Справа № 493/407/16-а
Суддя: Романішин В.Л.
Дата ухвалення: 2016-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2016 р.м.ОдесаСправа № 493/407/16-а

Категорія: 10.3 Головуючий в 1 інстанції: Тітова Т.П.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого -судді Романішина В.Л.,

суддів Запорожана Д.В., Шляхтицького О.І.,

за участю секретаря Колеснікова-Горобець І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Одесі апеляційну скаргу комунального закладу «Балтська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат №1 І-ІІ ступенів» на постанову Балтського районного суду Одеської області від 21 квітня 2016 року у справі за позовом прокурора Котовської місцевої прокуратури в інтересах ОСОБА_1 до комунального закладу «Балтська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат №1 І-ІІ ступенів», треті особи орган опіки і піклування Балтської районної державної адміністрації Одеської області, вищий навчальний заклад «Балтське педагогічне училище», про визнання неправомірними дій, зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

В березні 2016 року прокурор Котовської місцевої прокуратури звернувся до Балтського районного суду Одеської області в інтересах ОСОБА_1 з адміністративним позовом до комунального закладу «Балтська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат №1 І-ІІ ступенів», в якому, з урахуванням уточнення 20.04.2016р. позовних вимог, просив визнати неправомірною бездіяльність відповідача щодо невиплати випускнику з числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги та зобов'язати нарахувати та виплатити одноразову грошовому допомогу на користь ОСОБА_1 у розмірі 7716 грн.

Позов обґрунтовував тим, що на підставі ч.7 ст.8 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» випускник комунального закладу «Балтська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат №1 І-ІІ ступенів» ОСОБА_1 має право на одноразову грошову допомогу в розмірі не менше шести прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку, однак зазначену допомогу відповідачем йому не виплачено.

Постановою Балтського районного суду Одеської області від 21 квітня 2016 року позов задоволено у повному обсязі.

Приймаючи вказану постанову суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, при складанні кошторису для виплати грошової допомоги випускникові школи-інтернату ОСОБА_1, неправомірно керувався Постановою Кабінету Міністрів України «Про поліпшення виховування, навчання, соціального захисту та матеріального забезпечення дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» №226 від 05.04.1994р., оскільки норми вказаної Постанови прийнятті до набрання чинності Законом України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» та не приведені у його відповідність і, з урахуванням пріоритетності законів над іншими підзаконними нормативними актами, при вирішенні спірного питання застосуванню підлягають саме норми Закону.

Не погоджуючись із зазначеною постановою, комунальний заклад «Балтська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат №1 І-ІІ ступенів» подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції як таке, що прийняте з порушенням норм матеріального права, та прийняти нову постанову, якою позов прокурора Котовської місцевої прокуратури залишити без розгляду.

В своїй скарзі апелянт зазначає, що при прийнятті рішення судом не враховано, що виплата грошової допомоги ОСОБА_1 у розмірі, встановленому Постановою Кабінету Міністрів України №226 від 05.04.1994р., не суперечить Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування». За висновками апелянта, виплата одноразової грошової допомоги в розмірі не менше шести прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку має здійснюватися при працевлаштуванні випускника, а не при його випуску.

Також, апелянт посилається на те, що судом не зазначено правових підстав для визначення комунального закладу «Балтська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат №1 І-ІІ ступенів» відповідачем у даній справі та не залучено в якості відповідача облуправління освіти Одеської ОДА, як суб'єкта владних повноважень у сфері бюджетного фінансування.

Апелянт зазначає, що позовна заява і уточнення до позовних вимог підписано невстановленими особами від імені Котовської місцевої прокуратури, повноваження яких не підтверджено жодним доказом, що суперечить вимогам ч.5 ст.106 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є дитиною-сиротою та навчався у комунальному закладі «Балтська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат №1 І-ІІ ступенів», де перебував на повному державному утриманні.

На підставі наказу №191 від 07.08.2015р. з 01.09.2015р. ОСОБА_1 зараховано до вищого навчального закладу «Балтське педагогічне училище», де він навчається на денній формі навчання і не знаходиться на повному державному забезпеченні.

При випуску з школи-інтернату у 2015 році ОСОБА_1 отримав кошти в сумі 68 грн., що підтверджується відповідними платіжними відомостями №80 та №81 за вересень 2015 року.

