Справа № 335/1480/15-а
Суддя: Леонтович К.Г.
Дата ухвалення: 2016-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"14" червня 2016 р. м. Київ К/800/9547/16

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого - судді Леонтович К.Г.,

суддів: Васильченко Н.В., Калашнікової О.В.,

секретаря Коцюрби В.М.,

за участю представників: ПАТ „Перший Український міжнародний банк" - Киричук Г.М.; ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 16 березня 2016 року у справі № 335/1480/15-а за позовом публічного акціонерного товариства „Перший Український міжнародний банк" до виконавчого комітету Запорізької міської ради, третя особа ОСОБА_2 про скасування рішення про переведення квартири до нежитлового фонду та визнання нечинним свідоцтва про право власності на нерухоме майно, -

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2015 року публічне акціонерне товариство „Перший Український міжнародний банк" звернулося в суд з позовом до виконавчого комітету Запорізької міської ради, третя особа ОСОБА_2, в якому просило: визнати протиправним та скасувати рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради №499/35 від 23.11.2011 року; визнати недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 видане виконавчим комітетом Запорізької міської ради 26.01.2012 року на ім'я ОСОБА_2.

Позовні вимоги мотивовані тим, що спірним рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради порушені права публічного акціонерного товариства „Перший Український міжнародний банк" як іпотекодержателя за іпотечним договором предметом застави якого є об'єкт нерухомості відносно якого відповідачем прийняте рішення.

Постановою Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 9 листопада 2015 року відмовлено в задоволенні позовних вимог.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 16 березня 2016 року скасоване рішення суду першої інстанції, позовні вимоги задоволені. Визнане протиправним та скасоване рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради №499/35 від 23.11.2011 року. Визнане недійсним свідоцтво на право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 видане виконавчим комітетом Запорізької міської ради 26.01.2012 року на ім'я ОСОБА_2. Стягнуто на користь публічного акціонерного товариства „Перший Український міжнародний банк" судові витрати по сплаті судового збору за подання позову та апеляційної скарги в розмірі 1412 грн. 88 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Запорізької міської ради.

Не погоджуючись з ухваленими у справі рішеннями ОСОБА_2 звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В запереченнях на касаційну скаргу публічне акціонерне товариство „Перший Український міжнародний банк" просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції - без змін.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши матеріали касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами першої і апеляційної інстанцій встановлено, що між закритим акціонерним товариством „Перший Український Міжнародний Банк" (правонаступником всіх прав та зобов'язань якого є ПАТ „Перший Український Міжнародний Банк" та ОСОБА_2 10.09.2008 року був укладений кредитний договір №6852450, згідно якого Банк надав ОСОБА_2 кредит у сумі 41500,00 доларів США строком до 10.09.2028 року для придбання квартири за адресою: АДРЕСА_3

На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, ОСОБА_2 передав в іпотеку Банку квартиру, яка придбана за кредитні кошти, про що був укладений договір іпотеки №6857978, посвідчений 10.09.2008 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Морозовою В.М. за реєстровим номером 3580.

Обтяження квартири іпотекою було зареєстроване нотаріусом у Державному реєстрі іпотек, що підтверджується витягом № 20714999 від 10.09.2008 року та у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, що підтверджується витягом №20714512 від 10.09.2008 року.

У зв'язку з порушенням ОСОБА_2 умов кредитного договору ПАТ „Перший Український Міжнародний Банк" звернувся до Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя з позовом про стягнення заборгованості за договором кредиту. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 18 листопада 2013 року по справі №335/5692/13-ц позов задоволений. Стягнута на користь Банку з ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором в сумі 44889,88 доларів США та 35225,70 грн.

На виконання вказаного рішення судом 18.11.2013 року був виданий виконавчий лист, який позивач відповідно до ст.20 Закону України „Про виконавче провадження" пред'явив до примусового виконання у Заводський відділ державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції, за місцем знаходження майна боржника (квартири) ОСОБА_2

В ході виконавчого провадження державним виконавцем з'ясовано, що квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 і є предметом іпотеки, згідно рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради №499/35 від 23.11.2011 року переведена до нежитлового фонду шляхом об'єднання її з нежитловим приміщенням №22 та оформлення їх як єдине нежитлове приміщення № 22 для подальшого використання під аптеку. Згідно п.3 вказаного рішення зобов'язано ОП „запорізьке міжміське БТІ" оформити свідоцтво про право власності на єдине нежитлове приміщення № 22 за ОСОБА_2 та погасити реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_5

На виконання вказаного рішення виконкомом на ім'я ОСОБА_2 26.01.2012 року видане свідоцтво про право власності на нерухоме майно - нежитлове приміщення № 22 та погашена реєєстрація права власності на квартиру АДРЕСА_5

Суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні позовних вимог виходив з того, що приймаючи спірне рішення відповідач не був зобов'язаний в силу вимог закону перевіряти наявність обтяжень та заборон відчуження нерухомого майна.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції виходив з того, що спірним рішенням відповідача порушені права заставодержателя.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що є підстави для скасування судових рішень та закриття провадження у справі з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, позивач просить скасувати рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради №499/35 від 23.11.2011 року, а також визнати недійсним, видане на підставі цього рішення, свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 видане виконавчим комітетом Запорізької міської ради 26.01.2012 року на ім'я ОСОБА_2.

Конституційний Суд України в пункті 4 мотивувальної частини Рішення від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009 (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) вказав, що органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До нормативних належать акти, які встановлюють, змінюють чи припиняють норми права, мають локальний характер, розраховані на широке коло осіб та застосовуються неодноразово, а ненормативні акти передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб'єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію.

Відповідно до ч. 2 ст. 331 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту такої реєстрації. Згідно ч. 1 ст. 182 ЦК право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

У відповідності до переліку правовстановлювальних документів, на підставі яких проводиться державна реєстрація права власності на нерухоме майно, наведеного у Тимчасовому положенні про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 лютого 2002 р. за № 157/6445(чинного на момент спірних правовідносин), одним із таких документів є свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане органом місцевого самоврядування.

Судами встановлено, що на підставі спірного рішення видане свідоцтво про право власності на нерухоме майно, яке зареєстроване у встановленому законом порядку, тобто зазначене рішення, яке є актом індивідуальної дії, вичерпало свою юридичну силу після реалізації, а саме: після одержання власником нерухомого майна документів, що посвідчують право власності та його державної реєстрації.

Згідно обставин справи, позивач є іпотекодержателем за договором іпотеки №6857978, від 10.09.2008 року, предметом іпотеки якого є квартира за адресою: АДРЕСА_6.

Таким чином, фактично предметом спору у даній справі є право власності на цей об'єкт нерухомості.

Відповідно ч. 2 ст. 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно до п.1 ч.1 ст.3 КАС України справа адміністративної юрисдикції (далі - адміністративна справа) - переданий на вирішення адміністративного суду публічно - правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно ч.2 ст.4 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно - правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Згідно п.1 ч.2 ст.17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Ураховуючи наведене, суди дійшли помилкового висновку, що позов, предметом якого є рішення органу місцевого самоврядування на підставі якого видане свідоцтво про право власності на нерухоме майно, може бути розглянутий за правилами КАС.

Колегія суддів дійшла висновку, що у разі прийняття суб'єктом владних повноважень рішення про передачу у власність нерухомого майна (тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації) подальше оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірного нерухомого майна має вирішуватися у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про право цивільне.

Відповідно ст. 15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.157 КАС України, суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати у порядку адміністративного судочинства.

Керуючись ст.ст. 157, 220, 222, 223, 228, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 9 листопада 2015 року та постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 16 березня 2016 року скасувати та закрити провадження в адміністративній справі.

Роз'яснити позивачам їх право на звернення до суду з позовом в порядку цивільного судочинства.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав передбачених ст.ст. 237-239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: