Справа № 438/302/16-а
Суддя: Посисень Л. М.
Дата ухвалення: 2016-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 438/302/16-а
Номер провадження №2-а/438/24/2016
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2016 року Бориславський міський суд

Львівської області

в складі головуючого судді: Посисень Л.М.,

при секретарі: Дробчак Г.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бориславі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Дрогобицького об»єднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області про визнання неправомірними дій та зобов»язання провести призначення пенсії.

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 просить визнати дії Дрогобицького об»єднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області щодо відмови розглянути заяву та призначити пенсію ОСОБА_1 неправомірними.

Зобов»язати Дрогобицьке об»єднане управління Пенсійного фонду України Львівської області призначити пенсію ОСОБА_1 за наданими 28.01.2016 року документами.

Представник відповідача Дрогобицького об»єднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області Адамовський І.М. позову не визнав.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_4 у судове засідання не прибули.

Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_4 просить справу розглянути без участі позивача ОСОБА_1 та без його, представника ОСОБА_4, участі.

Заявлені в позовній заяві вимоги повністю підтримують та просять суд задовільнити їх в повному обсязі, про що представником позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_4 надіслано у суд письмову заяву.

В обґрунтування позовних вимог, в позовній заяві позивачем зазначено, що станом на 2016 рік постійним місцем проживання позивача ОСОБА_1 є США.

28 січня 2016 року представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_4 відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії (далі - Порядок), Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та правової позиції викладеній в Рішенні Конституційного суду України від 07 жовтня 2009 року №1-32/2009, звернувся до Управління Пенсійного фонду України в м.Бориславі Львівської області (далі - УПФУ) з заявою про призначення пенсії ОСОБА_1.

Однак, вказану заяву про призначення пенсії ОСОБА_1 у представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_4 відмовились прийняти у спосіб передбачений Порядком і повідомили, що Порядком не передбачено форми заяви для призначення пенсії громадянам України, які постійно проживають закордоном, а тому такі заяви не розглядаються пенсійним фондом.

В зв'язку з вшцевикладеними обставинами, представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_4 подав через канцелярію власноруч від руки написану на місці заяву про вжиття невідкладних заходів реагування та прийняття документів для призначення виплати пенсії ОСОБА_1, відповідно до вимог чинного законодавства України.

До вищевказаної заяви представником позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_4 був наданий наступним перелік документів ОСОБА_1 до УПФУ, а саме: нотаріально завірена копія трудової книжки; оригінал довідки про заробітну плату; нотаріально завірену копію паспорта громадянина України для виїзду закордон; нотаріально завірена копія картки платника податків; оригінал довідки Головного Управління державної міграційної служби України у Львівській області; нотаріально завірену копію легалізованої апостилем довіреності, у якій прописано право представника позивача на представництво інтересів ОСОБА_1 у Пенсійному фонді України, копію паспорта представника позивача.

Оригінали цих документів були також пред'явлені до УПФУ, про що свідчить печатки на копіях документів, які були перевірені при представникові позивача та долучені до прийнятої заяви.

У відповідь на подану заяву, 16.02.2016 року на адресу представника позивача надійшов лист з УПФУ від 05 лютого 2016 року № 3/с-3/11-23, у якому відповідач, розглянувши звернення представника позивача, проігнорував його вимогу призначити виплату пенсії ОСОБА_1, та повідомив, що: «...при зверненні за призначенням пенсії необхідно подати оригінал паспорта заявника або інший документ, що підтверджує особу, місце проживання (реєстрації) та вік» та те, що «Для призначення пенсії за віком ОСОБА_1 на підставі нотаріально завіреної копії паспорта громадянина України для виїзду за кордон законних підстав немає».

Тобто, фактично відповідач проігнорував подану представником позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_4 заяву про призначення пенсії ОСОБА_1„ порушуючи таким чином його конституційні права як громадянина України. В свою чергу такі дії є неправомірними, виходячи з нижче наведених доводів.

Згідно з ч.1 ст.9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.24 Конституції України, громадяни мають рівні процесуальні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Відповідно до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.

Згідно абз. 6, 11 ч. 1 ст.7 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон), загальнообов'язкове державне пенсійне страхування здійснюється на принципах: рівноправності застрахованих осіб щодо отримання пенсійних виплат та державних гарантій реалізації застрахованими особами своїх прав, передбачених цим Законом. Згідно з ч.1 ст.5 цього ж Закону, цей Закон регулює відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування.

