Справа № 808/9023/15
Суддя: Татаринов Дмитро Вікторович
Дата ухвалення: 2016-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 квітня 2016 року о/об 12 год. 33 хв.Справа № 808/9023/15 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Татаринова Д.В., за участю секретаря судового засідання Малої Т.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини польова пошта НОМЕР_1 , Військової частини польова пошта НОМЕР_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Міністерства оборони України в особі Військового комісару ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,

за участі:

позивача - ОСОБА_1

(особа посвідчується паспортом серія НОМЕР_3 )

представника позивача - Хмарський Р.Б.

(діє на підставі договору №5 від 04.12.2015 року)

представника відповідача 1 - Іванченко В.О.

(діє на підставі довіреності №470 від 31.03.2016 року)

представника відповідача 2 - Бойко Г.М.

(діє на підставі довіреності б/н від 09.04.2016 року)

представника третьої особи - Якунін А.О.

(діє на підставі довіреності № 11 від 06.01.2016 року)

ВСТАНОВИВ:
18 грудня 2015 року до Запорізького окружного адміністративного суду (далі суд) надійшов адміністративний позов від ОСОБА_1 (далі - позивач) до Військової частини польова пошта НОМЕР_1 (далі відповідач-1), Військової частини польова пошта НОМЕР_2 (далі відповідач-2), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Міністерства оборони України в особі Військового комісару ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі третя особа), в якому позивач з наступними уточненнями просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини польова пошта НОМЕР_1 та Військової частини польова пошта НОМЕР_2 щодо не вирішення питання припинення (розірвання) контракту про проходження громадянами України військової служби у Збройних силах України, укладений 24 вересня 2014 року між ОСОБА_1 і Міністерством оборони України в особі військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_2

- зобов`язати Військову частину польова пошта НОМЕР_2 припинити (розірвати) контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, укладений 24 вересня 2014 року між ОСОБА_1 і Міністерством оборони України в особі військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_2 та звільнити військовослужбовця ОСОБА_1 у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту командуванням (за бажанням військовослужбовця), на підставі пункту «з» частини 6 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» від 25 березня 1992 року №2232-ХІІ.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 24 вересня 2014 року між ОСОБА_1 та Міністерством оборони України в особі військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_2 укладено контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних силах на посаду стрілець помічник гранатометника 2 взводу 2 роти охорони 376 батальйону територіальної оборони (Військової частини польова пошта НОМЕР_2 ). Позивачем подано рапорт на ім`я військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 про розірвання Контракту та звільнення ОСОБА_1 з військової служби на підставі пункту «з» частини 6 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а саме: недодержання особистих прав і свобод позивача; неналежне матеріальне забезпечення під час проходження військової служби та неналежна виплата грошового забезпечення; відсутність присвоєння військових звань та просування по службі; незабезпечення харчування за встановленими нормами військовослужбовців рядового складу під час військових навчань, бойових стрільб, бойового чергування, несення служби у добовому наряді; незабезпечення жилими приміщеннями, оскільки умови проживання не відповідають елементарним санітарним та гігієнічним нормам, а споруда, де проживає позивач та військовослужбовці його взводу не відповідають критеріям жилого приміщення. Позивач вважає, що оскільки командуванням не дотримано істотних умов Контракту то такий Контракт підлягає розірванню.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали просили суд позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Представники відповідачів в судовому адміністративний позов не визнали, у задоволенні адміністративного позову просили відмовити.

Представник третьої особи також проти позову заперечив та просив суд у задоволенні адміністративного суду відмовити.

Відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) сторонам проголошено вступну та резолютивну частину постанови та оголошено про час виготовлення постанови у повному обсязі.

Відповідно до статті 41 КАС України, у судовому засіданні здійснювалось повне фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів, а саме: комплексу «Камертон».

Вислухавши пояснення позивача представника позивача та представників відповідача-1 та відповідача-2, представника третьої особи, вивчивши наявні матеріали та фактичні обставини справи, перевіривши їх наявними у справі доказами, суд з`ясував наступне.

24 вересня 2014 року між ОСОБА_1 (надалі також - Позивач) і Міністерством оборони України в особі військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_2 укладено контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних силах України на посаду «стрілець помічник гранатометника 2 взводу 2 роти охорони 37 батальйону територіальної оборони оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

27 жовтня 2015 року позивачем подано рапорт на ім`я військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 про розірвання контракту та звільнення з військової служби на підставі пункту «з» частини 6 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», у зв`язку їх систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а саме:

недодержання особистих прав і свобод позивача: відсутність всіх необхідних і належних записів у військовому квитку на протязі більше року проходження військової служби, щодо статусу позивача (військовослужбовця, який проходить службу за контрактом), виконання записів у військовому квітку, які майже неможливо прочитати (щодо призначення на посади, виконання бойових завдань в зоні А ТО тощо);

неналежне матеріальне забезпечення під час проходження військової служби та неналежна виплата грошового забезпечення, зокрема: недотримання командуванням порядку нарахування та виплати грошового забезпечення військовослужбовця за період з початку служби (24 вересня 2014 року) по теперішній час (нарахування і виплата грошового забезпечення відбувається непрозоро і не в повному обсязі); недотримання командуванням речового забезпечення військовослужбовця (на протязі більше року позивачу не видано командуванням більше половини речей, передбачених нормою №3 забезпечення солдатів і сержантів, які проходять службу за контрактом у Збройних силах України та в інших військових формуваннях, передбаченою постановою КМ України від 20 жовтня 2004 року № 1444);

відсутність присвоєння військових звань та просування по службі, а саме: на протязі більше року позивач має військове звання «солдат», також командуванням не забезпечено оформлення на ім`я позивача посвідчення учасника бойових дій, незважаючи на виконання бойових завдань в зоні проведення АТО понад півроку;

незабезпечення харчування за встановленими нормами військовослужбовців рядового складу під час військових навчань, бойових стрільб, бойового чергування, несення служби у добовому наряді (в цілому належно не забезпечено своєчасного і повного харчового забезпечення підрозділу, в якому позивач проходить службу);

незабезпечення жилим приміщенням, оскільки умови проживання не відповідають елементарним санітарним та гігієнічним нормам, а споруда, де проживає позивач та військовослужбовці його взводу не відповідають критеріям житлового приміщення».

01 листопада 2014 року позивачем подано аналогічний рапорт на ім`я командира Військової частини польова пошта НОМЕР_2 .

06 листопада 2014 року за місцем реєстрації позивача надійшов лист т.в.о. військового комісара Запорізького обласного військового комісаріату від 02 листопада 2015 року № 1469 про направлення звернення позивача щодо бажання розірвати контракт про проходження громадянами України військової служби командиру військової частини польова пошта НОМЕР_1 .

На час звернення до суду з позовом командуванням позивача невідреаговано на рапорти ОСОБА_1 , а відтак останній вважає таку бездіяльність протиправною та звернувся до суду з вимогою про розірвання контракту про проходження громадянами України військової служби у Збройних силах України на посаду «стрілець помічник гранатометника 2 взводу 2 роти охорони 37 батальйону територіальної оборони (Військової частини польова пошта НОМЕР_2 )»

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини та перевіривши їх доказами, дійшов висновку, що позовні вимоги є та такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби здійснює Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» № 2232-XII від 25 березня 1992 року (далі Закон № 2232).

Відповідно до статті 3 Закону № 2232 правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закон України «Про оборону України», «Про Збройні Сили України», «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», інші закони України, а також прийняті відповідно до них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, а також міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Порядок проходження громадянами України (далі - громадяни) військової служби у Збройних Силах України та питання, пов`язані з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку в запасі, регулюються Положенням, затвердженим указом Президента України № 1153/2008 від 10 грудня 2008 року (далі за текстом Положення).

Наказом Міністра оборони України № 170 від 10 квітня 2009 року затверджено Інструкцію про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, яка зареєстрована в Міністерстві юстиції України за № 438/16454 від 19 травня 2009 року (далі Інструкція).

Інструкція визначає механізм реалізації та порядок організації у Збройних Силах України виконання вимог Положення.

Як зазначено раніше, то позивачем 27 жовтня та 01 листопада 2015 року подано рапорти військовому комісару ІНФОРМАЦІЯ_1 та командиру Військової частини польова пошта НОМЕР_2 про необхідність розірвання контракту, у зв`язку з систематичним невиконанням командуванням умов контракту.

