Справа № 826/16025/15
Суддя: Епель О.В.
Дата ухвалення: 2016-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Епель О.В.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 червня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Карпушової О.В., Кучми А.Ю.,

за участю секретаря Нагорної Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційні скарги Державної прикордонної служби України, Окремого контрольно-пропускного пункту «Київ» на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 10 лютого 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної прикордонної служби України, Окремого контрольно-пропускного пункту «Київ» про визнання протиправними та скасування наказів і поновлення на посаді,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної прикордонної служби України (далі відповідач-1), Окремого контрольно-пропускного пункту «Київ» (далі відповідач-2) про:

- визнання протиправним та скасування наказу тво Голови Адміністрації Державної прикордонної служби України від 08.07.2015 р. № 277-аг «Про накладення дисциплінарного стягнення», відповідно до якого на старшого оперуповноваженого прикордонної оперативно-розшукової групи відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ОКПП «Київ» старшого лейтенанта ОСОБА_1 було накладено дисциплінарне стягнення у вигляді позбавлення військового звання;

- визнання протиправним та скасування наказу начальника Окремого контрольно-пропускного пункту «Київ» від 14.07.2015 р. № 107-ос «По особовому складу», відповідно до якого ОСОБА_1 було присвоєно військове звання солдат, припинено (розірвано) з ним контракт та звільнено з військової служби в запас за підпунктом «в» (у зв`язку з позбавлення військового звання в дисциплінарному порядку) пункту 1 частини 8 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу»;

- визнання протиправним та скасування наказу начальника ОКПП «Київ» від 24.07.2015 р. № 113-ос «По особовому складу», відповідно до якого припинено (розірвано) контракт та виключено із списків особового складу та всіх видів забезпечення солдата ОСОБА_1 ;

- поновлення на посаді старшого оперуповноваженого прикордонної оперативно-розшукової групи відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ОКПП «Київ» старшого лейтенанта ОСОБА_1 .

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 10 лютого 2016 року адміністративний позов було задоволено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням відповідачі подали апеляційні скарги, в яких просять його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову в повному обсязі, так як, на їх думку, оскаржуване судове рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційних скарг, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню, а постанова суду скасуванню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, наказом Адміністрації державної прикордонної служби України від 08.07.2015 р. № 277-аг «Про накладення дисциплінарного стягнення» на старшого оперуповноваженого прикордонної оперативно-розшукової групи відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ОКПП «Київ» старшого лейтенанта ОСОБА_1 було накладено дисциплінарне стягнення у вигляді позбавлення військового звання за неналежне виконання службових обов`язків, порушення вимог статей 11, 12 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, пунктів 3, 4 Порядку дій військовослужбовців та працівників оперативних підрозділів Державної прикордонної служби України щодо уникнення втягування в протиправну діяльність, затвердженого наказом Адміністрації Держприкордонслужби України від 14.12.2010 р. № 977, п. 1 Контракту про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, відповідно до п. «ж» ст. 68 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

Наказом начальника Окремого контрольно-пропускного пункту «Київ» від 14.07.2015 р. № 107-ос на підставі вищезазначеного наказу позивачу було присвоєно військове звання солдат та припинено (розірвано) контракт шляхом звільнення його з військової служби в запас за пп. «в» п. 1 ч. 8 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (у зв`язку із позбавленням військового звання в дисциплінарному порядку).

Наказом начальника Окремого контрольно-пропускного пункту «Київ» від 24.07.2015 р. № 113-ос солдата ОСОБА_1 було виключено зі списків особового складу та усіх видів забезпечення, а особову справу направлено до Бориспільсько-Баришівського ОМВК Київської області.

Вважаючи вищезазначені накази протиправними, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Судова колегія встановила, що задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що висновки службового розслідування не містять факту наявності чи відсутності події, з приводу якої воно призначено, та її обставин, не є об`єктивними, не встановлюють вини позивача, вчинення ним порушень службової дисципліни не підтверджується жодними доказами, а у постанові про закриття кримінального провадження від 06.11.2015 р. встановлено, що позивач непричетний до незаконного перетинання державного кордону громадянином Російської Федерації.