Відповідно до ст.8 КАС України при вирішенні справи суд має керуватися принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно з ч.2 ст. 2 та п.3 прикінцевих положень Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року № 1382-ІV, реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Виходячи з вищенаведених положень чинного законодавства України, право на отримання пенсії в України мають не лише громадяни України, які проживають в межах країни, а це право також поширюється на громадян, які проживають закордоном, що встановлено рішенням Конституційного суду України та іншими нормативно-правовими актами України.

Тобто, відповідач, отримавши заяву представника позивача, повинен був прийняти її і надати строк у три місяці для подання додаткових документів, і якщо документи не були б подані, то мав би призначити пенсію за наявними документами.

До того ж у справі „Muller v.Austria", яку Європейська комісія з прав людини розглянула ще у 1975 році, було сформульовано позицію щодо права власності на пенсію. Зокрема, Європейська комісія з прав людини зазначила, що внаслідок сплати обов'язкових внесків до пенсійного фонду може виникати право власності щодо частки на цей фонд.

Повторно така позиція була обґрунтована у справі «Пічкур проти України» (заява № 10441/06). Європейським судом встановлена, що якщо у Договірній державі є чинне законодавство, яким передбачено право на соціальні виплати, обумовлені або не обумовлені попередньою сплатою внесків, це законодавство має вважатися таким, що породжує майновий інтерес, який підпадає під дію статті 1 Першого протоколу, для осіб, що відповідають вимогам такого законодавства.

Тобто, призначена особі пенсія вважається майном відповідно до практики Європейського суду з прав людини та норм чинного законодавства, а тому підпадає під захист статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка передбачає, що «кожна особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.»

Отже, наявність заяви представника позивача про призначення пенсії ОСОБА_1 та Рішення Конституційного Суду України від 07 жовтня 2009 року у справі № 1-23/2009 є безумовними підставами для поновлення конституційного права позивача та призначення йому пенсії.

Представник відповідача Адамовський І.М. пояснив, що відповідно до чинного законодавства чоловіки - громадяни України мають право на призначення пенсії за віком після досягнення 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

Днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви (Додаток 2 до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій).

У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

Заява про призначення пенсії непрацюючим громадянам і членам їх сімей подасться заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, засвідченої нотаріально, безпосередньо до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації), або законним представником відповідно до законодавства за місцем проживання (реєстрації) заявника.

Із заявою про призначення пенсії за віком подаються наступні документи:

а) паспорт заявника або інший документ, що підтверджує особу, місце проживання (реєстрації) і вік;

б) документ про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган і мають відмітку у паспорті) або свідоцтво про загальнообов'язкове державне соціальне страхування;

в) документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу).

г) документи, які підтверджують особливий статус заявника.

Відповідно до Закону України «Про звернення громадян» від 2 жовтня 1996 року № 393/96-ВР (із змінами та доповненнями), під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Усне звернення викладається громадянином на особистому прийомі або за допомогою засобів телефонного зв'язку через визначені контактні центри, телефонні "гарячі лінії" та записується (реєструється) посадовою особою.

Письмове звернення надсилається поштою або передається громадянином до відповідного органу, установи особисто чи через уповноважену ним особу, повноваження якої оформлені відповідно до законодавства. Письмове звернення також може бути надіслане з використанням мережі Інтернет, засобів електронного зв'язку (електронне звернення).

Структурою територіальних органів Пенсійного фонду України передбачені зокрема відділи обслуговування громадян, які забезпечують реалізацію конституційних прав громадян на звернення та пенсійне забезпечення. Відповідно до своїх функцій відділ обслуговування громадян здійснює прийом та реєстрацію заяв громадян, документів із застосуванням підсистеми керування процесом обслуговування відвідувачів «Звернення», програми по обліку звернень громадян ІКІС ПФУ, здійснює прийом документів для призначення та перерахунку пенсій та реєстрацію їх в електронному журналі рішень (форма 10).

Відповідно до електронного журналу реєстрації звернень системи ІКІС ПФУ (р/№ 412 від 28.01.2016 року) 28.01.2016 року спеціалістом відділу обслуговування громадян управління представнику позивача надано усне роз'яснення щодо порядку призначення пенсій (у відповідь на усне звернення).

Тож, у відповідь на заяву представника позивача від 28.01.2016 року, повторно звертає увагу на те, що відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 23 лютого 2007 року № 719-V, власне паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу власника та підтверджує громадянство України.

Паспорт громадянина України для виїзду за кордон є документом, що посвідчує особу громадянина України за кордоном і при перетинанні державного кордону України.

Оскільки паспорт особи, яка припинила громадянство України відповідно до статті 19 Закону України "Про громадянство України", підлягає поверненню до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства, а паспорт померлого здається до органу державної реєстрації актів цивільного стану, обов'язковим для призначення пенсії є пред'явлення оригіналу паспорта громадянина України.

Для призначення пенсії за віком ОСОБА_1 на підставі нотаріально завіреної копії паспорта громадянина України для виїзду за кордон законних підстав немає.

В позові просить відмовити.

Вислухавши пояснення представника відповідача Дрогобицького об»єднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області Адамовського І.М., з»ясувавши обставини справи та оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення.

С У Д О М В С Т А Н О В Л Е Н О, що позивач ОСОБА_1 народився 20.08.1953 року та є громадянином України, з 1996 року постійно проживає на території США, що підтверджено світлокопією паспорта громадянина України для виїзду за кордон на ім»я позивача ОСОБА_1, довідкою Головного Управління Державної Міграційної Служби України у Львівській області від 16.10.2015 №02-05/21337, виданої громадянину України ОСОБА_1

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 - громадянин України, досяг пенсійного віку та має необхідний страховий стаж, що підтверджено копією трудової книжки позивача ОСОБА_1, а тому має право на соціальний захист держави Україна, гарантований Конституцією України.

28.01.2016 представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_4 звернувся до відповідача /станом на 28.01.2016 Управління Пенсійного фонду України в м.Бориславі Львівської області, - з 28.03.2016 - Дрогобицьке об»єднане управління Пенсійного фонду України Львівської області/ про призначення позивачу ОСОБА_1 пенсії.

Листом від 05.02.2016 №3/с-з/11-23 Управлінням Пенсійного фонду України в м.Бориславі Львівської області представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_4 повідомлено, що при зверненні за призначенням пенсії необхідно подати оригінал паспорта заявника, або інший документ, що підтверджує особу, місце проживання (реєстрації) і вік.

Для призначенням пенсії за віком ОСОБА_1 на підставі нотаріально завіреної копії паспорта громадянина України для виїзду за кордон законних підстав немає.

Однак, статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Згідно абз.6, 11 ч.1 ст.7 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон), загальнообов'язкове державне пенсійне страхування здійснюється на принципах: рівноправності застрахованих осіб щодо отримання пенсійних виплат та виконання обов'язків стосовно сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування; державних гарантій реалізації застрахованими особами своїх прав, передбачених цим Законом. Згідно з ч.1 ст.5 цього ж Закону, цей Закон регулює відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування.

Статею 8 КАС України зобов»язано суд при вирішенні справи керуватися принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Статею 24 Конституції України встановлено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом.

Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Згідно з ч.2 ст. 2 та п.3 прикінцевих положень Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року № 1382-ІV, реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Виходячи з вищенаведених положень чинного законодавства України, право на отримання пенсії в України мають не лише громадяни України, які проживають в межах країни, а це право також поширюється на громадян, які проживають закордоном, що встановлено рішенням Конституційного Суду України від 07.10.2009 у справі №1-23/2009.

Представником позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_4 відповідачу 28.01.2016 були надані документи, передбачені Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії.

Тому, відповідач, отримавши заяву представника позивача та документи, повинен був прийняти її і надати строк у три місяці для подання додаткових документів, якщо вважав, що такі необхідно додати, і якщо документи не були б подані, то мав би призначити пенсію за наявними документами.

Однак, відповідач, заяву від 28.01.2016 по суті не розглянув та пенсію позивачу ОСОБА_1 не призначив.

При встановлених у судовому засіданні обставинах позов позивача ОСОБА_1 підлягає до задоволення.

З врахуванням наведеного та

Керуючись ст.ст. 22, 24, 46, 55 Конституції України, ст.8 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування», ст.1 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ст.2 Протоколу №4 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, ч.2 ст.2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.ст.6, 7 Закону України «Про правонаступництво України», ст.ст.2, 8, 9, 21, 71, 87, 99, 160-163 КАС України,

суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Позов задоволити.

Визнати дії Дрогобицького об»єднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області щодо відмови розглянути заяву та призначити пенсію ОСОБА_1 неправомірними.

Зобов»язати Дрогобицьке об»єднане управління Пенсійного фонду України Львівської області призначити пенсію ОСОБА_1 за наданими 28.01.2016 року документами.

Стягнути із Дрогобицького об»єднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області на користь ОСОБА_1 551 грн. 20 коп. судових витрат та 551 грн. 20 коп. судових витрат на користь держави.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Бориславський міський суд Львівської області. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

С У Д Д Я: