Справа № 823/183/16
Суддя: Епель О.В.
Дата ухвалення: 2016-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 823/183/16 Головуючий у 1-й інстанції: Орленко В.І.
Суддя-доповідач: Епель О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Карпушової О.В., Кучми А.Ю.,

за участю секретаря Нагорної Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області на постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 27 квітня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області про визнання протиправним та скасування наказу, зобов'язання вчинити дії, стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області (далі - відповідач) про:

- визнання протиправним та скасування наказу голови ліквідаційної комісії УМВС України в Черкаській області Пустовара В.В. від 06.11.2015 р. № 312 о/с про звільнення з органів внутрішніх справ в запас Збройних Сил України з постановкою на облік за п. 64 «г» (у зв'язку зі скороченням штатів) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ капітана міліції (М-224695) оперуповноваженого сектору карного розшуку Соснівського районного відділу в м. Черкаси ОСОБА_2;

- зобов'язання УМВС України в Черкаській області поновити позивача на посаді оперуповноваженого сектору карного розшуку Соснівського РВ в м. Черкаси УМВС України в Черкаській області;

- стягнення з УМВС України в Черкаській області середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 14665,56 грн.

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 27 квітня 2016 року адміністративний позов було задоволено.

Не погодившись з таким судовим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову суду першої інстанції та ухвалити нову про відмову в задоволенні адміністративного позову, вважаючи, що судом неповно з'ясовано обставини цієї справи та порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи в цілому.

У судове засідання сторони не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у зв'язку із чим, колегія суддів, на підставі ч. 6 ст.12, ч. 1 ст. 41, ч. 4 ст. 196 КАС України розглядає справу за їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду - скасуванню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, у 2003 році ОСОБА_2 був прийнятий на службу до органів внутрішніх справ.

Наказом від 11.07.2014 р. № 191 о/с позивача було призначено на посаду оперуповноваженого сектору карного розшуку Соснівського районного відділу в м. Черкаси УМВС в Черкаській області.

06.08.2015 р. було опубліковано Закон України «Про Національну поліцію», який в частині, зокрема п.п. 8-12 Прикінцевих та перехідних положень, набрав чинності 07.08.2015 р. і в п. 8 яких було передбачено, що всі працівники міліції вважаються повідомленими про наступне вивільнення через скорочення штатів з дня опублікування цього Закону.

06.11.2015 р. наказом УМВС України в Черкаській області № 312 о/с позивача було звільнено з органів внутрішніх справ в запас Збройних Сил України на підставі п.п. 10, 11 розділу ХІ Закону України «Про Національну поліцію» та п. 64 «г» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (через скорочення штатів).

Вважаючи зазначений наказ неправомірним позивач звернулась до суду з даним адміністративним позовом.

Судова колегія встановила, що задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що поясненнями позивача і показаннями його колеги підтверджується факт звернення ОСОБА_2 до УМВС України в Черкаській області з рапортом про переведення до Національної поліції, а також з того, що роботодавець був зобов'язаний розглянути можливість подальшого використання позивача на службі та запропоновувати йому іншу вакантну посаду в поліції, однак, всупереч вимогам законодавства цього не зробив.

Дослідивши обставини справи колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Кодексом законів про працю України (далі - КЗпП України), Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.07.1991 р. № 114 (далі - Положення № 114), Законом України «Про міліцію» від 20.12.1990 р. № 565-ХІІ, який діяв станом на момент виникнення спірних правовідносин і втратив чинність 07.11.2015 р. (далі - Закон № 565-ХІІ), Законом України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 р. № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII), постановою Кабінету Міністрів України від 16.09.2015 р. № 730 «Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ» (далі - Постанова № 730), наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 р. № 1388 «Про організаційно-штатні питання» (далі - Наказ № 1388), Типовою інструкцією з діловодства у центральних органах виконавчої влади, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих органах виконавчої влади, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2011 р. № 1242 (далі - Інструкція № 1242).

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У ч. 1 ст. 3 КЗпП України визначено, що законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Частиною 1 статті 18 Закону № 565-ХІІ передбачено, що порядок та умови проходження служби в міліції регламентуються Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затверджуваним Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пп. «г» п. 64 Положення № 114 особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) через скорочення штатів - при відсутності можливості подальшого використання на службі.

02.07.2015 р. було прийнято Закон № 580-VIII, який опубліковано в газеті «Голос України» 06.08.2015 р.

У пп. 1 п. 1 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 580-VIII закріплено, що цей Закон набирає чинності через три місяці з дня, наступного за днем його опублікування, крім пунктів 1, 2, 3, 7-13, 15, 17-18 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону, які набирають чинності з дня, наступного за днем його опублікування.

Відповідно до п.п. 8, 9, 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 580-VIII з дня опублікування цього Закону всі працівники міліції (особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), а також інші працівники Міністерства внутрішніх справ України, його територіальних органів, закладів та установ вважаються такими, що попереджені у визначеному порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів.

Працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції. Посади, що пропонуються особам, зазначеним у цьому пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції.

Працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів. Указані в цьому пункті особи можуть бути звільнені зі служби в органах внутрішніх справ до настання зазначеного в цьому пункті терміну на підставах, визначених Положенням про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Відповідно до п. 2 Постанови № 730 КМУ постановив ліквідувати як юридичні особи публічного права територіальні органи Міністерства внутрішніх справ України за переліком згідно з додатком 2.

У додатку 2 до вказано Постанови наведено відповідний перелік територіальних органів МВС України, до якого, зокрема включено Соснівський районний відділ в м. Черкаси УМВС в Черкаській області.

Наказом № 1388 визначено вважати такими, що втратили чинність, штати органів, підрозділів, закладів, установ та підприємств МВС України, згідно з Переліком змін у штатах МВС.

Відповідно до вказаного Переліку до Наказу № 1388 скасовано всі штати і скорочено всі посади, зокрема в УМВС України в Черкаській області.

Згідно з п. 149, 153 Інструкції № 1242 усі документи, що надходять до установи, приймаються централізовано в службі діловодства.

Факт і дата надходження документа до установи обов'язково фіксуються за правилами, зазначеними в пункті 82 цієї Інструкції.

У п. 82 Інструкції № 1242 визначено, що відмітка про надходження документа до установи проставляється від руки або за допомогою штампа, автоматичного нумератора на лицьовому полі у правому кутку нижнього поля першого аркуша оригіналу документа. Елементами зазначеного реквізиту є скорочене найменування установи - одержувача документа, реєстраційний індекс, дата (у разі потреби - година і хвилини) надходження документа. У разі застосування автоматизованої системи реєстрації зазначена інформація наноситься за допомогою штрих-коду.

Відповідно до п.п. 161, 163, 180 Інструкції № 1242 реєстрація документів полягає у веденні запису облікових даних про документ за встановленою реєстраційною формою, яким фіксується факт створення, відправлення або одержання документа шляхом проставлення на ньому реєстраційного індексу з подальшим записом у зазначених формах необхідних відомостей про документ.

Реєстрація документів провадиться з метою забезпечення їх обліку, контролю за виконанням і оперативним використанням наявної в документах інформації.

Реєструються документи незалежно від способу їх доставки, передачі чи створення.

Документи реєструються лише один раз: вхідні - у день надходження або не пізніше наступного дня, якщо документ надійшов у неробочий час, створювані - у день підписання або затвердження.

Передача документів у межах структурного підрозділу здійснюється через особу, відповідальну за діловодство в структурному підрозділі (секретаря).

Отже, спеціальним законодавством регламентовано процедуру вивільнення працівників міліції з органів внутрішніх справ у зв'язку з ліквідацією всіх територіальних органів МВС України та повним скороченням штатних одиниць, відповідно до якої працівники вважаються повідомленими про їх наступне вивільнення через скорочення штатів з дня опублікування Закону № 580-VIII, тобто з 06.08.2015 р.

Разом з тим, особи, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, упродовж трьох місяців з 06.08.2015 р. могли бути прийняті на службу до поліції шляхом зарахування за їх згодою чи за конкурсом.

Системне тлумачення законодавства України, що регулює спірні правовідносини дає підстави вважати, що єдиною законодавчо передбаченою формою волевиявлення особи щодо працевлаштування, проходження нею служби є виключно особисто написана заява (рапорт) такої особи, що зареєстрована відповідно до п. 82, 149, 153 Інструкції № 1242. Тобто, для реалізації права на працевлаштування законодавчо вимагається вчинення активних індивідуальних дій особою, яка хоче бути працевлаштованою, звернення з рапортом у встановлені строки та в порядку. В іншому випадку, якщо на протязі вказаного терміну правник міліції не вчинив таких дій, то він вважається таким, що відмовився від її проходження, і ця обставина є достатньою і необхідною правовою підставою для його звільнення у зв'язку зі скороченням штатів.

При цьому, судова колегія зауважує, що при врегулюванні правовідносин у сфері публічної служби пріоритетне значення мають норми спеціального законодавства, а загальні положення КЗпП України можуть застосовуватися виключно, якщо таке прямо передбачено у спеціальному законі або якщо нормами спеціального законодавства не врегульовані відповідні правовідносини.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 17 лютого 2015 року у справі № 21-8а15, висновки якої, у відповідності до ч. 1 ст. 244-2 КАС України, є обов'язковими для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права, а також мають враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Крім того, колегія суддів відзначає, що Закон № 580-VIII прийнятий пізніше у часі, ніж КЗпП України, а тому, у відповідності до принципу дії закону в часі, застосуванню підлягає саме спеціальний Закон № 580-VIII.

Аналогічний правовий підхід викладено в рішенні Верховного Суду України від 18 вересня 2014 року у справі № 21-317а14.

