Справа № 804/683/16
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2016-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

22 червня 2016 рокусправа № 804/683/16

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Шальєвої В.А.

суддів: Білак С.В. Олефіренко Н.А.

секретар судового засідання: Царьова Н.П.

за участі представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача Близно О.Г.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду за адресою: м. Дніпропетровськ, пр. імені Газети «Правда», 29, апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.03.2016 р. в справі № 804/683/16 за позовом ОСОБА_3 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в Акціонерному товаристві «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання рішення протиправним, зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в Акціонерному товаристві «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича (далі - Уповноважена особа), Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії, з урахуванням заяви про зміну позовних вимог просила визнати протиправним та скасувати рішення Уповноваженої особи про нікчемність договору банківського вкладу (депозиту) від 24.02.2015 р. № 010-26511-240215, укладеного між нею та АТ «Дельта Банк», та застосування наслідків недійсності правочину; зобов'язати Уповноважену особу подати до Фонду додаткову інформацію про позивача як вкладника, якому необхідно здійснити виплату відшкодування за договором банківського вкладу (депозиту) від 24.02.2015 р. № 010-26511-240215 за рахунок Фону гарантування вкладів фізичних осіб.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.03.2016 р. в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати постанову через неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, прийняти нову постанову про задоволення позову. Апелянт зазначає про неврахування судом, що постановою правління НБУ від 16.09.2013 р. № 365 визначено обмеження лише щодо зарахування коштів саме на поточний рахунок фізичної особи. Крім того, судом не враховано приписи ст. 1062 Цивільного кодексу України, з урахуванням яких перерахування коштів в іноземній валюті з поточного рахунку однієї фізичної особи на депозитний рахунок іншої фізичної особи не забороняється. Також Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не встановлено обмежень в частині походження коштів вкладу. Вказує, що договір банківського вкладу укладено позивачем до часу віднесення банку до категорії неплатоспроможних та запровадження тимчасової адміністрації. На думку апелянта, судом не враховано, що додатковою угодою № 1 від 24.02.2015 р. до договору банківського вкладу викладено в іншій редакції п. 1.8 договору, яка встановлює можливість зарахування вкладу при перерахуванні коштів з відкритого в банку поточного рахунку іншої фізичної особи.

В судовому засіданні представник позивача апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Представник відповідача Уповноваженої особи в судовому засіданні просив в задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Представник відповідача Фонду до судового засідання не з'явився, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлений належним чином, у зв'язку з чим колегія суддів визнала за можливе здійснити апеляційний перегляд справи за відсутністю представника відповідача.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги матеріалами справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 24.02.2015 р. року між ОСОБА_3 та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір № 010-26511-240215 «Лояльний» від 24.02.2015 р. та додаткову угоду №1 до договору № 010-26511-240215 від 24.02.2015 р. Відповідно до п. 1.2. договору сума вкладу становить - 6419 доларів США. Відповідно до п. 1.3. договору вклад залучається на строк із моменту зарахування вкладу на рахунок, вказаний в п.16 цього договору та по 26.03.2015 включно. Відповідно до п. 1.4. вказаного договору АТ «Дельта Банк» встановлено, що процентна ставка на суму вкладу становить 5.5 % річних. Відповідно до п. 1.6. договору «Банк зобов'язується відкрити рахунок НОМЕР_2».

24.02.2015 р. відповідно до умов п.1 додаткової угоди до договору № 010-26511-240215 на депозитний рахунок позивача здійснено перерахування грошових коштів в загальному розміру 6419 доларів США.