В судовому засіданні представником Військової частини польова пошта НОМЕР_1 зазначено, що командування військової частини не має повноважень розірвати контракт укладений від імені Міністерства оборони України, а позивач ОСОБА_1 не є військовослужбовцем Військової частини польова пошта НОМЕР_1 . В списках особового складу Військової частини польова пошта НОМЕР_1 ОСОБА_1 не значиться, зі скаргами та заявами до командування частини, станом на 05 лютого 2016 року не звертався, на фінансовому, продовольчому та інших видах забезпечення не перебував. Військова частина польова пошта НОМЕР_2 до штатної структури Військової частини НОМЕР_1 не належить.

Щодо підтвердження наведених пояснень представником Військової частини НОМЕР_1 надано довідки № 144, № 145, № 146 від 06 лютого 2016 року.

Представник Військової частини НОМЕР_2 стосовно поданого рапорту позивача про звільнення пояснень надати не зміг. Судом надавався час відповідачу, для з`ясування обставин розгляду рапорту позивача, але жодного доказу або пояснень до суду не надано.

Відповідно до пункту 233 Положення зазначено, що військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення.

За вимогами пункту 236 Положення встановлено, що з військовослужбовцями, які проходять військову службу за контрактом, перед їх звільненням проводиться бесіда з питань звільнення.

Форма, порядок оформлення та зберігання документа, в якому відображається зміст проведення бесіди, визначаються Міністерством оборони України.

Пункт 12.7. Інструкції передбачає, що бесіда з питань звільнення проводиться з військовослужбовцями рядового, сержантського і старшинського складу - командиром військової частини, в якій вони проходять військову службу, або його заступником.

Абзацом 2 пункту 2.12 Інструкції передбачено, що про дострокове розірвання контракту за наявності підстав, передбачених пунктами «б», «в», «д», «з», «к» частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військовослужбовець повідомляє командування військової частини рапортом на звільнення з військової служби.

Згідно з абзацом 4 наведеного пункту Інструкції, у разі відсутності рішення командування військової частини щодо укладення нового контракту з військовослужбовцем, а також відсутності згоди сторін щодо фактів систематичного невиконання умов контракту питання про неукладення нового контракту або розірвання чинного контракту може бути вирішено спеціальною комісією, яка за доповіддю командира військової частини чи за зверненням військовослужбовця утворюється рішенням посадової особи, яка має право приймати рішення щодо звільнення військовослужбовця з військової служби із зазначених підстав.

Таким чином, за наявності бажання військовослужбовця розірвати контракт, у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту командуванням, останній повинен подати керівництву відповідний рапорт.

В свою чергу керівництвом військової частини проводиться бесіда з військовослужбовцем та за відсутності згоди сторін щодо фактів систематичного невиконання умов контракту утворюється спеціальна комісія.

Позивач надав суду пояснення, що після подання рапорту з ним співбесід або інших дій щодо з`ясування підстав для звільнення не проводилось.

Представник військової частини польова пошта НОМЕР_2 доказів спростування встановлених судом обставин не навів.

Враховуючи встановлені обставини, суд дійшов висновку, що бездіяльність військової частини польова пошта НОМЕР_2 є протиправною у зв`язку з відсутністю дій стосовно розгляду рапорту позивача від 29 жовтня 2015 року.

Стосовно позовної вимоги про визнання протиправної бездіяльності Військової частини польова пошта НОМЕР_1 щодо невирішення питання припинення контракту ОСОБА_1 , необхідно зазначити, що суд не знаходить підстав для її задоволення, оскільки матеріалами справи підтверджується відсутність підпорядкування позивача командуванню цієї військової частини, та відсутність доказів отримання рапорту позивача.

Позивачем у рапорті про розірвання контракту про проходження військової служби порушено питання систематичного невиконання умов контракту командуванням.

В ході проведеного судового засідання досліджено оригінал військового квитка позивача та встановлено на сторінці 17 наявність відповідних записів про проходження служби, а також присвоєння чергового звання. Неможливість прочитання деяких записів обумовлена низькою якість кулькової ручки.

Про присвоєння чергового військового звання у серпні 2015 року та надання посвідчення учасника бойових дій від 29 грудня 2015 року позивач повідомив в судовому засіданні.

В судовому засіданні розглянуто питання матеріального забезпечення позивача.

Представником відповідача НОМЕР_2 надано суду довідку щодо речового забезпечення позивача та довідку про грошове забезпечення № 899 від 23 квітня 2016 року.

