Справа № 2а-358/11, 2а-444/28/15
Суддя: Яворський Іван Олександрович
Дата ухвалення: 2016-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2016 року Справа № 876/10924/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді-доповідача Яворського І.О.,

суддів: Кухтея Р.В., Носа С.П.

секретаря судового засідання Сідельник Г.М.

з участю осіб:

позивача по справі: ОСОБА_2, представника ОСОБА_3

відповідача по справі: представників Чучмана І.П., Сумки В.В

третьої особи 1 по справі: представника ОСОБА_6

третьої особи 2 по справі: ОСОБА_7, представника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_8 на постанову Жовківського районного суду Львівської області від 09 жовтня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Дідилівської сільської ради Кам'янка-Бузького району Львівської області, треті особи ОСОБА_8, ОСОБА_7 про визнання протиправними і скасування рішень сільської ради та зобов'язання до вчинення дій та за адміністративним позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору ОСОБА_8 до Дідилівської сільської ради Кам'янка-Бузького району Львівської області, треті особи ОСОБА_2, ОСОБА_7,

У С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_2 звернувся з позовом в суд до Дідилівської сільської ради Кам'янка-Бузького району Львівської області, треті особи ОСОБА_8, ОСОБА_7 та з уточненням позовних вимог просив визнати протиправним та скасувати рішення XVII сесії V демократичного скликання Дідилівської сільської ради №22 від 06.04.2008 року «Про скасування рішення виконавчого комітету сільської ради №14 від 29.02.2000 року» в частині скасування рішення виконавчого комітету Дідилівської сільської ради №14 від 29.02.2000 року, вилучення у ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,09 га, передачі земельної ділянки в запас Дідилівської сільської ради, використання земельної площею 0,17 га для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських споруд згідно генплану забудови с.Дідилів; визнати протиправним та скасувати рішення XVII сесії V демократичного скликання Дідилівської сільської ради №23 від 06.04.2008 року «Про безоплатну передачу у власність земельної ділянки», яким відмовлено ОСОБА_2 у безоплатній передачі у власність земельної ділянки площею 0,09 га для ведення особистого селянського господарства; визнати протиправним та скасувати рішення XVII сесії V демократичного скликання Дідилівської сільської ради №25 від 06.04.2008 року «Про надання земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку», яким надано земельну ділянку для будівництва індивідуального житлового будинку ОСОБА_7; визнати протиправним та скасувати рішення XXIV сесії V демократичного скликання Дідилівської сільської ради №4 від 21.06.2009 року «Про скасування рішення виконавчого комітету сільської ради №14 від 29.02.2000 року та внесення змін до рішення №22 від 06.04.2008 року»; зобов'язати Дідилівську сільську раду Кам'янка-Бузького району Львівської області на найближчій сесії ради повторно розглянути звернення ОСОБА_2 про безоплатну передачу у власність земельної ділянки площею 0,0967 га для ведення особистого селянського господарства по АДРЕСА_1.

Третя особа по справі з самостійними вимогами ОСОБА_8 подала адміністративний позов до Дідилівської сільської ради Кам'янка-Бузького району Львівської області, треті особи ОСОБА_2, ОСОБА_7 та з уточненням позовних вимог просила визнати протиправним та скасувати рішення XVII сесії V демократичного скликання Дідилівської сільської ради №22 від 06.04.2008 року «Про скасування рішення виконавчого комітету сільської ради №14 від 29.02.2000 року» в частині скасування рішення виконавчого комітету Дідилівської сільської ради №14 від 29.02.2000 року, вилучення у ОСОБА_8 земельної ділянки площею 0,08 га, передачі земельної ділянки в запас Дідилівської сільської ради, використання земельної площею 0,17 га для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських споруд згідно генплану забудови с.Дідилів; визнати протиправним та скасувати рішення XVII сесії V демократичного скликання Дідилівської сільської ради №25 від 06.04.2008 року «Про надання земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку», яким надано земельну ділянку для будівництва індивідуального житлового будинку ОСОБА_7; визнати протиправним та скасувати рішення XXIV сесії V демократичного скликання Дідилівської сільської ради №4 від 21.06.2009 року «Про скасування рішення виконавчого комітету сільської ради №14 від 29.02.2000 року та внесення змін до рішення №22 від 06.04.2008 року»; зобов'язати Дідилівську сільську раду Кам'янка-Бузького району Львівської області на найближчій сесії ради повторно розглянути звернення ОСОБА_8 про безоплатну передачу у власність земельної ділянки площею 0,0838 га для ведення особистого селянського господарства по АДРЕСА_1.

В обґрунтування своїх вимог позивач та третя особа з самостійними вимогами на предмет спору вказують на те, що рішенням Дідилівської сільської ради № 23 від 06.04.2008р. відмовлено у безоплатній передачі у власність земельної ділянки площею 0,09 га та 0,08 га для ведення особистого селянського господарства, на підставі того, що мають у приватній власності для будівництва і обслуговування житлового будинку земельну ділянку площею 0,25 га та 0,51 га для ведення особистого підсобного господарства. Зазначили, що вказаним рішенням порушено їх право на набуття безоплатно у приватну власність для ведення особистого селянського господарства земельної ділянки площею 0,0967 га та 0,838 га (уточнена площа ділянки), яка передана у постійне користування. Вказують, що спірні земельні ділянки розташовані в межах населеного пункту і відносяться до земель комунальної власності. Вважають, що посилання серед підстав відмови у безоплатній приватизації на наявність також земельної ділянки для обслуговування житлового будинку суперечить вимогам ст.116 ЗК України і по суті є вільним трактуванням відповідачем положень Земельного кодексу України.

Постановою Жовківського районного суду Львівської області від 09 жовтня 2015 року в справі №2а-358/11 в задоволенні адміністративного позову було відмовлено.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням ОСОБА_2 та ОСОБА_8 подано апеляційні скарги, в яких просять скасувати постанову Жовківського районного суду Львівської області від 09 жовтня 2015 року в справі №2а-358/11 та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянти посилаються на порушення судом першої інстанції норм матеріального права та виходять з тих же мотивів, що наведені в позовній заяві та додаткових поясненнях.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги необхідно задовольнити, оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог. При цьому колегія суддів виходить з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що рішенням виконавчого комітету Дідилівської сільської ради № 14 від 29.02.2000 року «Про надання земельної ділянки у постійне користування» вирішено виділити земельні ділянки і надати їх у постійне користування для ведення особистого підсобного господарства та видати Державні акти на право постійного користування землею таким громадянам: ОСОБА_2 - 0,10 га житель с. Дідилів; ОСОБА_8 - 0.09га жителька м. Львова.

ОСОБА_8 14.02.2008 року звернулася з заявою на адресу відповідача, де просила надати їй безоплатно у власність земельну ділянку, що знаходиться у її користуванні площею 0,0838 га для ведення особистого селянського господарства.

ОСОБА_2 17.02.2008 року звернувся з заявою на адресу відповідача, де просив передати йому безоплатно у власність земельну ділянку, яка перебуває у його користуванні розміром 0,0967 га в межах АДРЕСА_1 для ведення особистого селянського господарства.

ОСОБА_10 03.04.2008 року звернувся з заявою на адресу відповідача, де просив надати йому ділянку під забудову житлового будинку на земельній ділянці, яка була виділена їм на постійне користування. Вказав, що там де він проживає в нього немає присадибної ділянки, а оскільки тільки цей город підлягає приватизації, він просив ухвалити рішення щодо виділення даної ділянки для будівництва житлового будинку для його дочки ОСОБА_7

Рішенням Дідилівської сільської ради № 22 від 06.04.2008 року «Про скасування рішення виконавчого комітету сільської ради № 14 від 29.02.2000 року» вказане рішення виконавчого комітету скасоване та одночасно відмовлено ОСОБА_2 та ОСОБА_8 у наданні земельних ділянок якими вони користуються у власність з тих підстав, що гр. ОСОБА_2 має у приватній власності для будівництва і обслуговування житлового будинку земельну ділянку площею 0,25 га (хоча згідно рішення виконавчого комітету №16 від 08.02.1990 року та рішення Кам'янка-Бузької районної ради №227 від 24.10.1991 року йому надано під будівництво земельну ділянку площею 0,12 га); 0,51 га для ведення особистого підсобного господарства. Громадянка ОСОБА_8 має у приватній власності для будівництва і обслуговування житлового будинку 0,25 га, а тому керуючись п.1 Перехідних Положень Земельного Кодексу України, який вступив у дію з 01.01.2002 року рішення про надання в користування земельної ділянки, а також про вилучення (викуп земель) прийняті відповідними органами, але не виконані на момент введення в дію цього Кодексу, підлягають виконанню відповідно до вимог цього Кодексу, ст. 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст. ст. 118, 121 Земельного Кодексу України сільська рада вирішила скасувати рішення виконавчого комітету Дідилівської сільської ради № 14 від 29.02.2000 року, вилучити земельні ділянки площею 0,09 га у гр. ОСОБА_2 та 0,08 га у гр. ОСОБА_8, вилучені земельні ділянки передати до земель запасу сільської ради, земельну ділянку площею 0,17 га використати для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських споруд згідно генплану забудови с. Дідилів.

З копії рішення Дідилівської сільської ради № 23 від 06.04.2008 року «Про безоплатну передачу у власність земельної ділянки» вбачається, що клопотання ОСОБА_2 про безоплатну передачу у власність земельної ділянки площею 0.09 га не задоволено.

З копії рішення Дідилівської сільської ради № 24 від 06.04.2008 року «Про безоплатну передачу у власність земельної ділянки» вбачається, що клопотання ОСОБА_11 про безоплатну передачу у власність земельної ділянки площею 0.08 га для ОСОБА_8 не задоволено.

Рішенням Дідилівської сільської ради № 25 від 06.04.2008 року «Про надання земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку» за результатами розгляду заяви гр. ОСОБА_7 про виділення земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку в АДРЕСА_1, вирішено надати гр. ОСОБА_7 відповідно до генплану та проекту кварталу індивідуальної житлової забудови земельну ділянку відповідно ст. 118, 121 Земельного кодексу України у власність площею 0,15 га в АДРЕСА_1 для будівництва індивідуального житлового будинку, господарських споруд та інших будівель за рахунок земель запасу Дідилівської сільської ради.

З копії рішення Дідилівської сільської ради № 53 від 09.11.2008 року «Про внесення змін в рішення сільської ради» вбачається, що у зв'язку із проведенням корегування кварталу індивідуальної житлової забудови по АДРЕСА_1 вирішено внести зміни в рішення сільської ради № 25 від 06.04.2008 року, а саме п.1 «площею 1500 кв.м.» читати «площею 1630 кв.м.».

Рішення Дідилівської сільської ради № 19 від 21.12.2008 року «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації для передачі у власність земельної ділянки гр. ОСОБА_7.» вирішено надати гр. ОСОБА_7, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою для передачі безоплатно у власність із земель запасу сільської ради земельної ділянки розміром 0,16 га в межах АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд (землі житлової та громадської забудови). Розроблену та погоджену у встановленому порядку, технічну документацію подати на розгляд сільської ради.

Рішенням Дідилівської сільської ради № 4 від 21.06.2009 року «Про скасування рішення виконавчого комітету сільської ради № 14 від 29.02.2000р. та внесення змін до рішення № 22 від 06.04.2008 року» сільська рада вирішила внести зміни до рішення № 22 від 06.04.2008 року, скасувати рішення виконавчого комітету Дідилівської сільської ради № 14 від 29.02.2000 року, земельні ділянки площею 0,09 га та 0,08 га передати до земель запасу сільської ради, земельну ділянку площею 0,17 га використати для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських споруд згідно генплану забудови с. Дідилів. Це рішення мотивовано тим, що земельні ділянки площею 0,09 га та 0,08 га, які були передані на підставі рішення № 14 від 29.02.2000 року у постійне користування гр. ОСОБА_2, та гр. ОСОБА_8 для ведення особистого підсобного господарства, відносяться за основним цільовим призначенням до земель житлової та громадської забудови відповідно до відомостей державного кадастру та генплану забудови с. Дідилів, в порядку ст. 19 Земельного Кодексу України, то відповідно до п. «г» ст. 141 ЗК України, підставами припинення права користування земельною ділянкою є використання земельної ділянки не за цільовим призначенням.

У зв'язку із укладенням шлюбу ОСОБА_7 змінила прізвище на ОСОБА_7, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1.

Оцінюючи фактичні обставини справи з метою вирішення спору суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Згідно абзацу 5 статті 7 Земельного кодексу України від 18.12.1990 року у постійне користування земля надається Радами народних депутатів із земель, що перебувають у державній власності: громадянам України для ведення селянського (фермерського) господарства, особистого підсобного господарства.

Пунктом 1 частини 1 статті 9 ЗК України від 18.12.1990 року передбачено, що до відання сільських, селищних і міських районного підпорядкування Рад народних депутатів у галузі регулювання земельних відносин на їх території належить: передача земельних ділянок у власність, надання їх у користування, в тому числі на умовах оренди, у порядку, встановленому статтями 17 і 19 цього Кодексу.

В статті 19 ЗК України від 18.12.1990 року також зазначено, що сільські, селищні Ради народних депутатів надають земельні ділянки у користування для всіх потреб із земель сіл, селищ, а також за їх межами для будівництва шкіл, лікарень, підприємств торгівлі та інших об'єктів, пов'язаних з обслуговуванням населення (сфера послуг), сільськогосподарського використання, ведення селянського (фермерського) господарства, особистого підсобного господарства, індивідуального житлового, дачного і гаражного будівництва, індивідуального і колективного садівництва, городництва, сінокосіння і випасання худоби, традиційних народних промислів.

Цією ж статтею передбачено і порядок надання земельної ділянки у користування, який є наступним.

Надання земельних ділянок здійснюється за проектами відведення цих ділянок.

Розробку проектів відведення земельних ділянок, перенесення їх меж у натуру (на місцевість) і виготовлення документів, що посвідчують право користування землею, здійснюють державні та інші землевпорядні організації.

Замовниками виконання вказаних робіт є відповідні місцеві Ради народних депутатів, підприємства, установи і організації.

Відведення земельних ділянок для потреб громадян провадиться за кошти державного, республіканського (Республіки Крим) та місцевих бюджетів на замовлення сільських, селищних, міських, районних Рад народних депутатів за місцем розташування земельної ділянки.

Умови і строки розробки проектів відведення земельних ділянок і перенесення їх меж у натуру (на місцевість) визначаються договором, укладеним замовником з виконавцем цих робіт.

Підприємство, установа, організація та громадяни, заінтересовані в одержанні земельних ділянок, звертаються з відповідним клопотанням (громадянин з заявою) до місцевої Ради народних депутатів, яка має право надавати земельні ділянки. Клопотання про відведення ділянок, що надаються Верховною Радою України, подаються до обласної, Київської, Севастопольської міської Ради народних депутатів.

До клопотання додаються: копія генерального плану будівництва або інші графічні матеріали, що обгрунтовують розмір намічуваної для відведення площі, титульний список або довідка про фінансування будівництва, проект рекультивації земель, інші матеріали.

У заяві громадянина про надання земельної ділянки вказуються бажані її розмір і місце розташування, мета використання.

Відповідна місцева Рада народних депутатів розглядає клопотання (заяву) у строк не більше місяця, дає дозвіл на складання проекту відведення земельної ділянки і одночасно повідомляє про це Раду народних депутатів, на території якої розташована намічувана для відведення земельна ділянка.

Проект відведення земельної ділянки погоджується з власником землі або землекористувачем та подається до сільської, селищної, міської Ради народних депутатів, яка розглядає його у місячний строк і в межах своєї компетенції приймає рішення про надання земель.

При цьому згідно статті 3 ЗК України від 18.12.1990 року повноваження щодо передачі, надання та вилучення земельних ділянок місцеві Ради народних депутатів можуть передавати відповідно органам державної виконавчої влади або виконавчим органам місцевого самоврядування.

Остаточним рішенням Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України» визнано порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Європейський суд дійшов висновку про порушення прав заявника, гарантованих статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, у зв'язку з тим, що: відповідне національне законодавство не було чітким та узгодженим і, таким чином, не відповідало вимозі "якості" закону та не забезпечувало адекватність захисту від свавільного втручання у майнові права заявника; національними органами не було дотримано вимоги законодавства щодо застосування підходу, який був би найбільш сприятливим для заявника-платника податку, коли у його справі національне законодавство припускало неоднозначне трактування.

В матеріалах справи відсутнє рішення ради про розподіл повноважень між радою та виконавчим комітетом, однак це не означає, що таке відсутнє взагалі. При цьому рішення виконавчого комітету не є предметом позову в цій справі, а тому не може лягати в основу мотивів суду. Це рішення скріплене печаткою та підписом сільського голови і тому вказані особи об'єктивно розраховували на реалізацію наданих цим рішенням можливостей.

Позивачі стверджують, що за надані рішенням виконавчого комітету Дідиліської сільської ради № 14 від 29.02.2000 року земельні ділянки сплачували земельний податок (а.с. 250-251), і дана обставина відповідачем не спростована. Тим більше, сам відповідач стверджує про наявність цих земельних ділянок за позивачами, так як рішенням Дідилівської сільської ради № 4 від 21.06.2009 року «Про скасування рішення виконавчого комітету сільської ради № 14 від 29.02.2000р. та внесення змін до рішення № 22 від 06.04.2008 року» та рішенням Дідилівської сільської ради № 22 від 06.04.2008 року «Про скасування рішення виконавчого комітету сільської ради № 14 від 29.02.2000 року» ці земельні ділянки були вилучені у позивачів.

Суд звертає увагу, що згідно рішення Конституційного суду України від 16 квітня 2009 року №7-рп/2009 органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами (стаття 74 Закону). Таким чином, органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Це є "гарантією стабільності суспільних відносин" між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення.

Отже, рішення виконавчого комітету Дідиліської сільської ради № 14 від 29.02.2000 року не могло бути скасоване більш пізнішими актами органу місцевого самоврядування, а тому рішення відповідача № 4 від 21.06.2009 року «Про скасування рішення виконавчого комітету сільської ради № 14 від 29.02.2000р. та внесення змін до рішення № 22 від 06.04.2008 року» та № 22 від 06.04.2008 року «Про скасування рішення виконавчого комітету сільської ради № 14 від 29.02.2000 року» в цій частині є протиправними.

Крім того суд апеляційної інстанції зазначає, що згідно частини 11 статті 118 ЗК України від 25.10.2001 року у разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку.

При цьому в Земельному кодексі на той час не було деталізовано підстав для відмови у наданні земельної ділянки. Вони були деталізовані більш пізніше, зокрема Законами від 16.09.2008 р. N 509-VI, від 05.11.2009 р. N 1702-VI, в яких вказано, що підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних утворень, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

При цьому, у наданні позивачам спірних земельних ділянок сільська рада відмовила з тих підстав, що гр. ОСОБА_2 має у приватній власності для будівництва і обслуговування житлового будинку земельну ділянку площею 0,25 га (хоча згідно рішення виконавчого комітету №16 від 08.02.1990 року та рішення Кам'янка-Бузької районної ради №227 від 24.10.1991 року йому надано під будівництво земельну ділянку площею 0,12 га), 0,51 га для ведення особистого підсобного господарства. Громадянка ОСОБА_8 має у приватній власності для будівництва і обслуговування житлового будинку 0,25 га.

Однак, така відмова є незаконною з тих підстав, що згідно п. «б» ч.1 с. 121 ЗК України від 25.10.2001 року громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

Оцінюючи рішення XVII сесії V демократичного скликання Дідилівської сільської ради №25 від 06.04.2008 року «Про надання земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку», яким надано земельну ділянку для будівництва індивідуального житлового будинку ОСОБА_7 суд апеляційної інстанції виходить з такого.

Вказаним рішенням відповідач розглянувши заяву гр. ОСОБА_7 про виділення земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку в АДРЕСА_1, вирішив надати гр. ОСОБА_7 відповідно до генплану та проекту кварталу індивідуальної житлової забудови земельну ділянку відповідно ст. 118, 121 Земельного кодексу України у власність площею 0,15 га в АДРЕСА_1 для будівництва індивідуального житлового будинку, господарської споруди та інших будівель за рахунок земель запасу Дідилівської сільської ради.

Згідно частини 6 статті 118 ЗК України від 25.10.2001 року (далі - ЗК України) громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У заяві зазначаються бажані розміри та мета її використання.

Однак, заява про надання земельної ділянку у власність подана не ОСОБА_7, а її батьком, проте в рішенні зазначено про розгляд заяви ОСОБА_7, що є неприпустимим з точки зору норм Земельного кодексу України.

Крім того, згідно цієї статті наданню земельної ділянки передує ряд процедур, зокрема, заява про складанню проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, рішення органу місцевого самоврядування про надання згоди на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, його розробка (складання) спеціалізованими організаціями, затвердження цього проекту радою та надання земельної ділянки у власність.

Цього алгоритму дій на переконання суду апеляційної інстанції дотримано не було, а отже рішення XVII сесії V демократичного скликання Дідилівської сільської ради №25 від 06.04.2008 року «Про надання земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку», яким надано земельну ділянку для будівництва індивідуального житлового будинку ОСОБА_7 не може бути законним.

Згідно з ч.1 ст.20 ЗК України віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень.

Відповідно до вимог ст.17 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та ст.12 Закону України «Про планування і забудову територій», Генеральний план населеного пункту - це містобудівна документація, що визначає принципові вирішення розвитку, планування, забудови та іншого використання території населеного пункту, черговість і пріоритетність забудови та іншого використання територій, загальний стан довкілля населеного пункту, основні фактори його формування, містобудівні заходи щодо поліпшення екологічного і санітарно-гігієнічного стану, інші вимоги, визначені державними будівельними нормами.

Статтею 53 Закону України «Про землеустрій» визначено, що проекти землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів розробляються на певний період та поетапно згідно з генеральними планами населених пунктів і визначають: а) цільове призначення земель; б) землі, що знаходяться у власності, користуванні, в тому числі орендовані; в) організаційні, правові, фінансові та інші заходи щодо вдосконалення структури територій, освоєння земель, поліпшення їх якості, рекультивації, консервації; г) необхідність і обсяги економічного стимулювання раціонального використання та охорони земель; ґ) заходи для забезпечення режиму використання земель охоронних зон, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон і зон особливого режиму використання, а також відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам внаслідок встановлення цих зон; д) напрями природоохоронної діяльності.

З аналізу вказаних норм слідує, що цільове призначення земель визначається містобудівною документацією, зокрема документацією із землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів. Таким чином, інформацією щодо цільового призначення земель володіє саме орган місцевого самоврядування, а не особа, яка звертається із заявою про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

При цьому, відсутність документації із землеустрою щодо впорядкування території населеного пункту по АДРЕСА_1 та технічно-екологічного обґрунтування використання цих земельних ділянок не може позбавляти особу права на отримання земельної ділянки у власність в порядку, передбаченому чинним законодавством України.

Крім того, суд апеляційної інстанції зазначає, що оскільки рада є колегіальним органом, який працює сесійно у формі засідань, тому суд не може втручатися у здійснення цим органом своїх повноважень та приймати рішення замість нього. Таким чином доцільним буде зобов'язати Дідилівську сільську раду Кам'янка-Бузького району Львівської області на найближчій сесії ради повторно розглянути звернення ОСОБА_2 та ОСОБА_8 про безоплатну передачу у власність земельної ділянки площею 0,0967 га та 0,0838 га для ведення особистого селянського господарства по АДРЕСА_1.

Таким чином апеляційна скарга підлягає до задоволення, а постанова суду першої інстанції скасуванню.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст.195, ст.196, п.3 ч.1 ст.198, ст.202, ч.2 ст.205, ст.207, ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_8 задовольнити.

Постанову Жовківського районного суду Львівської області від 09 жовтня 2015 року в справі №2а-358/11 скасувати та прийняти нову постанову.

Адміністративний позов ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення XVII сесії V демократичного скликання Дідилівської сільської ради №22 від 06.04.2008 року «Про скасування рішення виконавчого комітету сільської ради №14 від 29.02.2000 року» в частині скасування рішення виконавчого комітету Дідилівської сільської ради №14 від 29.02.2000 року, вилучення у ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,09 га, передачі земельної ділянки в запас Дідилівської сільської ради, використання земельної площею 0,17 га для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських споруд згідно генплану забудови с.Дідилів.

Визнати протиправним та скасувати рішення XVII сесії V демократичного скликання Дідилівської сільської ради №23 від 06.04.2008 року «Про безоплатну передачу у власність земельної ділянки», яким відмовлено ОСОБА_2 у безоплатній передачі у власність земельної ділянки площею 0,09 га для ведення особистого селянського господарства.

Визнати протиправним та скасувати рішення XVII сесії V демократичного скликання Дідилівської сільської ради №25 від 06.04.2008 року «Про надання земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку», яким надано земельну ділянку для будівництва індивідуального житлового будинку ОСОБА_7

Визнати протиправним та скасувати рішення XXIV сесії V демократичного скликання Дідилівської сільської ради №4 від 21.06.2009 року «Про скасування рішення виконавчого комітету сільської ради №14 від 29.02.2000 року та внесення змін до рішення №22 від 06.04.2008 року».

Зобов'язати Дідилівську сільську раду Кам'янка-Бузького району Львівської області на найближчій сесії ради повторно розглянути звернення ОСОБА_2 про безоплатну передачу у власність земельної ділянки площею 0,0967 га для ведення особистого селянського господарства по АДРЕСА_1.

Адміністративний позов третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору ОСОБА_8 задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення XVII сесії V демократичного скликання Дідилівської сільської ради №22 від 06.04.2008 року «Про скасування рішення виконавчого комітету сільської ради №14 від 29.02.2000 року» в частині скасування рішення виконавчого комітету Дідилівської сільської ради №14 від 29.02.2000 року, вилучення у ОСОБА_8 земельної ділянки площею 0,08 га, передачі земельної ділянки в запас Дідилівської сільської ради, використання земельної площею 0,17 га для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських споруд згідно генплану забудови с.Дідилів.

Визнати протиправним та скасувати рішення XVII сесії V демократичного скликання Дідилівської сільської ради №25 від 06.04.2008 року «Про надання земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку», яким надано земельну ділянку для будівництва індивідуального житлового будинку ОСОБА_7

Визнати протиправним та скасувати рішення XXIV сесії V демократичного скликання Дідилівської сільської ради №4 від 21.06.2009 року «Про скасування рішення виконавчого комітету сільської ради №14 від 29.02.2000 року та внесення змін до рішення №22 від 06.04.2008 року».

Зобов'язати Дідилівську сільську раду Кам'янка-Бузького району Львівської області на найближчій сесії ради повторно розглянути звернення ОСОБА_8 про безоплатну передачу у власність земельної ділянки площею 0,0838 га для ведення особистого селянського господарства по АДРЕСА_1.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання постановою законної сили, а у разі складення постанови в повному обсязі, відповідно до ч.3 ст. 160 КАС України - з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя-доповідач І.О. Яворський

Судді Р.В. Кухтей

С.П. Нос

Повний текст виготовлено 21.06.2016 року