Дослідивши обставини справи колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законами України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 р. № 2232-XII (далі Закон № 2232-ХІІ), «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» від 24.03.1999 р. № 548-XIV (далі Закон № 548-XIV), «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» від 24.03.1999 р. № 551-XIV (далі Дисциплінарний статут), Порядком дій військовослужбовців та працівників оперативних підрозділів Державної прикордонної служби України щодо уникнення втягування в протиправну діяльність, затвердженим наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 14.12.2010 р. № 977 (далі Порядок № 977), Інструкцією про порядок проведення службового розслідування у Державній прикордонній службі України, затвердженій наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 14.02.2005 р. № 111 (далі Інструкція № 111), Інструкцією про порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженою наказом Міністра оборони України 15.03.2004 р. № 82 (далі Інструкція № 82).

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У ч. 1 ст. 2 Закону № 2232-ХІІ закріплено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Згідно зі ст.ст. 11, 12 Закону № 548-XIV необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини; бути пильним, суворо зберігати державну таємницю; вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.

Про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові.

Пунктами 3, 4 Порядку № 977 передбачено, що про всі звернення з боку (до) осіб, можливо причетних до протиправного діяння, оперативний співробітник зобов`язаний невідкладно в усній формі доповісти безпосередньому начальнику з обов`язковим поданням рапорту про таке звернення в послідовності та за формою, визначеною пунктом 4 цього Порядку.

Протягом доби з часу здійснення звернення оперативний співробітник зобов`язаний письмовим рапортом доповісти про це безпосередньому начальнику.

У рапорті про звернення обов`язково зазначаються: назва посади та прізвище особи, на ім`я якої подається рапорт; дата, час, зміст та форма звернення (у разі проведення особистої зустрічі дата, час початку та закінчення зустрічі, а також місце її проведення); відомості про особу, що звернулась, і третіх осіб у разі їх наявності; дії учасників звернення; обставини, які можуть стати предметом заінтересованості оперативних підрозділів, та будь-які дані, що даватимуть змогу ідентифікувати особу.

Безпосередній начальник, розглянувши рапорт оперативного співробітника, подає його на розгляд прямому начальнику.

Рапорт реєструється в діловодстві оперативного підрозділу та долучається до відповідних справ.

Згідно з п.п. 1, 2 Дисциплінарного статуту військова дисципліна це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.

Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.

Відповідно до п. 84, 85, 86 Дисциплінарного статуту прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Службове розслідування призначається письмовим наказом командира, який вирішив притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності.

Після розгляду письмової доповіді про проведення службового розслідування командир проводить бесіду з військовослужбовцем, який вчинив правопорушення. Якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення.

Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

У п.п. 13, 14 Інструкції № 111 визначено, що особам, які проводять службове розслідування, надається право: отримувати від військовослужбовців та працівників усні чи письмові пояснення, необхідні документи, довідки, консультативні та експертні висновки.

Особа, стосовно якої проводиться службове розслідування, має право давати усні та письмові пояснення, робити заяви, подавати документи і порушувати клопотання про витребування та залучення нових документів, опитування відповідних осіб.

Аналогічна норма закріплена у п.п. 2.1, 2.2 Інструкції № 82.

Відповідно до п. «в» ч. 8 ст. 26 Закону № 2232-ХІІ під час дії особливого періоду з військової служби звільняються військовослужбовці у зв`язку з позбавленням військового звання в дисциплінарному порядку.

Таким чином, з викладених правових норм вбачається, що військовослужбовці зобов`язані неухильно дотримуватися службової дисципліни, віддано служити Українському народові, бути пильними, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, зокрема уникати втягування в протиправну діяльність та про всі звернення з боку осіб, які ймовірно причетні до протиправного діяння, - невідкладно в усній формі доповідати безпосередньому начальнику з обов`язковим поданням відповідного рапорту.

При цьому, порушення службової дисципліни, зокрема невиконання військовослужбовцем зазначених зобов`язань, є правовою підставою для притягнення його до дисциплінарної відповідальності шляхом накладення дисциплінарного стягнення, зокрема у вигляді позбавлення військового звання.

Водночас, накладення зазначеного дисциплінарного стягнення в особливий період є безумовною правовою підставою для звільнення з військової служби.

Крім того, слід враховувати, що накладенню дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування, однак, його проведення не є обов`язковим і належить до альтернативного вибору посадової особи, уповноваженої приймати рішення про притягнення відповідного військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності.

Разом з тим, перевіряючи правильність висновків суду першої інстанції, судова колегія встановила, що 20.04.2011 р. між ректором Національної академії ДПС України ім. Б. Хмельницького і позивачем було укладено контракт про проходження громадянами України військової служби в ДПС України, у п. 1 якого визначено перелік зобов`язань позивача, зокрема дотримуватися Статутів ЗСУ, інших нормативно-правових актів, виконувати службові обов`язки військовослужбовця, вимоги посадової інструкції, дотримуватися вимог військової дисципліни, не допускати вчинення злочинів та адміністративних правопорушень тощо /Т.1 а.с.220-221/.

