Справа № 753/18336/14
Суддя: Губська О.А.
Дата ухвалення: 2016-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Губська О.А.
ПОСТАНОВА
Іменем України

16 червня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Губської О.А.

суддів: Парінова А.Б., Беспалова О.О.

за участю: секретаря судового засідання Сергієнко Т.О.,

представника позивача Мелкозерова В.І.

представника відповідача (ВЧ НОМЕР_1 ) Слободяна І.Ф.,

представника відповідача (Адміністрація) Шовкуна С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України на постанову Дарницького районного суду міста Києва від 20 квітня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Адміністрації Державної прикордонної служби України, Військової частин НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до Адміністрації Державної прикордонної служби України, Військової частин НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України про визнання протиправним рішення Адміністрації Державної прикордонної служби України про відмову у виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням йому третьої групи інвалідності відповідно до п. «б» ч.1 ст.16-2, п.4, ст.16-3 Закону України „Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", визнання неправомірними дій ВЧ НОМЕР_1 щодо відмови у здійсненні такої виплати та зобов`язання відповідачів її здійснити.

Постановою Дарницького районного суду міста Києва від 20 квітня 2016 року позов задоволено.

Відповідачем на вказане рішення подано апеляційну скаргу, у якій ВЧ НОМЕР_1 просить скасувати зазначену постанову та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні вимог позивача, при цьому посилається на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, а також порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Представники відповідачів у судовому засіданні апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити, у свою чергу, представник позивача заперечував проти задоволення скарги та просив залишити без змін оскаржувану постанову суду.

Заслухавши суддю-доповідача та представників сторін, перевіривши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції виходить із таких фактичних обставин.

Судом установлено, що позивач проходив військову службу у Державній прикордонній службі України.

Наказом начальника Головного центру зв`язку, автоматизації та захисту інформації Державної прикордонної служби України №87-ос від 27.06.2011 ОСОБА_1 було звільнено у запас з посади старшого техніка, начальника групи обліку, відповіді та зберігання секретних та несекретних телеграм за станом здоров`я.

02.06.2011 позивачеві установлено 15% втрати працездатності внаслідок поранення (контузії), пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби, що підтверджується довідкою про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках застрахованого від 02.06.2011 серії КА-2 № №001682 та свідоцтвом про хворобу від 10.05.2011 №305/136.

Судом установлено, що 08.07.2011 Державною прикордонною службою України позивачеві було виплачено одноразову грошову допомогу в сумі 6 014 грн. 25 коп.

11.02.2014 ОСОБА_1 встановлено 3 групу інвалідності у зв`язку з пораненням (контузією), пов`язаним з виконанням обов`язків військової служби, про що свідчить довідка до акта огляду МСЕК серії АВ № 0071876.

19.02.2014 позивач звернувся до начальника ВЧ НОМЕР_1 із заявою про виплату йому одноразової грошової допомоги у розмірі та на умовах, визначених п. «б» ч.1 ст.16-2, п.4 ст.16-3 Закону України „Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

ВЧ НОМЕР_1 листом від 18.04.2014 № 32/553 повідомлено позивача про те, що Головний центр відповідно до Порядку № 975 подав до адміністрації Державної прикордонної служби України висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги для прийняття рішення щодо її призначення або відмову у її призначенні.

Рішенням від 25.03.2014 № 45, яке затверджено Головою Державної прикордонної служби України, позивачеві відмовлено у виплаті одноразової грошової допомоги, передбаченої ст. 16 Закону України „Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" з тих підстав, що після первинного встановлення ОСОБА_1 ступеня втрати працездатності минуло більше 2 років, тому в силу ч. 4 ст. 16-3 Закону України „Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та п. 8 Порядку № 975, позивач не має права на отримання такої допомоги.

Вважаючи вказану відмову протиправною, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції мотивував його тим, що своєю відмовою відповідач порушив право позивача на отримання одноразової допомоги, яке підлягає захисту і відновленню у судовому порядку.

Перевіривши правову оцінку обставин справи, повноту їх встановлення та правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права, з урахуванням доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про таке.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 41 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей.

Згідно із ч.1 ст. 16 Закону України „Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (у редакції, чинній на час встановлення позивачеві 3 групи інвалідності) одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 16 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей (у редакції, чинній на час встановлення позивачу 3 групи інвалідності) одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Відповідно до п. 3 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, який затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013року № 975, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності є дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Колегія суддів враховує також позицію Верховного Суду України у постанові від 10 березня 2015 року №21-563а14, який зазначив, що у разі встановлення військовослужбовцю більшого відсотка втрати працездатності або у разі встановлення групи інвалідності, яка дає право на отримання одноразової грошової допомоги у більшому розмірі, у нього виникає право на отримання відповідної допомоги, яка виплачується йому з урахуванням виплаченої раніше суми обов`язкового особистого державного страхування або одноразової грошової допомоги.

Згідно з п. «б» ч. 1 ст. 16-2 названого Закону одноразова грошова допомога у разі встановлення військовослужбовцю II групи інвалідності призначається і виплачується у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб.

Аналогічне положення міститься у підпункті 1 пункту 6 Порядку № 975.

Відповідач, приймаючи рішення від 25.03.2014 № 45 про відмову у виплаті одноразової грошової допомоги, мотивував його тим, що після первинного встановлення ОСОБА_1 ступеня втрати працездатності минуло більше 2 років, тому в силу ч. 4 ст. 16-3 Закону України „Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та п. 8 Порядку № 975, позивач не має права на отримання такої допомоги.

За змістом ч. 4 ст. 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Таке ж правило закріплене п. 8 Порядку № 975.

Водночас, згідно із ч. 8 ст. 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права.

За такого нормативного регулювання, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що вказані норми п. 8 Порядку №975 та ч. 4 ст. 16-3 Закону № 2011-XII не позбавляють позивача права на отримання одноразової грошової допомоги, а тільки встановлює обмеження у розмірі проведення виплати нарахованої суми грошової допомоги в залежності від часу повторного встановлення інвалідності із втратою працездатності після первинного встановлення втрати працездатності.

Аналогічну позицію підтримує і Вищий адміністративний суд України під час розгляду подібної категорії справ (зокрема ухвала від 04 березня 2016 року у справі К/800/4858/16).

Отже, спірним рішенням відповідач внаслідок помилкового трактування змісту п. 8 Порядку №975 та ч. 4 ст. 16-3 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» порушив право позивача на отримання одноразової грошової допомоги., тому таке рішення підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Поряд із цим, колегія суддів не може погодитися із висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення вимог позивача у повному обсязі.

Відповідно до п. 12 та 13 Порядку № 975 призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів).

Керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку.

Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.

За правилами пункту 14 названого Порядку одноразова грошова допомога виплачується особі шляхом її перерахування уповноваженим органом на рахунок в установі банку, зазначений одержувачем виплати, або через касу уповноваженого органу.

Отже, наведеними вище положеннями чинного законодавства чітко розмежовані повноваження уповноваженого органу та головного розпорядника бюджетних коштів.

З матеріалів справи вбачається, що ВЧ НОМЕР_1 відповідно до Порядку № 975 подав до адміністрації Державної прикордонної служби України висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги для прийняття рішення щодо її призначення або відмову у її призначенні, проте Адміністрацією Державної прикордонної служби України було прийнято рішення про відмову у здійсненні виплати одноразової грошової допомоги, а отже у командира ВЧ НОМЕР_1 не було правових підстав для видання наказу про виплату такої допомоги. Про прийняте Адміністрацією рішення ВЧ НОМЕР_1 було повідомлено позивача листом від 18.04.2014 № 32/553, додавши копію відповідного рішення.

За наведених обставин та правових норм, колегія суддів вважає, що ВЧ НОМЕР_1 діяла відповідно до вимог Порядку № 975, у межах та у спосіб, установлений чинним законодавством, а тому правові підстав для задоволення позовних вимог, заявлених до зазначеного відповідача, наразі відсутні.

Стосовно висновків суду першої інстанції про зобов`язання відповідачів нарахувати та виплатити позивачеві одноразову грошову допомогу відповідно до п «б» ч.1 ст.16-2, п.4 ст.16-3 Закону України „Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", колегія суддів звертає увагу на те, що положеннями п. 13 Порядку № 975 передбачено необхідність прийняття розпорядником бюджетних коштів рішення з цього питання.

Так, суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

В свою чергу, дискреційним повноваженням є повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийняті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) обрати один з кількох варіантів рішення.

Водночас, згідно пункту 2 частини другої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про зобов`язання відповідача вчинити певні дії. При цьому, у випадку, коли закон встановлює повноваження суб`єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом, то суд зобов`язує відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити певну дію. У випадку, коли ж суб`єкт наділений дискреційними повноваженнями, то суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону, яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення), з урахуванням встановлених судом обставин.

Згідно Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 р. на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

З огляду на положення Кодексу адміністративного судочинства України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Отже, адміністративний суд, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення), передбаченим ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, критеріям, не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає необхідним зобов`язати Адміністрацію Державної прикордонної служби України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 по призначення та виплату одноразової грошової допомоги відповідно до вимог ст. 16 16-3 Закону України „Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", та із врахуванням мотивів, наведених у даному судовому рішенні.

Приймаючи оскаржувану постанову, місцевий суд правильно вказав на необґрунтованість мотивів відмови відповідача у здійсненні виплати одноразової грошової допомоги та наявність підстав для визнання протиправним і скасування прийнятого ним рішення.

Поряд із цим, задовольняючи позовні вимоги до ВЧ НОМЕР_1 та зобов`язуючи відповідачів нарахувати та виплатити позивачеві одноразову грошову допомогу відповідно до п «б» ч.1 ст.16-2, п.4 ст.16-3 Закону України „Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", прийняв рішення із порушенням норм матеріального права, а саме п. 12 та 13 Порядку № 975, що призвело до неправильного вирішення справи.

Згідно із п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є зокрема порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції із порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, то колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова - скасуванню.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, Київський апеляційний адміністративний суд

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України на постанову Дарницького районного суду міста Києва від 20 квітня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Адміністрації Державної прикордонної служби України, Військової частин НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Постанову Дарницького районного суду міста Києва від 20 квітня 2016 року скасувати та ухвалити нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Адміністрації Державної прикордонної служби України № 45 від 25.03.2014 про відмову у виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України „Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Зобов`язати Адміністрацію Державної прикордонної служби України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 по призначення та виплату одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України „Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання постанови в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддяО.А. Губська

СуддяА.Б. Парінов

СуддяО.О. Беспалов

Повний текст постанови виготовлено 17 червня 2016 року

Головуючий суддя Губська О.А.

Судді: Парінов А.Б.

Беспалов О.О.