Комунальний заклад «Балтська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат №1 І-ІІ ступенів» зазначає, що у зв'язку з закінченням ОСОБА_1 школи-інтернату та вступом до училища, адміністрацією школи йому, як дитині-сироті, виплачено передбачену п.п.1 п. 13 Постанови Кабінету Міністрів України №226 від 05.04.1994р. «Про поліпшення виховання, навчання, соціального захисту та матеріального забезпечення дітей - сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» грошову допомогу у розмірі 2,5 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та придбано комплект одягу і взуття.

Задовольняючи позовні вимоги прокурора суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, виплативши ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у розмірі, встановленому п.п.1 п.13 Постанови Кабінету Міністрів України №226 від 05.04.1994р. «Про поліпшення виховання, навчання, соціального захисту та матеріального забезпечення дітей - сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», діяв всупереч вимогам ч.7 ст.8 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», якою передбачено розмір одноразової грошової допомоги - не менше шести прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку.

Колегія суддів погоджується з таким висновком Балтського районного суду Одеської області. При цьому, апеляційний суд виходить з наступного.

Правові, організаційні, соціальні засади та гарантії державної підтримки дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, молоді із числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, визначаються Законом України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування».

Відповідно до ст.4 вказаного Закону заходи соціальної допомоги дітей-сиріт та дітей, що залишилися без батьківського піклування, гарантуються, забезпечуються та охороняються державою.

Стаття 8 Закону передбачає, що держава здійснює повне забезпечення дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також осіб із їх числа.

Витрати на фінансування заходів щодо соціального забезпечення дітей-сиріт, дітей, позбавлених батьківського піклування, та осіб із їх числа передбачаються в Державному бюджеті України окремим рядком (ч.2 ст.9 цього Закону).

Відповідно до ч.7 ст.8 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей позбавлених батьківського піклування» випускники навчальних закладів із числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, забезпечуються за рахунок навчального закладу або відповідної установи у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, одягом і взуттям, а також одноразовою грошовою допомогою в розмірі не менше шести прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку. Нормативи забезпечення одягом і взуттям затверджуються Кабінетом Міністрів України. За бажанням випускників навчальних закладів їм може бути видана грошова компенсація в розмірі, необхідному для придбання одягу і взуття.

Зміст вищенаведеної норми свідчить про те, що Кабінету Міністрів України доручено визначити порядок забезпечення дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування одягом і взуттям, в тому числі встановити нормативи такого забезпечення. Мінімальний розмір одноразової грошової допомоги, яка виплачується випускникам, чітко визначений Законом, виплата цих сум в більшому розмірі здійснюється за рахунок навчального закладу або відповідної установи.

При цьому, ч.7 ст.8 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей позбавлених батьківського піклування» встановлює обов'язок з виплати грошової допомоги усім випускникам навчальних закладів, не розмежовуючи їх на окремі категорії - тих, хто продовжив навчання в іншому навчальному закладі, та тих, хто працевлаштувався.

Пунктом 2 прикінцевих положень Закону передбачено, що інші нормативно-правові акти, прийняті до набуття чинності цим Законом, діють в частині, що не суперечить цьому Закону. Вказаний Закон набрав чинності 02.02.2005р.

Відповідно до положень ч.4 ст.9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над іншими підзаконними нормативними актами, під час виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 комунальний заклад «Балтська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат №1 І-ІІ ступенів» повинен був керуватись вимогами ст.8 Закону України «Про забезпечення організаційно правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», а не п.п.1 п. 13 Постанови Кабінету Міністрів України №226 від 05.04.1994р. «Про поліпшення виховання, навчання, соціального захисту та матеріального забезпечення дітей - сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», оскільки положення цієї Постанови суперечать вимогам вказаного Закону.

З цих підстав апеляційний суд не бере до уваги посилання апелянта на лист Міністерства освіти та науки України від 21.04.2016р. №1/9-202, яким надано роз'яснення щодо порядку нарахування та виплати грошової компенсації випускникам шкіл-інтернатів.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить 1286 грн.

Відповідно до ст.25 Закону України «Про забезпечення організаційно правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» порядок відшкодування витрат, пов'язаних з утриманням дітей-сиріт, дітей, позбавлених батьківського піклування, та осіб з їх числа, у тому числі на харчування, одяг, взуття, м'який інвентар на одну фізичну особу, здійснення грошових виплат при працевлаштуванні та вступі до навчального закладу, а також інших виплат, передбачених цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України відповідно до державних соціальних стандартів.

Статтею 39-9 вказаного вище Закону встановлено, що порядок відшкодування витрат на виплату допомоги випускникам закладів для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, повне державне забезпечення відповідно до статті 8 цього Закону при працевлаштуванні та вступі до навчального закладу відповідно до норм забезпечення випускників закладів для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, затверджується Кабінетом Міністрів України.

Норми ст.ст. 25, 39-9 Закону України «Про забезпечення організаційно правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» регулюють правовідносини щодо відшкодування навчальним закладам або відповідним установам, в яких виховуються та навчаються діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, понесених ними витрат на харчування, одяг, взуття, м'який інвентар, здійснення грошових виплат при працевлаштуванні та вступі до навчального закладу, та не розповсюджуються на правовідносини навчальних закладів з їх випускниками, що є предметом спору у даній справі.

Крім того, як встановлено ст.3 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей позбавлених батьківського піклування», одним із основних принципів державної політики в частині соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, є захист прав і інтересів таких дітей, а також забезпечення соціально-правових гарантій.

На підставі викладеного, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що комунальним закладом «Балтська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат №1 І-ІІ ступенів» протиправно не виплачено вихідну допомогу дитині-сироті ОСОБА_1, як випускнику вказаного навчального закладу, в сумі 7716 грн., чим порушено його права.

Апеляційний суд не бере до уваги посилання апелянта, що суд першої інстанції, задовольняючи позов Котовської місцевої прокуратури у повному обсязі, не врахував виплату ОСОБА_1 грошової допомоги в сумі 68 грн., оскільки з наявних в матеріалах справи платіжних відомостей №80 та №81 за вересень 2015 року вбачається, що 25,50 грн. виплачено ОСОБА_1 в якості кишенькових коштів згідно Постанови КМУ №763, а 42,50 грн. - допомоги при вступі до професійних навчально-виховних закладів, що не є грошовою допомогою випускнику навчального закладу, встановленою ст.8 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей позбавлених батьківського піклування».

Доводи апеляційної скарги з посиланням на те, що одноразова грошова допомога виплачується при працевлаштуванні після закінчення навчального закладу суперечать вимогам ст.8 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей позбавлених батьківського піклування».

Колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апелянта, що судом не зазначено правових підстав для визначення комунального закладу «Балтська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат №1 І-ІІ ступенів» відповідачем у даній справі та не залучено в якості відповідача облуправління освіти Одеської ОДА, як суб'єкта владних повноважень у сфері бюджетного фінансування, оскільки обов'язок щодо забезпечення дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування при випуску з навчального закладу одноразовою грошовою допомогою в розмірі не менше шести прожиткових мінімумів частиною 7 статті 8 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей позбавлених батьківського піклування» покладено саме на навчальний заклад, яким у даній справі є комунальний заклад «Балтська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат №1 І-ІІ ступенів».

Щодо доводів апелянта, що позовна заява і уточнення до позовних вимог підписано невстановленими особами від імені Котовської місцевої прокуратури, то апеляційний суд не бере їх до уваги, так як представництво інтересів неповнолітнього ОСОБА_1 прокуратурою відповідає ст.60 КАС України, а недотримання вимог Інструкції з діловодства щодо підписання документів процесуального характеру не є підставою для скасування оскаржуваної постанови, оскільки повноваження прокурора перевірено судом першої інстанції при розгляді справи.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому, відповідно до ст.200 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 185, 195, 196, 198 ч.1 п.1, 200, 205 ч.1 п.1, 206, 254 ч.5 КАС України, суд

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу комунального закладу «Балтська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат №1 І-ІІ ступенів» залишити без задоволення, а постанову Балтського районного суду Одеської області від 21 квітня 2016 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Повний текст ухвали виготовлено 24.06.2016р.

Головуючий суддя Романішин В.Л.

Судді Запорожан Д.В.

Шляхтицький О.І.