92 грн. за весь період заниження податкових зобов'язань (по податковому повідомленню-рішенню №/0) - з 31.01.2009 по 23.12.2012.

При нарахуванні зазначеної пені по Податковому кодексу України частково за період до введення його в дію, податковий орган виходив з того, що Податковим кодексом не встановлено винятків щодо порядку або строків сплати для податкових зобов'язань, які були занижені до набрання чинності таким кодексом та узгоджені в період його дії. Отже, не нарахування пені можливе виключно до тих податкових відносин, що існували до набрання ним чинності, а пеня не підлягала б нарахуванню лише у випадку сплати податкового зобов'язання до 01.01.2011.

У зв'язку з чим, відповідачем у відповідності із ст. 129 Податкового кодексу України позивачеві нараховано пеню за весь період несплати донарахованого зобов'язання з ПДВ, включаючи 2010 рік.

Задовольняючи позовні вимоги, суди попередніх інстанцій виходили з наступних обставин, з чим погоджується суд касаційної інстанції.

Відповідно до п.129.1.2 ст.129 Податкового кодексу України, який вступив у дію з 01.01.2011, пеня нараховується у день настання строку погашення податкового зобов'язання, нарахованого контролюючим органом або платником податків у разі виявлення його заниження на суму такого заниження та за весь період заниження (в тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження).

За п. 129.4 ст.129 Податкового кодексу України пеня, визначена пп. 129.1.2 п. 129.1 цієї статті, нараховується із розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на день заниження.

У період до 01.01.2011 порядок нарахування пені визначався Законом України від 21.12.2000 №2181-ІІІ «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» (далі по тексту - Закон №2181).

Відповідно до приписів ст. 16 Закону №2181-ІІІ після закінчення встановлених строків погашення узгодженого податкового зобов'язання на суму податкового боргу нараховується пеня.

За пп. 16.1.2. ст. 16 Закону №2181-ІІІ нарахування пені розпочинається: а) при самостійному нарахуванні суми податкового зобов'язання платником податків - від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати податкового зобов'язання, визначеного цим Законом; б) при нарахуванні суми податкового зобов'язання контролюючими органами - від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати податкового зобов'язання, визначеного у податковому повідомленні згідно з нормами цього Закону.

У випадках апеляційного узгодження суми податкового зобов'язання платник податків зобов'язаний був самостійно погасити її узгоджену суму та штрафні санкції за їх наявності протягом десяти календарних днів, наступних за днем такого узгодження (п. 5.3.2.).

Таким чином, за правилами Закону №2181 пеня нараховувалась лише на суму податкового боргу, тобто у випадку несплати податкових зобов'язань та штрафних санкцій протягом 10 днів після закінчення узгодження в адміністративному чи судовому порядку.

Враховуючи, що процедуру узгодження податкового повідомлення-рішення №/0 було завершено 13.12.2012, тобто вже після втрати законної сили Законом № 2181, пеня за цим законом не нараховувалась.

З огляду на це, 20.12.2012 позивач самостійно, відповідно до правил ПК України, розрахував пеню за період з 01.01.2011 по 20.12.2013 та сплатив її платіжним дорученням за №9310.

Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

З рішення Конституційного Суду України від 09.02.1999 №1/99-рп, частину першу статті 58 Конституції України щодо дії нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Відповідно до частини другої статті 58 Конституції України ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

З огляду на зазначене, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтовано висновку щодо неправомірності нарахування податковим органом пені за несвоєчасну сплату ПДВ за період до 01.01.2011 в сумі 130687,40 грн.

В січні 2013 року позивач отримав акт звірення розрахунків з бюджетом за період з 01.01.2012 по 31.12.2012, яким встановлено, що суму належного позивачу бюджетного відшкодування з ПДВ зменшено на 130687,40 грн. за рахунок зарахування даної суми в погашення пені, яка також була нарахована податковим органом за період з 31.01.2009 по 31.12.2010.

Відповідно до п. 200.6. ст. 200 Податкового кодексу України, платник податку може самостійно прийняти рішення про зарахування в повному обсязі належної йому суми бюджетного відшкодування або її частини у зменшення податкових зобов'язань з цього податку, що виникли протягом наступних звітних (податкових) періодів.

Зазначене рішення відображається платником податку у податковій декларації, яку він подає за результатами звітного (податкового) періоду, в якому виникає право на подання заяви про отримання бюджетного відшкодування згідно з нормами цієї статті. У разі прийняття такого рішення зазначена сума не враховується при розрахунку сум бюджетного відшкодування наступних звітних (податкових) періодів.

Аналіз зазначених норм Податкового кодексу України свідчить, що виключне право на розпорядження сумою бюджетного відшкодування закріплено лише за платником податку, якому таке відшкодування належить, про що вірно зазначено судом першої інстанції.

Судами попередніх інстанцій вірно не взято до уваги доводи відповідача щодо віднесення сум бюджетного відшкодування до надмірно сплаченої суми податку, з огляду на те, що податок на додану вартість є непрямим податком та суми податку, що підлягають відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), виникають не внаслідок надмірної сплати, а внаслідок формування податкового кредиту за операціями з покупцями.

Крім того, відповідно до абз. 2 п.2 гл.1 Порядку повернення коштів, помилкового або надмірно зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затверджених наказом Державного казначейства України від 10.12.2002, №226 Порядку №226, дія цього Порядку не поширюється на операції з відшкодування податку на додану вартість, що також свідчить на користь висновку щодо відсутності підстав ототожнювати суми бюджетного відшкодування з надміру сплаченими податками.

Враховуючи викладене, Вищий адміністративний суд України дійшов висновку про те, що судом першої та апеляційної інстанцій належним чином з'ясовані обставини справи та надано їм відповідну правову оцінку. Порушень норм матеріального та процесуального права, які могли призвести до зміни чи скасування рішень судів першої та апеляційної інстанцій не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись статтями 220-1, 223, 224, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у м. Запоріжжі Міжрегіонального Головного управління Міндоходів відхилити.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 30.05.2013 та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 08.04.2014 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута Верховним Судом України у випадках, встановлених Кодексом адміністративного судочинства України.

Головуючий(підпис)О.І. Степашко
Судді(підпис)І.В.Борисенко
(підпис)С.Е. Острович