Справа № 2-а-3543/08/1570
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2010-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 жовтня 2010 р.Справа № 2-а-3543/08/1570

Категорія:2.11.3Головуючий в 1 інстанції: Аблов Є.В.

Одеській апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача судді - Турецької І.О.

суддів Крусяна О.В., Косцової І.П.

за участю секретаря Скоріній Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу Спеціалізованої Державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Одесі на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 11 червня 2009 року по справі за позовом відкритого акціонерного товариства «Одеській коровай»до Спеціалізованої Державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Одесі про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення,

В С Т А Н О В И В :

В січні 2008 року відкрите акціонерне товариство «Одеській коровай»(далі ВАТ «Одеський коровай», позивач) звернулося до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до спеціалізованої Державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Одесі (далі СДПІ по роботі з ВПП у м. Одесі, відповідач) та просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення про застосування штрафних санкцій у звязку з порушенням вимог податкового та валютного законодавства, встановлених перевіркою.

В обґрунтування позову зазначалося, що висновки акту про порушення ст.67 Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік»від 20 грудня 2005 року №3235-IV (із змінами та доповненнями) та ст.63 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік»від 19 грудня 2006 року №489-V (із змінами та доповненнями) щодо несплати до Державного бюджету України частини прибутку (доходу) за результатами фінансово-господарської діяльності за ІІІ- IV квартали 2006 року та за І-ше півріччя 2007 року не відповідають діючому законодавству України, а саме ст. 1,2,7,13 Закону України «Про систему оподаткування», п.1.9 ст.1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», ст.87 Господарського кодексу України, та порушують права ВАТ «Одеський коровай»як суб'єкта господарювання.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 11 червня 2009 р. позовні вимоги відкритого акціонерного товариства «Одеській коровай»до Спеціалізованої Державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Одеси про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення № /0 від 25 грудня 2007 року - задоволені в повному обсязі.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Одесі №0/0 від 25 грудня 2007 року.

Не погоджуючись із постановленим у справі рішенням, апелянт в особі, СДПІ по роботі з ВПП у м. Одесі зазначає, що суд при вирішенні справи не врахував, що норми Законів України «Про Державний бюджет»на 2006 та 2007 р. р., які стосуються обовязку підприємства сплачувати до Державного бюджету України частини прибутку, отриманого за результатами фінансово-господарської діяльності у 3-4 кварталах 2006 р. та за 1 півріччя 2007 року неконституційними не визнані, а тому підлягають обовязковому виконанню та застосуванню.

Крім того, апелянт вказує на те, що оподаткування дивідендів здійснюється на підставі п.п. 7.8.1, 7.8 ст. 7 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»як оподаткування операцій особливого виду, які передбачають, що у разі прийняття рішення щодо виплати дивідендів емітент корпоративних прав, на які нараховуються дивіденди, провадить зазначені виплати власнику таких корпоративних прав пропорційно частці його в статутному фонді підприємства емітента таких корпоративних прав незалежно від того, чи була діяльність такого підприємства - емітента прибутковою протягом звітного періоду при наявності інших власних джерел для виплати дивідендів, а також від того чи була діяльність такого підприємства - емітента прибутковою протягом звітного періоду при наявності інших власних джерел для виплати дивідендів, а також від того, чи є наявним прибуток, розрахований за правилами податкового обліку, чи ні.

Апелянт в судове засідання не зявився, про час дату та місце судового засідання сповіщений належним чином.

В суді апеляційної інстанції, представник позивача проти апеляційної скарги заперечив та просив залишити її без задоволення, а постанову суду без змін.

Зясувавши обставини справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню на наступних підставах.

Судом встановлено, що з 01 листопада 2007 року по 12 грудня 2007 року на підставі направлень № 343/16-20 від 01 листопада 2007 року, №375/16-20 від 28 листопада 2007 року, виданих Спеціалізованою державною податковою інспекцією по роботі з великими платниками податків у м. Одесі працівниками інспекції була здійснена планова виїзна документальна перевірка ВАТ «Одеський коровай»з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01 липня 2007 року по 30 вересня 2008 року, валютного та іншого законодавства за період з 01 липня 2006 року по 30 червня 2007 року, про що 19 грудня 2007 року був складений акт №1300/16-20/00376886/15.

На підставі вищевказаного акту перевірки СДПІ по роботі з ВПП у м. Одесі 25 грудня 2007 року прийняло податкове повідомлення-рішення №/0, за яким визначено суму податкового зобов'язання за платежем НОМЕР_1: частина чистого прибутку (доходу) господарських організацій (у статутних фондах яких є державна частка) у сумі 23772,00 грн. (17442,00 грн. за основним платежем, 6330,00 грн. - штрафна (фінансова) санкція) за встановлені перевіркою порушення ст.67 Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік» від 20 травня 2005 року »№3235-ІV (із змінами та доповненнями), ст.63 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік»від 19 грудня 2006 року №489-V та пп. 17.1.3 п. 17.1 ст.17 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»від 21 грудня 2000 року №2181-Ш.

В п.3.1.4 акту зазначено, що ВАТ «Одеський коровай»не нарахувало та не сплатило до Державного бюджету України частину прибутку, отриманого за результатами фінансово-господарської діяльності у 3-4 кварталах 2006 року та за І-ше півріччя 2007 року відповідно до державної частки акцій у статутному фонді підприємства у 2006 року, яка становить 5.85%. Частина прибутку підприємства, що належить сплаті до державного бюджету за результатом фінансово - господарської діяльності за 3-4 квартали 2006 року занижена на 17 442,00 грн., в т.ч. за 3-4 кв.2006 року-на 10554 грн., та за І-ше півріччя 2007 року - на 6888,00 грн.

Вирішуючи справу суд першої інстанції виходив з того, що частина чистого прибутку, яку повинні сплачувати до загального фонду державного бюджету України акціонерні, холдингові, лізингові компанії та інші субєкти господарювання відповідно до розміру державної частки у їх статутному фонді, не входить до системи оподаткування України та відповідно не є податком (збором, обовязковим платежем).

Згідно з вимогами ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Визнаючи нечинним податкове повідомлення-рішення, суд першої інстанції, виходив з того, що ВАТ «Одеський коровай»є відкритим акціонерним товариством створеним у процесі корпоратизації, яке не підпадає під категорію підприємств, визначених у п.п. 3 п. 1 ст. 14 Закону України «Про систему оподаткування», п. 1.9 ст. 1 та п.п. 7.8.2 п. 7.8 ст. 7 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», а тому, стаття 67 Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік»та стаття 63 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік»не можуть бути законними підставами для покладення на позивача обовязку щодо сплати до загального фонду Державного бюджету України частини прибутку (доходу) - дивідендів, як виду податку на прибуток. Винесення відповідачем податкового повідомлення-рішення у відповідності до вимог Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»від 21 грудня 2000 року № 2181-ІІІ є безпідставним.

Колегія суддів, погоджуючись із судом першої інстанції стосовно відсутності у позивача обовязку зі сплати до загального фонду Державного бюджету України частини прибутку (доходу) - дивідендів, як виду податку на прибуток, не може погодися з позицією суду щодо відсутності у позивача обовязку виконувати вимоги ст. 67 Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік», ст. 63 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік»та Постанови Кабінету Міністрів України щодо сплати до загального фонду Державного бюджету України відрахування у розмірі 5,85 % чистого прибутку, розрахованого згідно з правилами бухгалтерського обліку, відповідно до розміру державної частки у статутному фонді товариства, оскільки, на думку суду першої інстанції, такі виплати є дивідендами, прирівняними Законом України «Про систему оподаткування»до податків, зборів (обовязкових) платежів.

Статтями 67, 63 Законів України «Про Державний бюджет України на 2006 рік»від 20 травня 2005 року та «Про Державний бюджет України на 2007 рік»від 19 грудня 2006 року, відповідно, серед іншого, установлено, що господарські організації: акціонерні, холдингові, лізингові компанії та інші суб'єкти господарювання, у статутному фонді яких державі належать частки (акції, паї), сплачують за результатами фінансово-господарської діяльності 2005(2006) року та щоквартальної фінансово-господарської діяльності у 2006(2007) році до загального фонду Державного бюджету України частину чистого прибутку відповідно до розміру державної частки (акцій, паїв) у їх статутних фондах. Норматив і порядок відрахування частини прибутку (доходу), визначеної цією статтею, встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, на ВАТ «Одеський коровай», як на акціонерну компанію у статутному фонді якої державі належать частка (акції, паї), поширювалися вимоги вищезазначених статей, щодо сплати частини прибутку до загального фонду державного бюджету.

Суд апеляційної інстанції зазначає про помилковість визначення податковим органом такого внеску, як частина прибутку (доходу), що мала сплачуватися до загального фонду Державного бюджету акціонерною компанією, у статутному фонді якої державі належать частки (акції, паї), яким є підприємство позивача, у якості податкового зобовязання у порядку, визначеному Законом України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»від 21 грудня 2000 року № 2181-ІІІ, який є спеціальним законом з питань оподаткування і установлює порядок погашення зобовязань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обовязкових платежів) і сплати штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків контролюючими органами.

У податкового органу не було правових підстав вважати суму вказаних внесків податковим зобовязанням, та, відповідно, визначати таку суму, застосовуючи положення п.п. «б»п.п. 4.2.2. п. 4.2 ст. 4 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»від 21 грудня 2000 року № 2181-ІІІ, та визначати позивачеві штрафні санкції на підставі п.п. 17.1.3 п. 17.1 ст. 17 цього ж Закону, оскільки у складі переліку загальнодержавних податків та зборів, встановленого ст. 14 Закону України «Про систему оподаткування»від 25 червня1991 року № 1251-XII, викладеного Законом України від 18 лютого 1997 року №77/97-ВР в новій редакції (із змінами та доповненнями, у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин), відсутній такий платіж, як частина прибутку (дивіденди), що сплачуються до бюджету таким субєктом господарювання, як акціонерне товариство у статутному фонді якого є державна частка.

Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 14 вказаного Закону (пункт 3 частини першої статті 14 в редакції Закону України від 24 грудня 2002 року № 349-IV) прирівняними до податку на прибуток є зобовязання зі сплати до бюджету дивідендів лише державних не корпоратизованих, казенних або комунальних підприємств, яким не було підприємство позивача.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції визнає такою, що не відповідає вимогам Закону позицію податкового органу про те, що виплати, які позивач зобовязаний був здійснювати у відповідності до вимог Законів України «Про Державний бюджет України на 2006 та 2007 роки», належать до виплат (дивідендів), які законом віднесені до загальнодержавних податків, встановлених Законом України «Про систему оподаткування», і на які поширюються вимоги Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами».

Податковою інспекцією при винесенні спірного податкового повідомлення-рішення залишено поза увагою, що позивач не належить до субєктів, які зазначені у п. 3 ст. 14 Закону України «Про систему оподаткування».

За таких обставин, необхідно визнати правомірним визначення позивачеві контролюючим органом до сплати до загального фонду Державного бюджету України частину чистого прибутку, відповідно до розміру державної частки (акцій, паїв) у їх статутних фондах, що передбачено Законом України «Про Державний бюджет України»на відповідні роки.

Визначення ж такого платежу у якості податкового зобовязання на підставі п.п. «б»п.п. 4.2.2. п. 4.2 ст. 4 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»від 21 грудня 2000 року № 2181-ІІІ та штрафних санкцій на підставі п.п.17.1.3 п. 17.1 ст. 17 цього ж Закону є неправомірним, у звязку з чим колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана постанова суду 1-ї інстанції підлягає зміні, оскільки суд по суті правильно вирішив справу, але з помилковим застосуванням норм матеріального права.

Керуючись ст. ст. 195, 196; п.2 ч. 1 ст. 198; п.1 ч.1 ст. 201; ч.2 ст. 205; 207, 254 КАС України, склад колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Спеціалізованої Державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Одеси - задовольнити частково.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 11 червня 2009 року по справі за позовом відкритого акціонерного товариства «Одеській коровай»до Спеціалізованої Державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Одеси про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення - змінити.

Викласти резолютивну частину вищевказаної постанови у наступній редакції:

«Позовні вимоги відкритого акціонерного товариства «Одеській коровай»- задовольнити частково.

Визнати нечинним податкове повідомлення-рішення Спеціалізованої Державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Одеси №/0 від 25 грудня 2007 року в частині визначення основного платежу у сумі 17 442 грн. податковим зобовязанням.

Визнати нечинним податкове повідомлення-рішення Спеціалізованої Державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Одеси №/0 від 25 грудня 2007 року в частині визначення штрафних фінансових санкцій у розмірі 6 330 грн.»

В іншій частині постанову Одеського окружного адміністративного суду від 11 червня 2009 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяті днів з дня складання її в повному обсязі.

Доповідач - суддя І.О.Турецька

суддя А.В.Крусян

суддя І.П.Косцова