25.06.2011 р. ОСОБА_1 наказом Голови Державної прикордонної служби України № 305-ос був призначений на посаду старшого інспектора прикордонної служби групи інтерв`ювання третього відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби «Бориспіль-3» ІІ категорії (тип А) Окремого контрольно-пропускного пункту «Київ» /Т.1 а.с.266/.

Наказом від 04.10.2013 р. № 132-ос «По особовому складу» позивача було призначено на посаду старшого оперуповноваженого прикордонної оперативно-розшукної групи відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ІІІ категорії (тип А) /Т.2 а.с. 5/.

У період з 20.01.2015 р. по 22.08.2015 р. на підставі Закону України від 15.01.2015 р. № 113-VІІІ «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» в України діяв особливий період.

04.06.2015 р. позивач під час особливого періоду, використавши своє службове посвідчення (пропускну картку), прибув до зони прикордонного контролю зали «Приліт» аеропорту «Київ» зі сторони зони митного контролю, пройшов через лінію паспортного контролю до виходу пасажирів з літака, де зустрів громадянина Російської Федерації ОСОБА_2 , якому передав паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_3 /Т.2 а.с. 227-234, 238-239, Т.3 а.с.3-7, 69/.

Під час слідування до виходу з пункту пропуску позивач разом із зазначеною особою були затримані співробітниками ГУ СБ України /Т.2 а.с. 227-234, 238-239, Т.3 а.с.3-7, 69/.

Зазначені обставини зафіксовані системою відеоспостереження, розташованою в залах «Приліт» пункту пропуску «Київ» /Т.3 а.с. 69/.

У письмових поясненнях, які були надані позивачем співробітникам ГУ СБ України, він підтвердив викладені обставини, зокрема самостійно зазначивши, що його друг ОСОБА_4 попросив зустріти в аеропорту свого брата та передати йому паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_3 . Отримавши зазначений паспорт позивач по фотокартці в ньому біля виходу з літака зустрів ОСОБА_2 та передав йому цей паспорт Про зазначені обставини позивач своєму безпосередньому начальнику не доповідав. /Т.1 а.с. 83-84/.

Наказом начальника ОКПП «Київ» від 05.06.2015 р. № 371-аг було призначено службове розслідування, у ході якого також було підтверджено викладені обставини, прийнято до уваги матеріали відео-фіксації із системи відеоспостереження та письмові пояснення позивача, та встановлено факт порушення старшим оперуповноваженим прикордонної оперативно-розшукової групи відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » старшим лейтенантом ОСОБА_1 ст.ст. 11, 12 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, п.п. 3, 4 Порядку № 977, пункту 1 Контракту про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України /Т. 2 а.с.227/.

За результатами зазначеного службового розслідування складено висновок, відповідно до якого запропоновано притягнути до відповідальності старшого оперуповноваженого прикордонної оперативно-розшукової групи відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » старшого лейтенанта ОСОБА_1 за порушення ст.ст. 11, 12 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, п.п. 3, 4 Порядку № 977, пункту 1 Контракту про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України /Т.2 а.с. 227-236/.

На підставі таких матеріалів начальник ОКПП «Київ» ОСОБА_5 направив письмове звернення до тво Голови ДПС України генерал-лейтенанту Серватюку В.М., в якому повідомив про результати проведення службового розслідування і, зокрема те, що факт перетинання 04.06.2015 р. державного кордону в пункті пропуску для повітряного сполучення «Київ» громадянином РФ ОСОБА_2 , якому СБ України заборонено в`їзд на територію України, за паспортним документом громадянина України, що містив недостовірні дані, став можливим внаслідок порушення позивачем ст.ст. 11, 12 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, п.п. 3,4 Порядку № 977, п. 1 Контракту про проходження громадянами України військової служби в ДПС України, а також зазначив про необхідність притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності з метою недопущення подібних випадків у майбутньому /Т.1 а.с.165-166/.

Наказом тво Голови ДПС України від 08.07.2015 р. № 277-аг «Про накладення дисциплінарного стягнення» позивача з урахуванням установлених обставин, зокрема висновків службового розслідування, за порушення ст.ст. 11, 12 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, п.п. 3,4 Порядку № 977, п. 1 Контракту та на підставі п. «ж» ст. 68 Дисциплінарного статуту було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді накладення дисциплінарного стягнення позбавлення військового звання /Т.2 а.с. 6/.

