Справа № 826/5410/16
Суддя: Данилишин В.М.
Дата ухвалення: 2016-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

826/5410/16

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

21 червня 2016 року 12 год. 40 хв. № 826/5410/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді Данилишина В.М., суддів Качура І.А., Келеберди В.І., розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом дочірнього підприємства "Капарол Україна" до Державної архітектурно-будівельної інспекції України про визнання протиправними та скасування рішень.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва (також далі - суд) надійшов позов дочірнього підприємства "Капарол Україна" (далі - позивач) до Державної архітектурно-будівельної інспекції України (Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області) (далі - відповідач) про визнання протиправними та скасування постанов відповідача про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 30 грудня 2015 року №З-3012/3-10/10-25/3012/06/01, №З-3012/4-10/10-26/3012/06/01, №З-3012/5-10/10-27/3012/06/01 та №З-3012/6-10/10-28/3012/06/01 (далі - оскаржувані постанови).

В обґрунтування позову зазначено, що оскаржувані постанови є протиправними та підлягають скасуванню, оскільки прийняті відповідачем без з’ясування всіх фактичних обставин, які мають значення для встановлення наявності ознак протиправності у діяннях позивача.

Відповідною ухвалою суду відкрито провадження в адміністративній справі №826/5410/16 (далі - справа), яку призначено до судового розгляду колегією суддів.

У судовому засіданні 27 квітня 2016 року протокольною ухвалою суду відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про залучення до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

У тому ж судовому засіданні судом прийнято ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову шляхом зупинення дії оскаржуваних постанов та заборони державним виконавцям відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві здійснювати примусове виконання оскаржуваних постанов як виконавчих документів. Ухвала про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову діє до вирішення справи по суті та набрання судовим рішенням у вказаній справі законної сили.

Під час переходу до розгляду справи по суті представник позивача підтримав позов та просив задовольнити його повністю з підстав, зазначених у ньому та наданих на його обґрунтування доказах, а представник відповідача не визнала позов та просила відмовити у його задоволенні повністю з підстав, зазначених у письмових запереченнях проти позову, наданих суду разом із доказами на їх обґрунтування.

Враховуючи викладене та зважаючи на достатність наявних у матеріалах справи доказів для розгляду та вирішення справи по суті, а також на відсутність заперечень з боку представників сторін, у відповідному судовому засіданні судом, згідно з ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), прийнято рішення про подальший розгляд та вирішення справи у порядку письмового провадження.

Оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв’язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об’єктивному дослідженні, суд -

ВСТАНОВИВ:

Відповідачем проведено перевірку дотримання позивачем вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, за результатами якої 17 грудня 2015 року складено акт.

Зі змісту наявної у матеріалах справи копії акту вбачається, що відповідачем проведено перевірку об’єкта будівництва "Реконструкція логістичного комплексу товариства з обмеженою відповідальністю "Г-ЛОГ" (далі - ТОВ "Г-ЛОГ") з підприємствами торгівлі в межах с. Віта-Поштова Києво-Святошинського району Київської обл. по вул. Карла Маркса, 200-А (далі - комплекс).

Відповідно до договору оренди (найму) комплексу від 25 листопада 2010 року, зареєстрованого в реєстрі за №4483, та витягу з Державного реєстру правочинів від 25 листопада 2010 року №9299088, ТОВ "Г-ЛОГ" передало, а позивач прийняв у тимчасове платне користування на умовах оренди комплекс (акт приймання передачі комплексу в оренду від 06 грудня 2010 року).

У ході перевірки виявлено наступні порушення:

- позивач без отримання вихідних даних, належним чином розробленої та затвердженої проектної документації та документу, що надає право на виконання будівельних робіт, виконав у 2014 році на земельній ділянці будівельні роботи з будівництва двох цегляних будівель на фундаменті орієнтовними розмірами 2,3 м х 3,8 м, в яких встановлені печі опалювальні стальні ПОТ-25МІ (вид палива - дрова), влаштування монолітної плити орієнтовними розмірами 3,6 м х 7,8 м та у 2012 році, будівельні роботи з реконструкції адміністративного корпусу комплексу шляхом знесення стінових перегородок між приміщеннями 4-5-6, 22-23, влаштування стінових перегородок у приміщенні 19 першого поверху адміністративного корпусу та знесення стінових перегородок між приміщеннями 41-42-43-43-44-45-67 другого поверху адміністративного корпусу (номери приміщень зазначені відповідно до матеріалів технічної інвентаризації від 03 жовтня 2012 року, інвентаризаційна справа №742, реєстровий №1247), чим порушено вимоги ст.ст. 34, 36 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності";

- позивач під час реконструкції адміністративного корпусу комплексу, будівництва двох цегляних будівель, які використовуються в якості котелень, та влаштування монолітної плити за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський район, с. Віта-Поштова, вул. Карла Маркса, 200-А, не забезпечив здійснення авторського нагляду за об'єктом будівництва, чим порушено вимоги ст. 11 Закону України "Про архітектурну діяльність";

- позивач під час реконструкції адміністративного корпусу комплексу, будівництва двох цегляних будівель, які використовуються в якості котелень та влаштування монолітної плити за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський район, с. Віта-Поштова, вул. Карла Маркса, 200-А, не забезпечив здійснення технічного нагляду за об'єктом будівництва, чим порушено вимоги ст. 11 Закону України "Про архітектурну діяльність";

- позивач здійснює експлуатацію комплексу без введення об'єкту в експлуатацію, чим порушено вимоги ч. 8 ст. 39 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності".

На підставі акту, 18 грудня 2015 року складено протоколи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності №1-Л-З-1812/1, №1-Л-З-1812/2, №1-Л-З-1812/3 та №1-Л-З-1812/14, якими розгляд справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності призначено на 25 грудня 2015 року.

Крім того, 18 грудня 2015 року складено приписи №С-1812/1, №С-1812/2 про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, якими позивача зобов’язано усунути допущені правопорушення містобудівного законодавства у строк до 30 березня 2016 року, а також зупинено із 21 грудня 2015 року експлуатацію комплексу до усунення допущених правопорушень містобудівного законодавства.

В подальшому, а саме 30 грудня 2015 року, за результатами розгляду справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності, прийнято оскаржувані постанови:

- №З-3012/3-10/10-25/3012/06/01, якою позивача визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого абз. 4 п. 4 ч. 2 ст. 2 Закону України "Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності", та накладено на нього штраф у розмірі 124020,00 грн.;

- №З-3012/6-10/10-28/3012/06/01, якою позивача визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого абз. 4 п. 6 ч. 2 ст. 2 Закону України "Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності", та накладено на нього штраф у розмірі 124020,00 грн.

Суд погоджується з доводами позивача щодо наявності підстав для задоволення позову, виходячи з оцінки наявних у матеріалах справи доказів та аналізу наступних норм і обставин.

Так, згідно з ч. 1 ст. 10 Закону України "Про архітектурну діяльність", для забезпечення під час забудови територій, розміщення і будівництва об'єктів архітектури додержання суб'єктами архітектурної діяльності затвердженої містобудівної та іншої проектної документації, вимог вихідних даних, а також з метою захисту державою прав споживачів будівельної продукції здійснюється в установленому законодавством порядку державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд.

Відповідно до ч. 2 ст. 32 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", категорія складності об'єкта будівництва визначається відповідно до державних будівельних норм та стандартів на підставі класу наслідків (відповідальності) такого об'єкта будівництва.

Згідно з ДСТУ-Н Б В.1.2-16:2013 "Визначення класу наслідків (відповідальності) та категорії складності об'єктів будівництва" (далі - ДСТУ-Н Б В.1.2-16:2013), щодо будівель, з характеристиками можливих наслідків від відмови об'єкту: для здоров'я і життя людей, які постійно перебувають на об'єкті - 0; для здоров'я і життя людей, які періодично перебувають на об'єкті - до 50; для здоров'я і життя людей, які перебувають зовні об'єкта - до 100; з обсягом можливого економічного збитку - до 2000 м.з.р.п.; без втрати об'єктів культурної спадщини, встановлено І категорію складності об'єкту будівництва (таблиця А.1 Додатку А ДСТУ-Н Б В.1.2-16:2013).

Крім цього, п. 4.4. ДСТУ-Н Б В.1.2-16:2013 передбачено, що клас наслідків (відповідальності) визначають для кожного будинку, будівлі, споруди або лінійного об'єкту інженерно-транспортної інфраструктури окремо.

Оскільки цегляні будівлі раніше не були частиною комплексу, вони є самостійним об'єктом нерухомості з найнижчою характеристикою можливих наслідків та відносяться до класу наслідків СС1 - незначні наслідки (відповідальність), за складністю об'єкту будівництва такі будівлі є об'єктами І категорії складності.

Відповідно до норм Закону України "Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності", відповідальність за виконання будівельних робіт без реєстрації декларації про початок виконання таких робіт на об'єктах І категорії складності встановлено у розмірі вісімнадцяти мінімальних заробітних плат.

Згідно зі ст.ст. 4, 9 Закону України "Про архітектурну діяльність", абзацу 2 п. 2 Порядку виконання будівельних робіт, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року №466, будівництво (будівельні роботи) - роботи з нового будівництва, реконструкції, реставрації, капітального ремонту.

Отже, роботи із перепланування приміщень (роботи із знесення та влаштування стінових перегородок) не віднесені до будівництва.

Відповідно до п. 3.21 ДБН А.2.2-3-2014 "Склад та зміст проектної документації на будівництво", реконструкція визначається як перебудова введеного в експлуатацію в установленому порядку об'єкту будівництва, що передбачає зміну його геометричних розмірів та/або функціонального призначення. в наслідок чого відбувається зміна основних техніко-економічних показників (кількість продукції, потужність тощо), забезпечується удосконалення виробництва, підвищення його техніко-економічного рівня та якості продукції, що виготовляється, поліпшення умов експлуатації та якості послуг. Реконструкція передбачає повне або часткове збереження елементів несучих і огороджувальних конструкцій та призупинення на час виконання робіт експлуатації об'єкту в цілому або його частин (за умови їх автономності).

Знесення та влаштування стінових перегородок не призвели до зміни геометричних розмірів адміністративного корпусу комплексу або до зміни його функціонального призначення, а тому реконструкцією, у розумінні норм чинного законодавства, не являються.

Викладена позиція підтверджується листами Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 09 січня 2013 року №40-12-89 та від 21 травня 2012 року №40-19-3555.

Тобто, роботи із знесення та влаштування стінових перегородок не можуть бути віднесені ані до робіт із реконструкції будівлі, ані до будівництва.

Вимоги ст.ст. 34, 36 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" та норми Закону України "Про відповідальність за правопорушення в сфері містобудівної діяльності" не розповсюджуються на роботи із перепланування приміщень.

Згідно зі ст. 181 Цивільного кодексу України, ст. 1 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", нерухомим майном є земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення.

Монолітній плиті, орієнтовними розмірами 3,6 м х 7,8 м, влаштованій в цегельних будівлях, не властива жодна з ознак об'єкту нерухомості, її переміщення у просторі є вільним, не впливає на призначення та не сприятиме її знеціненню як речі.

Враховуючи режим рухомого майна, під який підпадає монолітна плита, на дії з її влаштування вимоги Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" не поширюються, а тому підстави для застосування відповідальності у сфері містобудівної діяльності до позивача у вказаній частині порушень відсутні.

У ході розгляду справи судом з’ясовано, що зведення двох цегляних будівель здійснювалось окремо від адміністративного корпусу комплексу, що визначає їх як окремі будівлі.

Як вже зазначено вище, цегляні будівлі є об'єктом І категорії складності. За порушення порядку введення в експлуатацію таких об'єктів будівництва відповідальність, згідно з абз. 4 п. 6 ч. 2 ст. 2 Закону України "Про відповідальність за правопорушення в сфері містобудівної діяльності", встановлено у розмірі вісімнадцяти мінімальних заробітних плат.

Підсумовуючи викладені норми та обставини, суд прийшов до висновку, що відповідачем не повністю встановлено фактичні обставини, не надано правильної правової оцінки встановленим обставинами, не враховано доводи позивача, викладені у письмових поясненнях до протоколів від 29 грудня 2015 року, у результаті чого ним зроблено неправильний висновок про вчинення позивачем правопорушень у сфері містобудівної діяльності.

Таким чином, як вбачається з висновків суду, оскаржувані постанови є протиправними та підлягають скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 69, ч.ч. 1, 2, 6 ст. 71 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Із системного аналізу вище викладених норм та обставин суд прийшов до висновку, що позов дочірнього підприємства "Капарол Україна" до Державної архітектурно-будівельної інспекції України про визнання протиправними та скасування рішень є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню повністю.

Стосовно строку звернення позивача до суду з позовом суд зазначає, що вказаний строк пропущений з поважних причин, а саме у зв’язку з несвоєчасним отриманням позивачем оскаржуваних постанов, що підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, а тому відсутні підстави для залишення позову без розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 24, 25, 69-71, 86, 128, 158-163, 167 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Задовольнити позов повністю.

2. Визнати протиправними та скасувати постанови про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 30 грудня 2015 року №З-3012/3-10/10-25/3012/06/01, №З-3012/4-10/10-26/3012/06/01, №З-3012/5-10/10-27/3012/06/01 та №З-3012/6-10/10-28/3012/06/01, прийняті Департаментом державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області.

3. Присудити на користь дочірнього підприємства "Капарол Україна" (код ЄДРПОУ 32593100) здійснений ним судовий збір у розмірі 5808,40 грн. (п’ять тисяч вісімсот вісім гривень сорок копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Державної архітектурно-будівельної інспекції України (код ЄДРПОУ 37471912).

Копії постанови направити (вручити) сторонам (їх уповноваженим представникам) у порядку та строки, встановлені ст. 167 КАС України.

Згідно зі ст.ст. 185, 186 КАС України, постанова може бути оскаржена шляхом подання до Київського апеляційного адміністративного суду через Окружний адміністративний суд міста Києва апеляційної скарги протягом десяти днів із дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Київського апеляційного адміністративного суду.

Відповідно до ст. 254 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Головуючий суддя В.М. Данилишин

Суддя І.А. Качур

Суддя В.І. Келеберда