Як встановлено колегією суддів та вбачається з матеріалів справи, з 06.08.2015 р. позивач є офіційно попередженим про майбутнє звільнення з органів внутрішніх справ через скорочення штатів на підставі п.8 Прикінцевих і перехідних положень Закону № 580-VIII.

У період з 06.08.2015 р. по 06.11.2015 р. рапорт (заява) позивача про прийняття на службу до поліції ані до Соснівського РВ в м. Черкаси УМВС України в Черкаській області, ані до ГУ МВС України в Київській області у встановленому законом порядку не надходила та в порядку, передбаченому Інструкцією № 1242, не реєструвалась /а.с. 77/ і, відповідно, до ГУ НП у Київській області не передавалась /а.с. 76/.

Такі обставини підтверджуються сукупністю доказів, наявних у справі, зокрема відомостями про те, що рапорт ОСОБА_2 не надходив і не реєструвався /а.с. 76-77/, показання свідка - колеги позивача ОСОБА_4, який також вказував, що ОСОБА_2 разом з іншими працівниками написав рапорт, але особисто його у встановленому порядку не подав на реєстрацію, а віддав його начальнику сектору карного розшуку Соснівського РВ в м. Черкаси УМВС України в Черкаській області Солодкому О.В., який не є уповноваженою особою відповідно до законодавства. Більш того, сам ОСОБА_2 такі обставини не спростовував.

Той факт, що позивач не вчинив активних індивідуальних дій відповідно до п. 9 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 580-VIII та Інструкції № 1242, з відповідним рапортом до уповноваженої особи (органу) - свого безпосереднього роботодавця у встановлений тримісячний строк не звернувся переконує судову колегію в тому, що відповідач не був обізнаний про бажання позивача проходити службу в поліції.

Тому, 06.11.2015 р. наказом УМВС України в Черкаській області № 312 о/с позивача законно було звільнено з органів внутрішніх справ в запас Збройних Сил України на підставі Закону України «Про Національну поліцію» за п. 64 «г» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (через скорочення штатів).

При цьому, доводи позивача про те, що Закон України «Про Національну поліцію» набрав чинності 07.11.2015 р., а тому його звільнення за вказаним Законом відбулось до набрання ним чинності, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки, позивача було звільнено на підставі пп.9-10 «Прикінцевих та перехідних положень» до вказаного закону, які набрали чинності з дня, наступного за днем опублікування закону, тобто з 07 серпня 2015 р.

Посилання позивача на те, що відповідачем при прийнятті оскаржуваного наказу про його звільнення, не було дотримано вимоги КЗпП України, зокрема ст.ст. 40, 42, 49-2, щодо письмового попередження за два місяці до звільнення, надання переліку вакантних посад та врахування переважного права на залишення на роботі, з чим частково погодився суд першої інстанції, колегія суддів також вважає не обґрунтованими і такими, що не можуть бути прийняті до уваги з підстав, зазначених вище.

Враховуючи вищевикладені обставини та докази у їх сукупності, у відповідності до ст.ст.2, 86 КАС України, колегія суддів вважає, що оскаржуваний наказ від 06.11.2015 р. № 312 о/с в частині звільнення ОСОБА_2 прийнятий відповідачем на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законом № 580-VIII., його «Прикінцевими та перехідними положеннями».

Приходячи до такого висновку, апеляційний суд, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 244-2 КАС України, вважає за необхідне відступити від наведеної правової позиції Верховного Суду України, висловленої ним в постанові від 28 жовтня 2014 року у справі № 21-484а14, щодо зобов'язання роботодавця (держави) по працевлаштуванню працівників ліквідованої установи, так як підставою для її застосування є ідентичність повноважень (завдань) органу, що ліквідується, і нового органу, який створюється, а в даному випадку повноваження (завдання) територіальних органів МВС України, зокрема й сектору карного розшуку Соснівського РВ в м. Черкаси УМВС України у Черкаській області, де працював позивач, не є ідентичними з повноваженнями (завданнями) Національної поліції, а отже, обставини цієї справи є відмінними від тих, які мали місце у справі, яка переглядалась Верховним Судом України, що виключає підстави для застосування вказаної правової позиції при вирішенні даної справи.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про відсутність достатніх та необхідних правових підстав для задоволення адміністративного позову ОСОБА_2, що не було враховано судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного судового рішення з порушення норм матеріального і процесуального права та призвело до неправильного вирішення даної справи.

Відповідно до ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, зокрема, є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

З огляду на це, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області задовольнити, а постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 27 квітня 2016 року - скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову.

Керуючись ст. ст. 41, 159, 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області - задовольнити.

Постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 27 квітня 2016 року - скасувати.

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області про визнання протиправним та скасування наказу, зобов'язання вчинити дії, стягнення коштів - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст рішення, відповідно до ч. 3 ст. 160 КАС України, виготовлено 30 червня 2016 року.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Епель О.В.

Судді: Карпушова О.В.

Кучма А.Ю.