14.07.2015 р. наказом начальника ОКПП «Київ» № 107-ос «По особовому складу» позивачу на підставі вищевказаного наказу від 08.07.2015 р. № 277-аг було присвоєно військове звання солдат, зараховано у розпорядження, припинено (розірвано) з ним контракт та звільнено з військової служби в запас на підставі пп. «в» п. 1 ч. 8 ст. 26 Закону № 2232-ХІІ /Т.2 а.с. 8/.

24.07.2015 р. наказом начальника ОКПП «Київ» № 113-ос «По особовому складу» позивача було виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення, контракт припинено (розірвано) /Т. 2 а.с. 15/.

Постановою слідчого від 06.11.2015 р. було закрито кримінальне провадження № 0000100 за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 332, ч. 1 ст. 358 КК України за відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, а саме: непричетності осіб, зокрема ОСОБА_6 і ОСОБА_1 до незаконного перетинання ОСОБА_2 державного кордону /Т.2 а.с. 87-89/.

Таким чином, колегія суддів звертає увагу на те, що позивач, не виявивши пильності, як таке прямо передбачено ст. 11 Закону № 548-XIV, та всупереч ст. 12 Закону № 548-XIV, п.п. 3,4 Порядку № 977 не повідомивши свого безпосереднього начальника, порушивши п. 1 укладеного з ним Контракту, свідомо погодився на прохання ОСОБА_6 зустріти одного з пасажирів та передати йому паспорт, для чого 04.06.2015 р. умисно, використавши своє службове посвідчення (пропускну картку), пройшов через відповідні службові приміщення та прибув до зони прикордонного контролю зали «Приліт» аеропорту «Київ», де передав, як в наступному з`ясувалось, підроблений паспорт громадянина України громадянину РФ, якому взагалі СБУ було заборонено в`їзд на територію України.

При цьому, апеляційний суд зазначає, що жодною нормою чинного законодавства не передбачено обов`язку та/або повноваження військовослужбовця, який зокрема перебуває на посаді старшого оперуповноваженого прикордонної оперативно-розшукової групи відділу прикордонної служби, особисто зустрічати громадян для передачі їм паспортних документів та/або передавати такі документи.

Отже, зазначені обставини у їх сукупності вказують на наявність в діях позивача складу дисциплінарного проступку, за який його було притягнуто до дисциплінарної відповідальності та правомірність і виваженість прийняття тво Голови ДПС України наказу від 08.07.2015 р. № 277-аг «Про накладення дисциплінарного стягнення», яким позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді позбавлення військового звання, а тому в даному випадку відсутні правові підстави для задоволення адміністративного позову в цій частині позовних вимог.

Крім того, апеляційний суд зазначає, що вказаний захід дисциплінарної відповідальності був застосований до позивача під час особливого періоду, що, враховуючи характер діяння, є безальтернативною правовою підставою для його звільнення з військової служби в порядку ч. 8 ст. 26 Закону № 2232-ХІІ, а тому, судова колегія вважає, що наказ начальника Окремого контрольно-пропускного пункту «Київ» від 14.07.2015 р. № 107-ос та похідний від нього наказ від 24.07.2015 р. № 113-ос є правомірними і прийняті відповідачем-2 на підставі, у спосіб та в межах повноважень, передбачених зазначеною законодавчою нормою.

При цьому, колегія суддів вважає не обґрунтованими і такими, що не можуть бути прийняті до уваги посилання позивача на постанову слідчого про закриття кримінального провадження від 06.11.2015 р., оскільки з даного процесуального документу вбачається, що в межах досудового розслідування перевірялась наявність складу злочину, передбаченого ч.2 ст.332 і ч.1 ст.358 КК України /Т.2 а.с.87-89/, а не обставини щодо порушення позивачем службової дисципліни, які зафіксовані камерами відеоспостереження /Т.2 а.с.69/, зазначені самим позивачем в його письмових поясненнях /Т.1 а.с.83-84/, підтверджені у ході службового розслідування та стали підставою для його притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Доводи позивача про те, що відповідачем-2 було порушено порядок проведення службового розслідування, зокрема не відібрано в нього пояснення, апеляційний суд вважає такими, що не спростовують факту вчинення ним дисциплінарного проступку, за який його притягнуто до відповідальності, оскільки, як було встановлено вище, призначення службового розслідування та його проведення є правом, а не обов`язком відповідачів, і в ході такого розслідування, якщо воно все ж таки проводиться, у порушника можуть бути відібрані (але не обов`язково повинні) письмові пояснення, тобто законодавством передбачено альтернативу реалізації таких повноважень компетентним суб`єктом.

