Справа № 826/1255/16
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2016-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

14 червня 2016 року 14:40 № 826/1255/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Аблова Є.В.,

при секретарі судового засідання Мар'янченко Д.А.,

за участю сторін:

представника позивача - Громич І.В.,

представника відповідача - Диби Ю.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Карпатські мінеральні води» до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Карпатські мінеральні води» (надалі - позивач або ТОВ «ТД «Карпатські мінеральні води») з позовом до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві (надалі - відповідач або ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві) про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень від 21.09.2015 № 8, № 8 і № 8.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ТОВ «ТД «Карпатські мінеральні води» правомірно сформувало суми витрат та податковий кредит з податку на додану вартість за рахунок придбаних у контрагентів - ТОВ «Агентство мерчандайзингу «Горизонт», ТОВ «Астерс Груп» і ТОВ «Фоззі-Фуд» маркетингових і логістичних послуг, а висновки наведені в акті перевірки від 08.09.2015 № 388/26-55-22-08/35633685 стосовно порушення товариством норм п. 198.3 ст. 198, п. 14.1.108 п. 14.1 ст. 14, п. 138.5, пп. 138.10.3 п. 138.10 ст. 138 Податкового кодексу України, в результаті чого нібито завищено від'ємне значення об'єкта оподаткування з податку на прибуток, залишок від'ємного значення податку на додану вартість, який після бюджетного відшкодування включається до податкового кредиту наступного податкового періоду, та занижено податок на додану вартість за звітні періоди в 2014 році, спростовуються нормами чинного законодавства та наявною у позивача первинною документацією.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечував, підтримавши доводи, викладені у письмових запереченнях проти позову, в яких зазначено про правомірність висновків акта перевірки та законність винесених на його підставі податкових повідомлень-рішень.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши думки представників сторін та пояснення свідка ОСОБА_3 (ревізора-інспектора), всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Як вбачається з наявних у справі матеріалів, в серпні 2015 року працівниками ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві на підставі наказу від 24.07.2015 № 1639 і направлень від 04.08.2015 була проведена документальна планова виїзна перевірка ТОВ «ТД «Карпатські мінеральні води» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період 01.01.2014 по 31.12.2014, за результатами якої складений акт від 08.09.2015 № 388/26-55-22-08/35633685 (надалі - акт перевірки).

Під час проведення такої перевірки були враховані матеріали перевірки Львівської філії ТОВ «ТД «Карпатські мінеральні води», проведеної за період діяльності філії з 01.01.2014 по 31.12.2014, результати якої оформлені довідкою від 02.09.2015 № 34/22-37771530.

В тексті зазначеного акта перевірки містяться висновки працівників податкової інспекції про завищення позивачем в порушення норм п. 14.1.108 п. 14.1 ст. 14, п. 138.5, пп. 138.10.3 п. 138.10 ст. 138 Податкового кодексу України показника задекларованих за 2014 рік витрат, всього на суму 713 825 грн. (в тому числі згідно матеріалів перевірки Львівської філії товариства встановлено завищення витрат на 207 637 грн.), та завищення податкового кредиту за звітні періоди лютий-червень, серпень-грудень 2014 року на загальну суму 122 592 грн., - в порушення вимог п. 198.3 ст. 198 ПК України. Епізоди даних правопорушень перевіряючий пов'язує з фактами неправомірного врахування ТОВ «ТД «Карпатські мінеральні води» та його Львівською філією при визначенні об'єктів оподаткування податком на прибуток і податком на додану вартість сум витрат на придбання послуг у суб'єктів господарської діяльності ТОВ «Агентство мерчандайзингу Горизонт» (на підставі договору про надання маркетингових послуг (мерчандайзинг) від 01.01.2014 № АДог-0787, обсяг господарських операцій становить 74 121 грн., в т.ч. ПДВ - 10 393 грн.), ТОВ «Астерс Гру» (на підставі договору від 17.01.2014 № Л 1І021618, предмет договору - надання логістичних послуг, обсяг господарської операції становить 403 244 грн., в т.ч. ПДВ - 67 208 грн.) та ТОВ «Фоззі-Фуд» (на підставі договору поставки від 01.06.2014 № 3569, згідно якого ТОВ «Фоззі-Фуд» зобов'язувалося надати позивачу логістичні послуги, обсяг господарської операції 141 816, в т.ч. ПДВ - 23 636 грн.; на підставі договору № 35-МР/14 від 01.03.2014, згідно якого ТОВ «Фоззі-Фуд» зобов'язувалося надати Львівській філії ТОВ маркетингові послуги, обсяг господарської операції становить 249 164,09 грн., в т.ч. ПДВ - 41 527,35 грн.).

