Справа № 803/3659/15
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2016-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2016 року Справа № 876/1094/16

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Обрізко І.М.,

суддів Левицької Н.Г, Сапіги В.П.

за участю секретаря судового засідання Сідельник Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 21 січня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області про визнання дій протиправними та стягнення коштів,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся з адміністративним позовом до Управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області (надалі - УМВС України у Волинській області, відповідач) про визнання протиправними дій щодо невиплати належних йому грошових сум при звільненні, а саме грошової допомоги при звільненні, грошового забезпечення за два місяці, щомісячної грошової допомоги у розмірі окладу за військовим (спеціальним) званням, матеріальної допомоги на оздоровлення та стягнення на його користь вищевказаних виплат, а також стягнення середнього заробітку за час невиплати в установлений законом термін з вини уповноваженого органу при звільненні грошових сум у розмірі 7 295,42 грн. та стягнення моральної шкоди у розмірі 5 000 гривень.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що зокрема, йому не було виплачено одноразову грошову допомогу при звільненні у розмірі 22 936,55 грн., щомісячну грошову допомогу у розмірі окладу за військовим (спеціальним) званням за період з 05.09.2015 року по 01.10.2015 року у розмірі 104 грн., грошове забезпечення за два місяці у розмірі 9 174,62 грн., матеріальну допомогу на оздоровлення у розмірі 4 818,04 грн. Крім того, згідно статті 117 Кодексу законів про працю України (КЗпП України) відповідач зобов'язаний виплатити йому середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку у розмірі 7295, 42 грн. Також просить стягнути з відповідача 5000 гривень моральної шкоди.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 21 січня 2016 року позовні вимоги задоволено частково. Суд виходив з того, що порядок і умови виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ визначені Інструкцією про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ. Твердження представника відповідача про те, що у липні-серпні 2015 року позивачу виплачувалась саме передбачене п. 3.4.8 Інструкції грошове забезпечення є безпідставним, оскільки позивач за вказаний період отримував грошове забезпечення (заробітну плату) за виконану роботу, так як трудовий договір розірваний ним не був. Відтак, позивачу підлягає до виплати щомісячна грошова допомога у розмірі окладу за військовим (спеціальним) званням з 05.09.по 30.09.2015 року в розмірі 104 грн.

Щодо позовних вимог в частині стягнення матеріальної допомоги на оздоровлення, то за 2015 рік позивачем таку не отримано. З матеріалів справи вбачається, що позивач з 18.05.2015 року перебував у черговій відпустці за 2015 ріку, але допомога на оздоровлення в розмірі 4818,04 грн. йому виплачена не була, а тому вказана вимога є підставною та підлягає задоволенню.

По вимозі про стягнення матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, то позивач не звертався з мотивованим рапортом з цього приводу, а відтак відсутні підстави для її отримання.

Не підлягає до задоволенню вимога позивача про стягнення середнього заробітку в розмірі 18 622,06 грн. за час невиплати з вини органу належних сум при звільненні, так як наявний спір щодо сум та ст.ст. 116, 117 КЗпП України не поширюється на правовідносини подібного плану.

Крім того, позивачем недоведено наявність моральної шкоди та її розмір.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 16.03.2016 року повернуто апеляційну скаргу управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області, внаслідок не усунення недоліків зазначених в ухвалі Львівського апеляційного адміністративного суду від 12.02.2016 року.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, сторона позивача подала апеляційну скаргу, з якої із-за порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідності висновків суду обставинам справи, просить його скасувати та постановити рішення, яким задоволити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги покликання маються на те, що найбільш дивною є відмова у визнанні протиправною бездіяльності відповідача щодо невиплати грошової допомоги при звільненні, що само по собі є порушенням ст. 163 ЦПК України. Є неаргументованою відмова в стягненні допомоги по вирішенню соціально побутових питань, так як достатнє фінансування судом встановлено, а рапорти просто не реєструвались. Безпідставно не застосовано ст.ст. 116,117 КЗпП України. Відсутні й підстави для відмови у моральній шкоді.

У відповідності до вимог ч.1 ст. 41 КАС України у разі неявки у судове засідання осіб, які беруть учать у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом встановлено, підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_2 з 12.10.2007 року проходив службу в органах внутрішніх справ України. Відповідно до наказу МВС України від 02.06.2011 року в складі МВС України у Волинській області створений сектор ветеринарної міліції, утримання штатних посад якого здійснювалось за рахунок Державної ветеринарної та фітосанітарної служби України. Начальником сектору ветеринарної міліції, відповідно до наказу УМВС України у Волинській області від 14.10.2011 року №420 о/с, був призначений ОСОБА_2 (а.с.47-49).

Наказом МВС України від 12.06.2015 року №694, який оголошений наказом УМВС України у Волинській області від 26.06.2015 року №659, сектор ветеринарної міліції скорочено, у зв'язку з чим 01 липня 2015 року ОСОБА_2 ознайомлено з наказом № 659 від 26.06.2015 року та попереджено про наступне звільнення з займаної посади з 01.09.2015 року через скорочення штату працівників (а.с.50-52).

Наказом Управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області від 04.09.2015 року №258 о/с «По особовому складу» капітана міліції ОСОБА_2 звільнено з посади начальника сектору ветеринарної міліції УМВС у запас (з постановкою на військовий облік) за пунктом 64 «г» (скорочення штатів) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України (а.с.7).

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Згідно ч. 1 ст. 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом та звільняються зі служби за віком, станом здоров'я чи у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Таким чином, спірні правовідносини врегульовані спеціальним законодавством і не підпадають під дію загального трудового законодавства, а тому норми ст. 117 КЗпП України на них не поширюються.

Трудові відносини та військова служба мають різну правову природу та врегульовані різним законодавством, отже передбачені законодавством про працю норми її оплати і порядок вирішення спорів про останню не поширюються на військовослужбовців та прирівняних до них осіб.

З огляду на вказані вимоги матеріального права та враховуючи, що вихідна допомога була виплачена позивачу, що вірно було встановлено судом першої інстанції, колегія судів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заробітної плати за час затримки розрахунку при звільненні на підставі норм КЗпП України не підлягають задоволенню.

Подібне не суперечить практиці ВАСУ, зокрема ухвала від 15.09.2015 року №К/9991/20127/11.

Що стосується позовної вимоги щодо виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально побутових потреб, то колегія суддів вважає обв'язкою умовою для отримання даної доплати слугує заява або рапорт з проханням надання відповідної допомоги, оскільки даний факт не підтверджений матеріалами справи, відтак підстави для задоволення позовної вимоги в цій частині відсутні.

Щодо відшкодування моральної шкоди, то на думку колегії суддів позивачем не доведено факту завдання немайнових витрат, спричинених моральними та фізичними стражданнями, які спричинили негативні зміни у житті позивача, та майнових втрат. Зокрема, позивач не навів суду у чому саме проявилися моральні та фізичні страждання через невиплату належних йому сум, не довів суду, що була принижена його честь, гідність, престиж або ділова репутація.

Судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не складають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, а також відсутня невідповідність висновків суду обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 160 ч.3, 195, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, Львівський апеляційний адміністративний суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, постанову Волинського окружного адміністративного суду від 21 січня 2016 року по справі № 803/3659/15 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня виготовлення ухвали в повному обсязі, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя І.М. Обрізко

Судді Н.Г. Левицька

В.П. Сапіга

Повний текст виготовлено 17.06.2016 року.