Більш того, колегія суддів відзначає, що в ході службового розслідування, зокрема були використані письмові пояснення позивача, надані ним слідчому СБ України /Т.1 а.с. 71-81, 82-83/ та файли з камер відеофіксації аеропорту, з яких чітко видно послідовність дій позивача та їх характер.

При цьому, доводи позивача про те, що під час проведення службового розслідування з ним не проводилась бесіда, колегія суддів приймає до уваги, однак, вважає, що таке фрагментарне порушення порядку проведення службового розслідування, з урахуванням встановлених вище обставин та доказів у їх сукупності, не призвело до спотворення його результатів і, як відзначалось вище, проведення службового розслідування взагалі може й не передувати накладенню дисциплінарного стягнення, а тому, вказані доводи позивача не є достатньою та необхідною правовою підставою для скасування наказу про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.

Крім того, колегія суддів зазначає, що позивачем у межах даного адміністративного позову не оскаржуються ні дії відповідача-2 щодо проведення службового розслідування, порушення його порядку, бездіяльність й тощо, ні висновки такого розслідування, а у відповідності до ч. 4 ст. 195 КАС України, суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги, що не були заявлені в суді першої інстанції.

Твердження позивача про те, що відповідачем при накладенні дисциплінарного стягнення не було враховано характеру та обставин вчинення правопорушення, його наслідків, попередньої поведінки позивача, тривалості військової служби та рівня знань про порядок служби, з якими помилково погодися суд першої інстанції, колегія суддів вважає безпідставними і голослівними, оскільки з висновку службового розслідування, письмового звернення начальника ОКПП «Київ» до ТВО Голови ДПС України та самого наказу від 08.07.2015 р. № 277-аг вбачається, що відповідачем-1 було враховано характер та обставини вчинення позивачем порушення службової дисципліни і наслідки його дій /Т.1 а.с. 9-10, 165-166, Т.2 а.с.227-236/, і накладене на позивача дисциплінарне стягнення відповідає ступеню тяжкості вчиненого ним проступку, враховуючи його попередню поведінку, тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби. Крім того, жодною нормою чинного законодавства не передбачено, що всі вищезазначені критерії мають письмово зазначатися в наказі про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності чи в іншому документі.

Посилання представника позивача на те, що Порядок, затверджений наказом від 14.12.2010 р. № 977 є відомчим актом і позивач з ним не ознайомлювався, колегія суддів вважає такими, що не можуть бути прийняті до уваги, оскільки позивача було притягнуто до дисциплінарної відповідальності не лише за порушення вказаного Порядку, а й за порушення ст.ст. 11, 12 Закону № 548-XIV та п.1 укладеного з ним Контракту, а також, з огляду на те, що як під час навчання у ВНЗ за відповідною спеціальністю, так і під час проходження військової служби на займаній посаді, позивач повинен був знати, якими актами, у тому числі й відомчого характеру регулюється коло його обов`язків, ознайомлюватись з ними і знати свої повноваження, службові обов`язки та порядок їх виконання.

Враховуючи вищевикладені обставини та докази у їх сукупності, відповідно до ст. 86 КАС України, колегія суддів приходить до висновку, що в даному випадку відсутні достатні та необхідні правові підстави для задоволення адміністративного позову, а судом першої інстанції було неповно та неправильно встановлено обставини справи, порушено норми матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи в цілому.

Відповідно до ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, зокрема, є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Таким чином, колегія суддів вважає за необхідне апеляційні скарги Державної прикордонної служби України, Окремого контрольно-пропускного пункту «Київ» задовольнити, постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 10 лютого 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову.

Керуючись ст. ст. 159, 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційні скарги Державної прикордонної служби України, Окремого контрольно-пропускного пункту «Київ» - задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 10 лютого 2016 року скасувати.

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Державної прикордонної служби України, Окремого контрольно-пропускного пункту «Київ» про визнання протиправними та скасування наказів і поновлення на посаді відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст рішення, у відповідності до ч. 3 ст. 160 КАС України, виготовлено 30 червня 2016 року.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Епель О.В.

Судді: Карпушова О.В.

Кучма А.Ю.