Надано пояснення, що забезпечення речовим майном, харчування за встановленими нормами для військовослужбовців, забезпечення житловим приміщенням відбувається не у повному обсязі, але це пов`язано з безпосереднім залученням військової частини до виконання завдань у проведені антитерористичної операції по захисту територіальної цілісності на сході України. Військова частина НОМЕР_2 перебуває в зоні антитерористичної операції та знаходиться у польових умовах.

Пунктом «з» частини 6 статті 26 Закону №2232 встановлено, що контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту командуванням (за бажанням військовослужбовця).

Але, абзацом 6 пункту 2.12 Інструкції встановлено, що систематичним невиконанням умов контракту командуванням є невиконання одного із зобов`язань та інших умов, визначених контрактом, які допускались два чи більше разів протягом останніх 12 місяців служби військовослужбовця. Невиконання зобов`язань та інших умов, визначених контрактом, не враховується для встановлення систематичного невиконання умов контракту командуванням, якщо їх виконання стало неможливим у разі збройної агресії, збройного конфлікту чи загрози нападу шляхом безпосереднього ведення воєнних (бойових) дій, а також залучення до здійснення заходів правового режиму надзвичайного стану, боротьби з тероризмом і піратством, посилення охорони державного кордону, ліквідації надзвичайних ситуацій природного та техногенного характеру, надання військової допомоги іншим державам.

В судовому засіданні встановлено та не заперечується представниками сторін, що Військова частина польова пошта НОМЕР_2 безпосередньо залучена до здійснення заходів у зоні антитерористичної операції для ведення бойових дій, боротьби з тероризмом. За таким підстав невиконання зобов`язань та інших умов, визначених контрактом, не враховуються для встановлення систематичного невиконання умов контракту командуванням.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про відмову у задоволені адміністративного позову в частині заобов`язання Військової частини польова пошта НОМЕР_2 припинити (розірвати) контракт про проходження військової служби у Зброєних силах України ОСОБА_1 .

Відповідно до частини 3 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 статті 11 КАС України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із частиною 1 статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням вище викладеного, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення вимог позивача.

Щодо клопотання позивача про повернення судового збору, суд вважає за можливе його задовольнити виходячи з наступного.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України «Про судовий збір» № 3674-VI від 08 липня 2011 року.

Відповідно до частини 1 статті Закону України «Про судовий збір» платники судового збору - громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

Відповідно до матеріалів адміністративної справи позивач звернувся до суду 18 грудня 2015 року.

Так, ухвалою суду від 21 грудня 2015 року зазначену позовну заяву було залишено без руху в зв`язку з невідповідністю позовної заяви вимогам КАС України (відсутність доказів про сплату судового збору) та позивачеві був наданий строк до 27 січня 2016 року для усунення недоліків.

Позивач на виконання вимог зазначеної ухвали 16 січня 2016 року на адресу суду надіслав заяву з виправленими недоліками та доказами сплати судового збору.

Однак, як було встановлено у судовому засіданні 28 квітня 2016 року позивач 29 грудня 2015 року отримав посвідчення учасника бойових дій Серія НОМЕР_4 .

Пільги щодо сплати судового збору визначені статтею 5 Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до пункту 13 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях зокрема звільняються учасники бойових дій, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

Отже, на підставі викладеного судом встановлено, що ОСОБА_1 був звільнений від сплати судового збору до відкриття провадження у справі, а відтак суд вважає за необхідне повернути позивачу сплачений судовий збір сплачений згідно квитанції №0.0.483943716.1 від 30 грудня 2015 року у сумі 974 (дев`ятсот сімдесят чотири) гривні 40 копійок.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила.

Частиною 1 статті 98 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у постанові суду або ухвалою.

Керуючись статтями 11, 71, 86, 98, 158-163, 167 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:
Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини польова пошта НОМЕР_2 щодо не розгляду рапорту (вх. № 174 від 01 листопада 2015 року) ОСОБА_1 про припинення (розірвання) контракту про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, укладеного 24 вересня 2014 року між ОСОБА_1 і Міністерством оборони України в особі військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_2 .

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Повернути ОСОБА_1 з Державного бюджету України судовий збір, сплачений згідно квитанції №0.0.483943716.1 від 30 грудня 2015 року у сумі 974 (дев`ятсот сімдесят чотири) гривні 40 копійок.

Постанова набирає законної сили відповідно до частини 1 статті 254 КАС України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами встановленими статтями 185-186 КАС України.

Суддя Д.В. Татаринов