Після введення тимчасової адміністрації в ПАТ «Дельта Банк» та здійснення перевірки договорів (правочинів) за вкладними операціями, на предмет виявлення договорів (правочинів), що є нікчемними з підстав, передбачених частиною 3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» ПАТ «Дельта Банк» повідомлено позивача, що договір банківського вкладу (депозиту) № 010-26511-240215 від 24.02.2015 р., укладений між позивачем та ПАТ «Дельта Банк», є нікчемним відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», внаслідок чого інформацію щодо договору банківського вкладу (депозиту) № 010-26511-240215 від 24.02.2015 р. не включено до переліку вкладників ПАТ «Дельта Банк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Встановивши, що відповідно до укладеного договору банківського вкладу на відкритий позивачем депозитний рахунок надійшли кошти у валюті (долари США) шляхом так званого «дроблення» великого депозиту іншого клієнта банку, а саме фізичної особи ОСОБА_7, що підтверджується витягом з реєстру операцій та свідчить, що ці операції не передбачали фактичного переміщення «реальних» грошових коштів та здійснювались за рахунок внутрішньо банківських проводок, суд першої інстанції вважав, що це свідчить про штучність та фіктивність створення правових підстав для отримання клієнтами банку сум, що перевищують суми гарантованого відшкодування за проведеними операціями, а отже їх нікчемність. За висновком суду першої інстанції, зазначена операція з перерахування грошових коштів з рахунку фізичної особи ОСОБА_7 на поточний рахунок позивача суперечить постанові правління Національного Банку України № 365 від 16.09.2013 «Про порядок надходження коштів в іноземній валюті на поточні рахунки фізичних осіб в межах України», оскільки безготівкове перерахування коштів в іноземній валюті можливе лише з інших власних рахунків або шляхом внесення грошових коштів у касу банку.

Також судом зазначено, що відповідно до п. 5.11 Правил банківського обслуговування фізичних осіб у АТ «Дельта Банк», що є обов'язковим до застосування сторонами (умов договору), зарахування на вкладний (депозитний) рахунок грошових сум для вкладника від третьої особи не допускається, тому суд дійшов висновку, що фактично кошти на рахунок позивача вносилися третіми особами шляхом безготівкового перерахування, що є порушенням умов договору, відповідно Уповноважена особа діяла у межах повноважень, визначених ст. ст. 37, 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів», з дотриманням встановленого принципу щодо найменших збитків для вкладників, та мала усі законні підстави щодо тимчасового обмеження (під час здійснення тимчасової адміністрації) операцій щодо виплат суми відшкодування позивачеві за договором банківського вкладу (депозиту) та банківського рахунку.

Колегія суддів вважає такий висновок необґрунтованим, з огляду на наступне.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 24.02.2015 р. між ПАТ «Дельта Банк» (банк) та ОСОБА_3 (вкладник) укладено договір банківського вкладу (депозиту) «Лояльний» у доларах США № 010-26511-240215, за умовами якого сума вкладу складає 6419,00 доларів США, процентна ставка - 5,5% річних. Пунктом 1.6 договору передбачено, що банк відкриває вкладнику вкладний (депозитний) рахунок НОМЕР_2.

Додатковою угодою № 1 від 24.02.2015 р. до договору № 010-26511-240215 від 24.02.2015 р. п. 1.8 договору викладено у наступній редакції: «Зарахування вкладу на рахунок здійснюється з власного поточного або вкладного (депозитного) рахунку вкладника, відкритого в банку, або шляхом перерахування з відкритого в банку поточного рахунку іншої фізичної особи-резидента, або готівкою через касу банку в день укладання сторонами цього договору. Виключно до цілей цього договору сторони домовились, що умови п. 5.11 Правил до відносин, що виникають на підставі цього договору, не застосовуються.».

Факт зарахування грошових коштів в розмірі 6419,00 доларів США на вкладний (депозитний) рахунок НОМЕР_2 підтверджено платіжним дорученням в іноземній валюті № 46374324 від 24.02.2015 р.

02.03.2015 р. постановою правління Національного банку України № 150 ПАТ «Дельта Банк» віднесено до категорії неплатоспроможних. Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 02.03.2015 р. № 51 розпочато з 03.03.2015 р. процедуру виведення ПАТ «Дельта Банк» з ринку шляхом запровадження тимчасової адміністрації, яку запроваджено строком на три місяці з 03.03.2015 р. по 02.06.2015 р., та призначено уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк» Кадирова В.В.

08.04.2015 р. рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 71 внесено зміни до рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 02.03.2015 р. № 51, змінено п. 2 та зазначено про запровадження тимчасової адміністрації строком на шість місяців з 03.03.2015 р. 02.09.2015 р.

