Справа № 2а-5583/12/2670
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2016-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" травня 2016 р. м. Київ К/800/6989/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючого Бившевої Л.І.,

суддів: Олендера І.Я., Шипуліної Т.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ФЕРРЕКСПО»

на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 червня 2012 року

та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 16 січня 2013 року

у справі №2а-5583/12/2670

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФЕРРЕКСПО»

до Державної податкової інспекції у Печерському районі міста Києва Державної податкової служби

про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення - рішення, -

В С Т А Н О В И Л А :

Товариство з обмеженою відповідальністю «ФЕРРЕКСПО» (далі - позивач) звернулось до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Печерському районі міста Києва Державної податкової служби (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 05 грудня 2011 року.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 червня 2012 року у задоволенні позову було відмовлено повністю.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 16 січня 2013 року постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 червня 2012 року було залишено без змін.

В касаційній скарзі ТОВ «ФЕРРЕКСПО», посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 червня 2012 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 16 січня 2013 року і ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 22 квітня 2016 року розгляд справи № 2а-5583/12/2670 за касаційною скаргою ТОВ «ФЕРРЕКСПО» був призначений на 11 травня 2016 року в порядку письмового провадження.

10 травня 2016 року ТОВ «ФЕРРЕКСПО» подало до суду касаційної інстанції клопотання про відкладення розгляду справи та призначення її до розгляду у відкритому судовому засіданні.

Разом з цим, клопотання ТОВ «ФЕРРЕКСПО» задоволенню не підлягає, оскільки воно було подане після призначення справи до розгляду в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги щодо дотримання правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено наступне.

ТОВ «ФЕРРЕКСПО» подало до ДПІ у Печерському районі м. Києва ДПС податкову декларацію з податку на додану вартість за квітень 2010 року, у рядку 26 «Залишок від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (рядок 24 - рядок 25) (значення цього рядка переноситься до рядка 23.2 податкової декларації наступного звітного періоду)» задекларувало суму у розмірі 1958893,00 грн. (т.1 арк. справи 47-48).

Також, ТОВ «ФЕРРЕКСПО» була подана довідка щодо залишку суми від'ємного значення попередніх податкових періодів, що залишається непогашеним після бюджетного відшкодування, отриманого у звітному податковому періоді, та підлягає включенню до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (додаток 2), у якій товариство вказало, що залишок від'ємного значення у сумі 1958893,00 грн. виник за період з січня 2008 року по лютий 2010 року (в розрізі конкретних податкових періодів) (т.1 арк. справи 49).

ТОВ «ФЕРРЕКСПО» був поданий уточнюючий розрахунок податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок за квітень 2010 року, згідно якого зменшило показник рядка 26 «Залишок від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (рядок 24 - рядок 25) (значення цього рядка переноситься до рядка 23.2 податкової декларації наступного звітного періоду)» на суму 1892657,00 грн. та збільшило показник рядка 25.2 «Сума, що підлягає бюджетному відшкодуванню (рядок 3 розрахунку суми бюджетного відшкодування) у зменшення податкових зобов'язань з податку на додану вартість наступних податкових періодів» на суму 1892657,00 грн. (т.1 арк. справи 52).

ДПІ у Печерському районі м. Києва провела документальну позапланову невиїзну перевірку ТОВ «ФЕРРЕКСПО» з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість за квітень 2010 року, за результатами якої був складений акт № 206/07-02/32707900 від 17 листопада 2011 року.

За висновками акту перевірки позивачем були порушені вимоги підпункту 7.7.11 пункту 7.7 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість», в результаті чого ТОВ «ФЕРРЕКСПО» не має права на отримання бюджетного відшкодування податку на додану вартість за квітень 2010 року у сумі 1892657,00 грн.

Зокрема, у акті перевірки було вказано, що за результатами перевірки встановлено, що ТОВ «ФЕРРЕКСПО» за останні 12 календарних місяців мало обсяги оподатковуваних поставок у розмірі 108775,00 грн., з урахуванням того, що обсяг оподатковуваних поставок за листопад 2009 року та за березень 2010 року склав 0,00 грн., оскільки ТОВ «ФЕРРЕКСПО» не подало до ДПІ у Печерському районі м. Києва податкові декларації з податку на додану вартість за листопад 2009 року та за березень 2010 року.

05 грудня 2011 року ДПІ у Печерському районі м. Києва ДПС на підставі вказаного акту перевірки прийняла податкове повідомлення-рішення форми «В3» № , яким згідно пунктом 54.3 статті 54, пунктом 58.1 статті 58 Податкового кодексу України відмовила ТОВ «ФЕРРЕКСПО» у наданні бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за квітень 2010 року у розмірі 1892657,00 грн.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що оскільки декларації з податку на додану вартість за листопад 2009 року та за березень 2010 року, подані позивачем до податкового органу, не були визнані податковою звітністю, про що товариство було повідомлене листами від 14 травня 2010 року за вих. № 23373/10/15-211 та від 26 лютого 2010 року за вих. № 9742/10/15-211, позивач вказані повідомлення, оформлені у вигляді листів, не оскаржував та виправлену звітність до податкового органу не надав, то висновки податкового органу про те, що ТОВ «ФЕРРЕКСПО» за останні 12 місяців мало обсяги оподатковуваних поставок менші, ніж заявлена сума бюджетного відшкодування, є обґрунтованими.

Однак, погодитись з такими висновками судів попередніх інстанцій колегія суддів не може, з огляду на наступне.

Відповідно до підпункту 7.7.1 пункту 7.7 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду. При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені законом для відповідного податкового періоду. При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з цього податку, що виник за попередні податкові періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до закону), а при його відсутності - зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Згідно з підпунктом 7.7.2 пункту 7.7 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) якщо у наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, має від'ємне значення, то: а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів (послуг) у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів (послуг); б) залишок від'ємного значення після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

При цьому, підпунктом «а» підпункту 7.7.11 пункту 7.7 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що не має права на отримання бюджетного відшкодування особа, яка мала обсяги оподатковуваних операцій за останні 12 календарних місяців менші, ніж заявлена сума бюджетного відшкодування (крім нарахування податкового кредиту внаслідок придбання або спорудження (будівництва) основних фондів).

Як вбачається з акту перевірки, підставою для відмови позивачу у наданні бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за квітень 2010 року у розмірі 1892657,00 грн. слугував висновок податкового органу про те, що обсяг оподатковуваних поставок ТОВ «ФЕРРЕКСПО» за період з травня 2009 року по квітень 2010 року включно склав 108775,00 грн. При цьому, у акті перевірки було вказано, що обсяг оподатковуваних поставок за листопад 2009 року та за березень 2010 року склав 0,00 грн., оскільки ТОВ «ФЕРРЕКСПО» не подало до ДПІ у Печерському районі м. Києва податкові декларації з податку на додану вартість за листопад 2009 року та за березень 2010 року.

Як вбачається з матеріалів справи, в обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що ним були подані до ДПІ у Печерському районі м. Києва декларації з податку на додану вартість за листопад 2009 року (вх. № 595370 від 14 грудня 2009 року) та за березень 2010 року (вх. № 102887 від 15 квітня 2010 року), у рядках 1 «Операції на митній території України, що оподатковуються за ставкою 20 відсотків, крім імпорту» яких товариство задекларувало такі обсяги поставок: 11985,00 грн. та 2182265,00 грн. відповідно (т.1 арк. справи 38-39, 42-43).

В свою чергу, ДПІ у Печерському районі м. Києва посилалась на те, що листами від 14 травня 2010 року за вих. № 23373/10/15-211 та від 26 лютого 2010 року за вих. № 9742/10/15-211 «Про невизнання звітних документів» подані позивачем декларації з податку на додану вартість за листопад 2009 року та за березень 2010 року не були визнані податковою звітністю, а товариству було запропоновано надати нову податкову звітність, оформлену належним чином (т.1 арк. справи 63-64).

Відповідно до положень підпункту 4.1.2 пункту 4.1 статті 4 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) податкова звітність, отримана контролюючим органом від платника податків як податкова декларація, що заповнена ним всупереч правилам, зазначеним у затвердженому порядку її заповнення, може бути не визнана таким контролюючим органом як податкова декларація, якщо в ній не зазначено обов'язкових реквізитів, її не підписано відповідними посадовими особами, не скріплено печаткою платника податків. У цьому випадку, якщо контролюючий орган звертається до платника податків з письмовою пропозицією надати нову податкову декларацію з виправленими показниками (із зазначенням підстав неприйняття попередньої), то такий платник податків має право: надати таку нову декларацію разом зі сплатою відповідного штрафу; оскаржити рішення податкового органу в порядку апеляційного узгодження.

Наказом ДПА України від 11 грудня 1996 року № 29 було затверджене Положення про порядок подання та розгляду скарг платників податків державними податковими адміністраціями, яке розроблене на підставі норм, передбачених Законами України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», «Про державну податкову службу в Україні», «Про звернення громадян», Кодексом України про адміністративні правопорушення та іншими законодавчими актами України, визначає порядок подання та розгляду органами державної податкової служби скарг платників податків при оскарженні ними в адміністративному порядку, зокрема, рішень про подання платником податків нової податкової декларації з виправленими показниками.

Пунктом 8 Положення про порядок подання та розгляду скарг платників податків державними податковими адміністраціями, затвердженого наказом ДПА України від 11 грудня 1996 року № 29 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), встановлено, що керівник органу державної податкової служби (або його заступник) зобов'язаний прийняти вмотивоване рішення та надіслати його протягом двадцяти календарних днів від дня отримання скарги платника податків або протягом строку, продовженого за рішенням керівника органу державної податкової служби (або його заступника), на його адресу, зазначеною платником податків у скарзі (заяві) як адреса, на яку необхідно надіслати рішення (відповідь) на скаргу (заяву), поштою з повідомленням про вручення або надати йому під розписку.

Виходячи з аналізу наведених вище правових норм, колегія суддів вказує, що з метою встановлення факту отримання платником податку письмової пропозиції надати нову податкову декларацію, така пропозиція надсилається рекомендованим листом з повідомленням про вручення або вручається під підпис посадовим особам суб'єкта господарювання.

Разом з цим, будь-яких належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт надіслання позивачу зазначених листів від 14 травня 2010 року за вих. № 23373/10/15-211 та від 26 лютого 2010 року за вих. № 9742/10/15-211 «Про невизнання звітних документів» матеріали справи не містять.

Натомість, матеріали справи містять рішення ДПІ у Печерському районі м. Києва від 18 лютого 2011 року « 5783/10/25-011 «Про результати розгляду первинної скарги», яким було скасоване податкове повідомлення-рішення № /0 від 05 серпня 2010 року при визначення ТОВ «ФЕРРЕКСПО» штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 170,00 грн. за неподання декларації з податку на додану вартість за березень 2010 року саме з підстав того, що лист від 14 травня 2010 року за вих. № 23373/10/15-211 «Про невизнання звітних документів» не був надісланий позивачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення (т.1 арк. справи 55-56).

Разом з цим, суди попередніх інстанцій не надали належної правової оцінки зазначеним обставинам, обставин щодо надіслання (ненадіслання) позивачу листів від 14 травня 2010 року за вих. № 23373/10/15-211 та від 26 лютого 2010 року за вих. № 9742/10/15-211 «Про невизнання звітних документів» у порядку, визначеному Положенням про порядок подання та розгляду скарг платників податків державними податковими адміністраціями, затвердженим наказом ДПА України від 11 грудня 1996 року № 29 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), не встановили, тоді як зазначені обставини входять до предмету доказування та підлягають обов'язковому встановленню судом.

Згідно зі статтею 159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до пункту 4 статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України одним із принципів здійснення правосуддя в адміністративних судах є змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з'ясування всіх обставин у справі.

Принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі розкритий в частинах 4, 5 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України, якими встановлено, що суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі. у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи. Суд повинен запропонувати особам, які беруть участь у справі, подати докази або з власної ініціативи витребувати докази, яких, на думку суду, не вистачає.

Частиною 1 статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Таким чином, суд касаційної інстанції не може визнати законними і обґрунтованими судові рішення попередніх інстанцій, оскільки останні ухвалені без повного та всебічного з'ясування обставин, якими сторони обґрунтовують свої вимоги і заперечення, та інших обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Враховуючи те, що суд касаційної інстанції не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, а порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права могли призвести до неправильного вирішення справи і не можуть бути усунені судом касаційної інстанції, постанова Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 червня 2012 року та ухвала Київського апеляційного адміністративного суду від 16 січня 2013 року підлягають скасуванню, а справа направленню на новий розгляд до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи суду першої інстанції необхідно врахувати викладене, всебічно і повно з'ясувати і перевірити всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінити докази, що мають юридичне значення для її розгляду та вирішення спору по суті, і в залежності від встановленого правильного визначити норми матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, та прийняте обґрунтоване і законне судове рішення.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210, 220, 222, 223, ч.ч. 2, 4 ст. 227, ст. ст. 230, 231, ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ФЕРРЕКСПО» задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 червня 2012 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 16 січня 2013 року скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і оскарженню не підлягає.

Головуючий: _____________________ Л.І. Бившева

Судді: _____________________ І.Я. Олендер

_____________________ Т.М. Шипуліна