Справа № 2-а-633/09/1410
Суддя: Домусчі С.Д.
Дата ухвалення: 2010-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2010 р.Справа № 2-а-633/09/1410

Категорія:2.19.6Головуючий в 1 інстанції: Чернякова Н.В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого: судді Домусчі С.Д.

суддів: Димерлія О.О.,Єщенка О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Єланецькому районі Миколаївської області на постанову Єланецького районного суду Миколаївської області від 26 травня 2009 року в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Єланецькому районі Миколаївської області про зобовязання нарахувати та виплатити щомісячну державну соціальну допомогу як дитині війни, -

ВСТАНОВИВ:

23 квітня 2009 року ОСОБА_1, звернувшись до суду з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в Єланецькому районі Миколаївської області просила суд відновити пропущений строк звернення до суду за період з 01 січня 2006 року до 31 грудня 2007 року, визнати бездіяльність відповідача неправомірною, зобовязати відповідача нарахувати та виплатити недоплачену, як дитині війни, щомісячне підвищення до пенсії за 2006-2007 роки в сумі 2733грн. 30 коп.

Постановою Єланецького районного суду Миколаївської області від 26 травня 2009 року адміністративний позов задоволений частково: визнано бездіяльність відповідача неправомірною; зобовязано відповідача нарахувати та виплатити на користь позивача недоплачене, як дитині війни, щомісячне підвищення до пенсії в загальній сумі 710 (сімсот десять) грн. 91 коп.

Не погоджуючись з постановою суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, у звязку з чим просить скасувати оскаржене судове рішення та постановити нове, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Ухвалюючи постанову, суд першої інстанції встановив, що позивач має право на отримання підвищення до пенсії, передбаченого ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», з урахуванням положень ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»за період з 09 липня по 31 грудня 2007 року.

Заслухавши суддю доповідача, розглянувши та обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга може бути задоволена частково.

Суд апеляційної інстанції встановив, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є пенсіонером за віком, дитиною війни, та, відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», який набув чинності з 01 січня 2006 року, має право на отримання підвищення до пенсії у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. Відповідно до п. 15 Положення про Пенсійний фонд України, суд першої інстанції правильно встановив, що обовязок по нарахуванню та виплаті доплати до пенсії позивача, покладено на управління Пенсійного фонду України в Єланецькому районі Миколаївської області.

Суд першої інстанції правильно дійшов висновку про застосування ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»при обчисленні надбавки до пенсії, встановленої ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Посилання представника відповідача на те, що поняття «мінімальна пенсія за віком»у ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»застосовується до визначення пенсії, що призначаються виключно за цим Законом, і не стосується дітей війни відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», є безпідставними, тому що положення ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»не є перешкодою для застосування даної величини (мінімального розміру за віком) до обрахування інших пенсій чи доплат, повязаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого частиною першою цієї статті, мінімального розміру пенсії за віком.

Апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції щодо відмови в задоволенні позовних вимог за 2006 рік. Пунктом 17 ст. 77 Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік»від 20 грудня 2005 року, який набрав чинності з 01 січня 2006 року, зупинено на 2006 рік дію ст. 6 Закон України «Про соціальний захист дітей війни». Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік»від 19 січня 2006 року, який набрав чинності з 02 квітня 2006 року, п. 17 ст. 77 виключений, а ст. 110 Закону викладена у новій редакції, згідно з якою пільги дітям війни, передбачені ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», запроваджуються у 2006 році поетапно, за результатами виконання бюджету у першому півріччі, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України за погодженням з Комітетом Верховної ОСОБА_1 України з питань бюджету. У 2006 році Кабінет Міністрів України не визначив порядок виплати 30 % надбавки до пенсії дітям війни, тобто ці пільги фактично запровадженні не були, а тому вимоги позивача щодо нарахування за 2006 рік недоплаченої надбавки до пенсії як дитині війни задоволенню не підлягають.

Рішенням Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007 визнано неконституційним положення п. 12 ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік»щодо зупинення на 2007 рік дії ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», з урахуванням ст. 111 цього Закону, згідно з якою у 2007 році підвищення дітям війни пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», виплачується особам які є інвалідами, (крім тих на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») у розмірі 50 % від розміру надбавки, встановленої для учасників війни.

З ухваленням Конституційним Судом України рішення про визнання неконституційними положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» ці норми втрачають чинність та не підлягають застосуванню з дня ухвалення рішення про їх неконституційність.

Враховуючи положення Конституції України щодо дії нормативно-правових актів у часі, положення статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»у редакції 2004 року поновили свою дію у 2007 році з 09 липня, отже, право на здійснення перерахунку підвищення до пенсії у розмірах, визначених Законом України «Про соціальний захист дітей війни», мають діти війни за 2007 рік з 09 липня до 31 грудня. Відповідно у 2007 році у період із 01 січня до 08 липня положення закону про Державний бюджет на 2007 рік були чинними та підлягали виконанню.

Таким чином, з 01 січня 2007 року була передбачена виплата підвищення до пенсії, відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»дітям війни, які є інвалідами, у розмірі 50 % від розміру надбавки, встановленої для учасників війни (половина від 10% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність), а з 09 липня 2007 року передбачена виплата підвищення до пенсії, відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Оскільки в матеріалах справи відсутні відомості, що позивач є інвалідом, то у 2007 році він не отримував підвищення до пенсії як дитина війни. Тоді як, з урахуванням Рішення Конституційного Суду України, позивач мав отримувати підвищення до пенсії як дитина війни з 09 липня по 31 грудня 2007 року в розмірі 30 відсотків мінімального розміру пенсії за віком, визначеної відповідно до ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Суд першої інстанції правильно дійшов висновку про право позивача на отримання підвищення до пенсії як дитина війни у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком за період з 09 липня по 31 грудня 2007 року

Апеляційний суд не погоджується з висновком суду І інстанції щодо поновлення строку звернення до суду за період з 09 липня по 31 грудня 2007 року.

Позивачка звернулась до суду з позовом 23 квітня 2009 року, але позовні вимоги за період з 09 липня по 31 грудня 2007 року заявлені з пропуском строку звернення до суду.

Відповідно до ст. 99 КАС України, адміністративний позов може бути поданий в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого КАС України (в редакції до 30 липня 2010 року) або іншими Законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, на чому також наполягав відповідач.

Юридична необізнаність та похилий вік позивача не є поважними причинами пропуску строку, а тому пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог за період з 09 липня по 31 грудня 2007 року.

Таким чином, суд дійшов висновку, що порушенні права позивача не можуть бути відновлені у звязку з пропуском строку звернення до суду без поважних причин.

Апеляційний суд вважає, що бездіяльність відповідача щодо не нарахування позивачу підвищення до пенсії як дитині війни з 09 липня по 31 грудня 2007 року є неправомірною, оскільки відповідачем не були виконані вимоги Рішення Конституційного Суду України.

Зобовязуючи відповідача нарахувати та виплатити невиплачену державну соціальну допомогу, як дитині війни, суд першої інстанції сам провів перерахунок недоотриманого підвищення до пенсії тим самим взявши на себе виконання повноважень, щодо перерахунку пенсійних виплат, які покладені на відповідача, що є недопустимим.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції порушив норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи у звязку з чим, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, це є підставою для часткового задоволення апеляційної скарги, скасування постанови суду та ухвалення нового судового рішення.

Керуючись ст. 195, ч. 1 ст. 197, п. 3 ч. 1 ст. 198, п. 4 ч. 1 ст. 202 , ст. 207, ч. 5 ст. 254 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Єланецькому районі Миколаївської області задовольнити частково.

Постанову Єланецького районного суду Миколаївської області від 26 травня 2009 року скасувати та ухвалити нову постанову.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Єланецькому районі Миколаївської області про зобовязання нарахувати та виплатити щомісячну державну соціальну допомогу як дитині війни задовольнити частково.

Визнати неправомірною бездіяльність управління Пенсійного фонду України в Єланецькому районі Миколаївської області щодо не нарахування підвищення до пенсії як дитині війни ОСОБА_1 в період з 09 липня по 31 грудня 2007 року.

В задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України в порядку, встановленому КАС України, протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: суддя Домусчі С.Д.

суддя Димерлій О.О.

суддя Єщенко О.В.