Справа № 359/2600/16-а
Суддя: Степанюк А.Г.
Дата ухвалення: 2016-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 359/2600/16-а Головуючий у 1-й інстанції: Журавський В.В. Суддя-доповідач: Степанюк А.Г.
У Х В А Л А

Іменем України

21 червня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Степанюка А.Г.,

суддів - Кузьменка В.В., Шурка О.І.,

при секретарі - Ліневській В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 23 березня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Бориспільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області про стягнення неотриманої пенсії та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

У березні 22016 року ОСОБА_2 (далі - Позивач, ОСОБА_2) звернулася до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з позовом до Бориспільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області (далі - Відповідач, Бориспільське об'єднане УПФ) про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 45 887,40 грн. та моральної шкоди у розмірі 30 000,00 грн.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 23.03.2016 року позовну заяву залишено без розгляду. При цьому суд першої інстанції виходив з того, що звернення до суду у 2016 року з проханням стягнути невиплачену, на думку Позивача, пенсію за період з листопада 1994 року по грудень 2009 року, виходить за межі процесуального строку такого звернення, а відтак за відсутності доказів поважності пропуску строку звернення до суду, позовні вимоги підлягають залишенню без розгляду.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та призначити справу до розгляду у Бориспільському міськрайонному суді в іншому складі суду. При цьому звертає увагу на неврахування судом першої інстанції факту нанесення Позивачу моральної та матеріальної шкоди.

У судовому засіданні представник Апелянта наполягав на задоволенні апеляційної скарги з підстав, викладених в останній.

Відповідач, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи, у судове засідання не прибув.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника Позивача, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, Позивач просив стягнути з Відповідача суму завданої, зокрема, матеріальної шкоди у розмірі 45 887,40 грн., яка, на переконання останнього, виникла у зв'язку з невиплатою Бориспільським об'єднаним УПФ суми пенсії по інвалідності у період з листопада 1994 року по грудень 2009 року.

Крім того, зі змісту листа Бориспільського об'єднаного УПФ від 12.03.2016 року №2723/04 (а.с. 10) вбачається, що на підставі заяви Позивача від 05.12.1994 року Управлінням соціального захисту населення Бориспільської міської ради було призначено пенсії по 2 групі інвалідності від захворювання з дитинства, з 22.11.1994 року з терміном довічно. Крім того, у вказаному листі повідомлено, що за заявою Позивача від 03.05.2001 року пенсія була перерахована. У подальшому з 01.01.2004 року пенсія була перерахована відповідно до норм Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Згодом на підставі заяви Позивача від 21.04.2005 року останнього було переведено на пенсію за віком. Пізніше ОСОБА_2 було проведено перерахунок пенсії за віком з урахуванням страхового стажу та заробітної плати, набутих після призначення (останнього перерахунку) пенсії відповідно до ст. 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Згідно заяви Позивача від 29.12.2009 року останню переведено на пенсію по втраті годувальника за померлу матір. У подальшому за заявою ОСОБА_2 від 03.10.2014 року останню було переведено на пенсію у зв'язку з втратою годувальника відповідно до норм Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» за загиблого батька.

З урахуванням наведеного, судова колегія, оцінюючи висновки суду першої інстанції про необхідність залишення позовної заяви без розгляду, вважає за необхідне зазначити таке.

Положеннями ч. 1 ст. 99 КАС України закріплено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Приписами ч. 2 ст. 99 КАС України визначено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім'ї у випадках, визначених цим Законом.

Отже, враховуючи щомісячний характер пенсії, призначеної Позивачу, а також здійснення її призначення на підставі заяви ОСОБА_2 від 05.12.1994 року, судова колегія вважає, що саме з днем її виплати після призначення або з днем, коли така виплата повинна бути здійснена, і пов'язується дата, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав.

За таких обставин, Позивач повинен був дізнатися про невиплату йому пенсії не пізніше грудня 1994 року, тобто одразу після отримання відповідних виплат або дня, коли такі виплати повинні бути отримані, на підставі заяви від 05.12.1994 року.

Відтак посилання Апелянта на те, що останній дізнався про порушення своїх прав лише 16.02.2016 року від свого представника, судовою колегією оцінюється критично.

При цьому судова колегія наголошує, що, як було встановлено судом першої інстанції, у період з травня 2001 року по жовтень 2014 року Позивач неодноразово звертався до Відповідача із заявами про перерахунок пенсії, переведення на інший вид пенсії тощо, у відтак був обізнаний про нарахування йому пенсії.

Разом з тим, залишаючи адміністративний позов без розгляду, суд першої інстанції не врахував такого.

Відповідно до ч. 2 ст. 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Тобто, за минулий час без обмеження будь-яким строком виплачуються лише нараховані суми пенсії, що не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію.

Як вже було зазначено раніше, положеннями ч. 1 ст. 99 КАС України закріплено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Таким чином, зважаючи на особливий характер спірних правовідносин, який полягає у тому, що, на переконання Позивача, Відповідачем не забезпечувалася виплата останньому нарахованої суми пенсії по інвалідності за період з листопада 1994 року по грудень 2009 року, судова колегія приходить до висновку, що при вирішенні питання про дотримання ОСОБА_2 строків звернення до суду помилково не було враховано правила ст. 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», яка встановлює особливості виплати раніше нарахованих, але не виплачених сум пенсій.

За таких обставин, судова колегія вважає передчасними висновки суду першої інстанції про недотримання Позивачем строку звернення до суду із вказаним позовом, оскільки спеціальним законом, який визначає, зокрема, порядок та строки виплати пенсій, не обмежується строк, протягом якого можуть бути здійснені виплати нарахованої, але невиплаченої з вини органу пенсії.

Щодо вимоги Апелянта про постановлення ухвали про призначення справи до розгляду в Бориспільському міськрайонному суді в іншому складі суду, судова колегія вважає за необхідне зазначити, що приписи ст. 199 КАС України містять вичерпний перелік повноважень суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі. При цьому у межах перегляду в апеляційному порядку такої ухвали суду першої інстанції вирішення питання про призначення справи в суді першої інстанції та визначення складу суду до компетенції адміністративного суду апеляційної інстанції не віднесено.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 199 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду.

Згідно п. 4 ч.1 ст. 204 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Керуючись ст.ст. 108, 160, 167, 195, 199, 204, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 23 березня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Бориспільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області про стягнення неотриманої пенсії та моральної шкоди - скасувати.

Справу направити до Бориспільського міськрайонного суду Київської області для продовження розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає як така, що не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Головуючий суддя А.Г. Степанюк

Судді В.В. Кузьменко

О.І. Шурко

Головуючий суддя Степанюк А.Г.

Судді: Кузьменко В. В.

Шурко О.І.