03.08.2015 р. виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 147, яким продовжено строк здійснення тимчасової адміністрації у АТ «Дельта Банк» по 02.10.2015 р.

07.08.2015 р. уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ «Дельта Банк» Кадировим В.В. прийнято наказ № 691 «Щодо продовження роботи Комісії з перевірки вкладів фізичних осіб АТ «Дельта Банк» та Комісії з перевірки правочинів (договорів) за вкладними операціями АТ «Дельта Банк», яким продовжено строк здійснення перевірки Комісією з перевірки правочинів (договорів) за вкладними операціями АТ «Дельта Банк» правочинів (договорів) фізичних осіб, в тому числі, договорів банківського рахунку та договорів банківського вкладу (депозиту), вчинених (укладених) АТ «Дельта Банк» протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (в тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, передбачених частиною 3 статті 38 Закону, до 01.10.2015 р.

Тимчасовою адміністрацією 23.09.2015 р. направлено позивачу повідомлення про нікчемність правочину № 8821/1743.

Постановою Правління Національного банку України від 02.10.2015 р. № 664 «Про відкликання банківської ліцензії на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 02.10.2015 р. прийнято рішення № 181 «Про початок здійснення процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку», яким розпочато процедуру ліквідацію АТ «Дельта Банк» та призначено уповноважену особу Фонду. Дана інформація опублікована на сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Починаючи з 08.10.2015 р. Фондом гарантування вкладів фізичних осіб розпочата виплата сум гарантованого відшкодування за вкладами вкладникам АТ «Дельта Банк» - фізичним особам згідно з загальним реєстром вкладників АТ «Дельта Банк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду.

Позивач не включена до загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

27.10.2015 р. ОСОБА_3 звернулась до Уповноваженої особи із заявою про включення її до реєстру кредиторів.

Згідно з ч. ч.1, 2 ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами. Вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Статтею 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню. Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Інформація про вкладника в переліку вкладників має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства. Протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах «Урядовий кур'єр» або «Голос України» та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію формує перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до частини четвертої статті 26 цього Закону.

У відповідності до п. п. 3, 4 розділу ІІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 09 серпня 2012 року №14, уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує та подає до Фонду повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню, перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4-6 частини четвертої статті 26 Закону, а також перелік осіб, які на індивідуальній основі отримують від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або мають інші фінансові привілеї від банку. Перелік складається станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку і включає суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується, виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів (зменшених на суму податку), але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку.

Пунктом 6 розділу ІІІ Положення передбачено, що протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників стосовно: зменшення (збільшення) кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування; зміни розміру належних їм сум; зміни особи вкладника; змін реквізитів вкладників; змін розміру сум разом із змінами реквізитів вкладників.

Згідно з п. п. 2, 4 розділу IV Положення, Фонд складає на підставі Переліку загальний Реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, за формою, наведеною у додатку 11 до цього Положення. Виконавча дирекція Фонду приймає рішення про відшкодування коштів за вкладами та затверджує Загальний Реєстр протягом шести днів з дня отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Таким чином, з метою належного захисту прав і законних інтересів вкладників банків, зокрема, з метою забезпечення гарантованого Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» відшкодування коштів за вкладами, уповноважену особу Фонду наділено правом складати відповідний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Як вбачається з матеріалів справи, позивача не включено до переліку вкладників у зв'язку із тим, що правочин порушує публічний порядок та спрямований на незаконне володіння майном держави та є нікчемним.

Відповідно до ч. 2 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

В силу ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність»; банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України.

В силу п. 1 ч. 4 ст. 38 вищезазначеного Закону уповноважена особа Фонду протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Згідно зі ст. 228 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним. У разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним. Якщо визнаний судом недійсний правочин було вчинено з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то при наявності умислу у обох сторін - в разі виконання правочину обома сторонами - в дохід держави за рішенням суду стягується все одержане ними за угодою, а в разі виконання правочину однією стороною з іншої сторони за рішенням суду стягується в дохід держави все одержане нею і все належне - з неї першій стороні на відшкодування одержаного. При наявності умислу лише у однієї із сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного за рішенням суду стягується в дохід держави.

Для застосування санкцій, передбачених ст. 228 Цивільного кодексу України, необхідним є наявність умислу на укладення угоди з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства.

Колегією суддів встановлено, що відповідачем не визначено конкретної підстави нікчемності правочину, що передбачені у ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», не наведено підстав для визнання нікчемним договору банківського вкладу (депозиту), укладеного між позивачем та АТ «Дельта Банк», не надано доказів, які б свідчили, що зазначений правочин є таким, що порушує публічний порядок чи спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна держави. Крім того, в силу положень ч. 3 ст. 228 Цивільного кодексу України питання недійсності правочину у разі недодержання вимоги щодо його відповідності інтересам держави і суспільства, його моральним засадам вирішується виключно судом, натомість відповідного судового рішення про визнання недійсним договору банківського вкладу (депозиту) та застосування правових наслідків недійсності матеріали справи не містять.

Зазначені обставини не враховані судом першої інстанції при прийнятті судового рішення.

Відтак, колегія суддів вважає необґрунтованим застосування наслідків недійсності правочину.

Також суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що відповідачами не доведено наявність правових підстав для невключення позивача до переліку вкладників АТ «Дельта Банк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, а тому такі дії Уповноваженої особи суперечить приписам Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та є протиправними.

Доводи відповідачів, підтримані судом першої інстанції, про те, що операції за депозитним рахунком НОМЕР_2, відкритим на ім'я позивача, здійснені 24.02.2015 р., тобто у період, коли діяла постанова Національного банку України від 30.10.2014 р. № 692/БТ «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії проблемних», відповідно до якої в діяльності банку діяло обмеження не допускати проведення будь-яких операцій, за результатами яких збільшується гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки кошти внесені на рахунок позивача в ПАТ «Дельта Банк» до запровадження тимчасової адміністрації банку, а віднесення банку до категорії проблемних не встановлює жодних обмежень на внесення коштів в такому банку.

Крім того, є необґрунтованими посилання суду першої інстанції на те, що операція з перерахування грошових коштів з рахунку фізичної особи ОСОБА_7 на поточний рахунок позивача суперечить постанові правління Національного Банку України № 365 від 16.09.2013 «Про порядок надходження коштів в іноземній валюті на поточні рахунки фізичних осіб в межах України», оскільки безготівкове перерахування коштів в іноземній валюті можливе лише з інших власних рахунків або шляхом внесення грошових коштів у касу банку.

Постановою правління НБУ від 16.09.2013 р. № 365 «Про порядок надходження коштів в іноземній валюті на поточні рахунки фізичних осіб в межах України» встановлено, що надходження коштів в іноземній валюті в межах України на поточний рахунок в іноземній валюті фізичної особи (резидента або нерезидента) здійснюється виключно шляхом переказу коштів в іноземній валюті з іншого власного рахунку або шляхом унесення готівки власником рахунку.

Тобто, є правильним посилання апелянта, що даною постановою введено обмеження лише на зарахування коштів в іноземній валюті саме на поточний рахунок фізичної особи, тоді як в даному випадку кошті в іноземній валюті зараховані на депозитний рахунок позивача.

Крім того, зазначення судом, що операція з перерахування коштів на рахунок позивача не відповідає п. 5.11 Правил банківського обслуговування фізичних осіб у АТ «Дельта Банк», що є обов'язковим до застосування сторонами (умов договору), відповідно до якої зарахування на вкладний (депозитний) рахунок грошових сум для вкладника від третьої особи не допускається, суд апеляційної інстанції також вважає необґрунтованим через те, що додатковою угодою № 1 від 24.02.2015 р. до договору № 010-26511-240215 від 24.02.2015 р. п. 1.8 договору викладено у наступній редакції: «Зарахування вкладу на рахунок здійснюється з власного поточного або вкладного (депозитного) рахунку вкладника, відкритого в банку, або шляхом перерахування з відкритого в банку поточного рахунку іншої фізичної особи-резидента, або готівкою через касу банку в день укладання сторонами цього договору. Виключно до цілей цього договору сторони домовились, що умови п. 5.11 Правил до відносин, що виникають на підставі цього договору, не застосовуються.».

