Справа № 815/1957/16
Суддя: Єщенко О.В.
Дата ухвалення: 2016-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

23 червня 2016 р.м. ОдесаСправа № 815/1957/16

Категорія: 3.4 Головуючий в 1 інстанції: Кравченко М.М.
Одеський апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

головуючого судді - Єщенка О.В.

суддів - Димерлія О.О.

- Домусчі С.Д.

За участю: секретаря - Вишневської А.В.

представника відповідачів - Ніколенка О.В. (довіреності від 04.05.2016 року

від 24. 05.2016 року)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу судді Одеського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2016 року по справі №815/1957/16 за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Державної міграційної служби України, Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення Державної міграційної служби України від 09.03.2016 року №125-16 про відмову у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, зобов'язати Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області повторно розглянути питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Ухвалою судді Одеського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2016 року адміністративний позов ОСОБА_3 залишено без розгляду.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, справу направити на продовження розгляду.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Залишаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущено п'ятиденний термін звернення до суду із цим позовом, визначений ч. 1 ст. 12 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» від 08.07.2011 року № 3671-VI, та з матеріалів справи не вбачається підстав для визнання причин пропуску цього строку поважними, що відповідно до приписів ст. 100 КАС України є підставою для залишення позову без розгляду.

Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції не ґрунтуються на правильному застосуванні норм процесуального права, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 2 ст. 99 КАС України визначено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно із ч. 3 вказаної статті для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Так, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» від 08.07.2011 року № 3671-VI рішення, зокрема, про відмову в прийнятті заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, про відмову в оформленні документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, протягом п'яти робочих днів з дня отримання повідомлення про відмову можуть бути оскаржені в установленому законом порядку до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, а також до суду у строки, встановлені цим Законом.

Рішення, що приймаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, щодо визнання іноземця або особи без громадянства біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, а також рішення про втрату чи позбавлення статусу біженця або додаткового захисту, про скасування рішення про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, можуть бути оскаржені в установленому законом порядку та в установлені цим Законом строки до суду.

За правилами ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Аналіз наведених норм показав, що пропущення строків звернення до адміністративного суду не може бути безумовною підставою для застосування наслідків пропущення цих строків, оскільки суд може визнати причину пропуску таких строків поважною і в такому випадку справа розглядається і вирішується в порядку, встановленому КАС.

Обставини, з якими сторона пов'язує поважність причин пропуску строків звернення до суду, доводяться стороною або встановлюються судом на підставі позовної заяви та доданих до неї документів.

Як правильно з'ясовано судом першої інстанції, предметом спору у цій справі є неправомірність рішення центрального органу міграційної служби про відмову позивачу у визнанні його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, у зв'язку із чим позивачем ставиться питання про зобов'язання органу міграційної служби повторно розглянути заявлене ним питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Отже, для звернення за захистом свого права та інтересу із цими вимогами до суду спеціальним Законом встановлено п'ятиденний термін з дня одержання позивачем повідомлення про відмову у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Так, відповідне повідомлення позивач одержав 11.04.2016 року, проте з даним позовом позивач звернувся 25.04.2016 року, тобто з порушення п'ятиденного терміну звернення до суду, встановленого вказаною нормою Закону.

Разом з цим, колегія суддів вважає, що висновок суду про залишення позову без розгляду у зв'язку із пропуском строку має ґрунтуватись лише на відсутності підстав для визнання причин пропуску поважними.

При цьому, колегія суддів вважає за необхідне наголосити, що право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним, воно може бути обмеженим. Тим не менш, право доступу до суду не може бути обмежено таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції безпідставно не прийнято до уваги доводи позивача про обставини, що вплинули на пропуск строку звернення із цим позовом, пов'язані із процедурними питаннями щодо оформлення позовної заяви тощо, та з якими у позивача виникли труднощі через те, що він не є громадянином України і необізнаний з національним законодавством.

Також, колегія суддів враховує, що позивач без зволікань, тобто з добросовісним ставленням до своїх процесуальних прав і обов'язків, вжив заходів для звернення за правовою допомогою в спеціалізований центр для забезпечення свого права на захист та подальшої реалізації цього права на судовий захист.

На думку колегії суддів, не надання належної оцінки цим обставинам призвело до полкового висновку суду першої інстанції про відсутність підстав для визнання поважними причин пропуску строку звернення до суду та залишення позову без розгляду.

З огляду на викладене, враховуючи норми адміністративного процесуального законодавства, оскільки висновок суду першої інстанції про порушення позивачем строку звернення із позовом не ґрунтується на повному з'ясуванні обставин, що мають значення для вирішення цього питання, правильному застосуванні норм процесуального права, колегія суддів вважає, що судове рішення підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження по справі.

Керуючись ст. 196, п. 1 ч. 1 ст. 199, ч. 1 ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, 206, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити.

Ухвалу судді Одеського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2016 року - скасувати.

Справу направити до Одеського окружного адміністративного суду для продовження розгляду зі стадії вирішення питання про відкриття провадження по справі.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено та підписано 24.06.2016 року.

Головуючий суддя: О.В. Єщенко

Судді: О.О. Димерлій

С.Д. Домусчі