Також судова колегія зазначає, що внесення коштів на рахунок позивача третіми особами шляхом безготівкового перерахування жодним чином не порушує умов договору банківського вкладу, а також норм чинного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 1062 Цивільного кодексу України на рахунок за банківським вкладом зараховуються грошові кошти, які надійшли до банку на ім'я вкладника від іншої особи, якщо договором банківського вкладу не передбачено інше. При цьому вважається, що вкладник погодився на одержання грошових коштів від іншої особи, надавши їй необхідні дані про рахунок за вкладом.

Як зазначено вище, договором банківського вкладу з урахуванням додаткової угоди визначена можливість зарахування коштів на депозитний рахунок позивача від іншої особи, відтак, вчинення зазначених дій повністю узгоджується з приписами діючого законодавства.

За таких обставин колегія суддів вважає, що позивачем підтверджено внесення вкладу до ПАТ «Дельта Банк», який підлягає відшкодуванню у відповідності до вимог вищенаведеного Закону, тому наявні підстави для задоволення позову в частині зобов'язання відповідача подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про позивача як вкладника АТ «Дельта Банк», якому необхідно здійснити виплати відшкодування за договором банківського вкладу (депозиту) № 010-26511-240215 «Лояльний» від 24.02.2015 р. за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Разом з тим, позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасування рішення Уповноваженої особи про нікчемність договору банківського вкладу, укладеного між позивачем та АТ «Дельта Банк», задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Позивачем в позовній заяві не вказане, яке саме рішення оскаржується. В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представником позивача зазначено, що таким рішенням позивач вважає наказ Уповноваженої особи № 813 від 16.09.2015 р. «Щодо заходів, пов'язаних із наслідками виявлення нікчемних правочинів (договорів) за вкладними операціями», яким застосовано наслідки нікчемності договорів банківського вкладу (депозиту), що є нікчемними з підстав, визначених п. 7 ч. 3 ст. 28 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», перелік яких наведено в додатку № 1 до цього наказу. У витягу з реєстру договорів (додатку № 1 до наказу № 813) зазначено спірний договір (а.с. 65-66).

Наказ № 813 від 16.09.2015 р. стосується не тільки позивача, а й певного кола осіб.

Приймаючи до уваги приписи ст. 11 КАС України, а також той факт, що наказ № 813 не є актом індивідуальної дії, який створює тільки для позивача певні правові наслідки, колегія суддів вважає необґрунтованими дані позовні вимоги.

З урахуванням викладеного колегія суддів прийшла до висновку, що судом першої інстанції неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи, постанова прийнята з порушенням норм матеріального права, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення.

Відповідно до ст. 94 КАС України на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Керуючись ст. ст. 8, 9, 10, 11, 159, 160, 195, 198, 202, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.03.2016 р. в справі № 804/683/16 задовольнити частково.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.03.2016 р. в справі № 804/683/16 за позовом ОСОБА_3 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в Акціонерному товаристві «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання рішення протиправним, зобов'язання вчинити певні дії скасувати.

Прийняти у справі № 804/683/16 нову постанову.

Позов ОСОБА_3 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в Акціонерному товаристві «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання рішення протиправним, зобов'язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в Акціонерному товаристві «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_1, що мешкає АДРЕСА_1, 52200, як вкладника Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», якому необхідно здійснити виплати відшкодування за договором банківського вкладу (депозиту) № 010-26511-240215 «Лояльний» від 24.02.2015 р. за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з бюджетних асигнувань Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в Акціонерному товаристві «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича на користь ОСОБА_3 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 413 (чотириста тринадцять) грн. 40 коп.

Стягнути з бюджетних асигнувань Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на користь ОСОБА_3 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 413 (чотириста тринадцять) грн. 40 коп.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі.

Повний текст постанови складений 23.06.2016 р.

Головуючий: В.А. Шальєва

Суддя: С.В. Білак

Суддя: Н.А. Олефіренко