В ході здійснення документальної перевірки працівники ДПІ дійшли висновку про відсутність у позивача правових підстав для формування показників витрат і податкового кредиту з податку на додану вартість по господарських операціях з названими суб'єктами підприємницької діяльності. Такі висновки перевіряючих ґрунтуються на наступних обставинах: 1) стосовно ТОВ «Агентство мерчандайзингу Горизонт» - за даними поданої ТОВ Агентство мерчандайзингу «Горизонт» податкової звітності встановлено відсутність на товаристві основних фондів, необхідних для здійснення господарської діяльності, кількість працюючих за 2014 рік згідно даних розрахунку № 1-ДФ - 4 особи, Згідно даних АІС «Податковий блок» товариство має стан 9 - направлено повідомлення про відсутність за місцезнаходженням. В ході аналізу наданих до первинних документів по взаємовідносинах ТОВ «ТД КМВ» з ТОВ Агентство мерчандайзингу «Горизонт», було встановлено, що послуги з передпродажної підготовки товарів надавались у магазинах Фуршет, Новус, Сільпо. Експансія, Ашан на всій території України (Камянець-Подільський, Буча, Київ, Дніпропетровськ, Запоріжжя, Вінниця. На думку перевіряючих Обсяг робіт, визначених у договорі, укладеному між ТОВ «ТД КМВ» та ТОВ Агентство мерчандайзингу «Горизонт» фактично не міг бути виконаний 4 працівниками за умови 8 годинного робочого дня та з урахуванням значної відстані між містами, в яких надавались послуги. Також до перевірки були надані акти надання послуг ТОВ «Агентство мерчандайзингу «Горизонт», зі змісту яких не можливо визначити зв'язок з господарською діяльністю перевіряємого товариства (а саме в актах відсутня: дата та час проведення послуг, не вказано найменування послуг наданих ТОВ «Агентство мерчандайзингу Горизонт», а визначено лише кількість наданих послуг; інформація щодо яких товарів надані такі послуги, не надано відповідність/невідповідність цифрових даних щодо обсягів проданої продукції зазначеним у звітах даним бухгалтерського обліку). Документи щодо результатів досліджень з детальним та повним описом усіх питань відповідно до узгоджених напрямів відсутні; 2) стосовно ТОВ «Астерс Груп» і ТОВ «Фоззі Фуд» - логістичні послуги, проведені по товару, який після переходу права власності на товар належить ТОВ «Астерс Груп» і ТОВ «Фоззі Фуд», то такі послуги, на переконання працівників ДПІ, не пов'язані з провадженням господарською діяльністю ТОВ «ТД КМВ» та не відносяться до складу його витрат; 3) за результатами аналізу первинних документів по взаємовідносинам між Львівською філією ТОВ «ТД «КМВ» і ТОВ «Фоззі Фуд» встановлено,що документи представлені на підтвердження отриманих послуг з маркетингу складені контрагентом формально і не пов'язані з веденням власної господарської діяльності перевіряємого підприємства. Зокрема, до перевірки не було надано документів щодо заходів по наданню маркетингових послуг від ТОВ «Фоззі Фуд», будь-якого звіту даного контрагента про проведення дослідження, вивчення ринку та виявлення факторів, які б привели до збільшення обсягів продажу продукції перевіряємого підприємства. А наданні до перевірки первинні документи (акти виконаних робіт, накладні), складені ТОВ «Фоззі Фуд», та договір, укладений з даним контрагентом, не містять даних: де саме мали б проводитись та де проведені такі маркетингові послуги (адреси торгових приміщень, торгових точок і т.п.).

За результатами перевірки відповідачем встановлено заниження позивачем податку на додану вартість на загальну суму 77 463 грн. та одночасно завищення залишку від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до податкового кредиту наступного податкового періоду (ряд. 24), на суму 45 129 грн., та завищення від'ємного значення об'єкта оподаткування з податку на прибуток за 2014 рік на суму 713 825 грн.

Непогоджуючись з такими висновками акта перевірки, ТОВ «ТД «Карпатські мінеральні води» подало до ДПІ письмові заперечення від 11.09.2015 № 1109/2015-1.

Згідно листа ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві від 18.09.2015 № 2018/2/10/26-55-22-08 за результатами розгляду заперечень товариства до акта перевірки від 08.09.2015 № 388/26-55-22-08/35633685 висновки такого акта залишені без змін.

21.09.2015 ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві на підставі вказаного акта перевірки прийняла наступні податкові повідомлення-рішення:

- за № 8 (форми «П»), яким зменшила суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток, задекларованого ТОВ у податковій декларації за 2014 рік (реєстр. № від 02.03.2015);

- за № 8 (форми «В4»), яким зменшила розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість, задекларованого ТОВ у податковій декларації за грудень 2014 року (реєстр. № від 26.02.2015), на 45 129 грн.;

- № 8 (форми «Р»), яким збільшило суму грошового зобов'язання ТОВ по податку на додану вартість на суму 116 195 грн. (в тому числі 77 463 грн. - за основним платежем і 38 732 грн. - штрафні санкції).

За результатами процедури адміністративного оскарження в порядку ст. 56 Податкового кодексу України, податкові повідомлення-рішення від 21.09.2015 були залишені без змін згідно рішень Головного управління ДФС у м. Києві від 20.11.2015 № 17768/10/26-15-10-05-35 та Державної фіскальної служби України від 16.01.2016 № 720/6/99-99-10-01-01-25.

Вважаючи зазначені податкові повідомлення-рішення від 21.09.2015 протиправними, а, відтак, такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся із даним позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного.

У відповідності до норми пп. 14.1.27 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України) «витрати» - це сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Об'єкт оподаткування цим податком визначений у ст. 134 ПК України.

Згідно п. 138.1 ст. 138 цього Кодексу, витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті: інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Склад витрат і порядок їх визначення закріплений в ст. 138 зазначеного Кодексу. Зокрема, за нормою пп. 138.1.1 п. 138.1 ст. 138 ПК України витрати операційної діяльності включають в себе собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2 - 140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку.

Одночасно нормою абз. 1 п. 138.2 ст. 138 ПК України встановлено, що витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

При цьому, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України визначено, що не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Отже, наведені правові норми дозволяють платнику податку формувати валові витрати у зв'язку з реальним придбанням товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності що, в першу чергу, має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами. Документи, які не мають статус первинних, самі по собі не можуть підтверджувати реальність здійснення господарської операції та, відповідно, валові витрати. При цьому неодмінною характерною рисою господарської діяльності в рамках податкових відносин є її направлення на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах.

В розумінні пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України «податковий кредит» - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно розділу V цього Кодексу.

У відповідності до пп. «а» п. 198.1 ст. 198 ПК України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

В силу норми п. 198.2 ст. 198 цього Кодексу, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно з п. 198.3 ст. 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду, зокрема, у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6 ст. 198 ПК України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках обов'язкові реквізити, перелік яких наведений у п. 201.1 ст. 201 ПК України. Правовий статус податкової накладної закріплений в положеннях норм ст. 201 цього Кодексу.

Крім того, зокрема, форма та порядок заповнення податкової накладної затверджуються центральним органом державної податкової служби (п. 201.2 ст. 201 ПК України), а саме - наказом Міністерства доходів і зборів України від 14.01.2014 № 10 «Про затвердження Форми податкової накладної та Порядку заповнення податкової накладної» (що був зареєстрований в Міністерстві юстиції України 30.01.2014 за № 185/24962 та діяв до 01.12.2014), та з 01.12.2014 - наказом Міністерства фінансів України від 22.09.2014 № 957 «Про затвердження форми податкової накладної та Порядку заповнення податкової накладної» (що був зареєстрований в Міністерстві юстиції України 13.10.2014 за № 1235/26012 та діяв до 30.12.2015, тобто був чинним на момент виписки спірних податкових накладних).

Виходячи з аналізу наведених норм в сукупності, ПК України визначено окремі випадки, за яких неможливе формування податкового кредиту, зокрема це відсутність зв'язку з господарською діяльністю, фіктивність операцій (відсутність поставок), відсутність податкової правосуб'єктності, відсутність на момент перевірки податкових накладних або видача їх особою, яка не є платником податку додану вартість. Таким чином, із зазначеного вище також випливає те, що при дослідженні факту здійснення господарської операції, оцінці підлягають відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку.

Між тим у своєму листі від 02.06.2011 № 742/11/13-11 Вищий адміністративний суд України одночасно зазначає, що за відсутності факту придбання товарів чи послуг або в разі якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку відповідні суми не можуть включатися до складу витрат для цілей оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.

Наявність формально складених, але недостовірних первинних документів, відповідність яких фактичним обставинам спростована належними доказами, не є безумовним підтвердженням реальності господарської операції (про що також було зазначено в листі Вищого адміністративного суду України від 01.11.2011 № 1936/11/13-11).

За приписами норм п. 44.1 і п. 44.3 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платники податків зобов'язані забезпечити зберігання документів, визначених у пункті 44.1 цієї статті, а також документів, пов'язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, не менш як 1095 днів з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а у разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту (абз. 2 п. 44.1 ст. 44 ПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 №996-ХІV (в редакції на момент спірних правовідносин) (надалі - Закон № 996-ХІV), який визначає правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні, бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

В розумінні Закону №996-ХІV, первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

При цьому згідно п. 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтер-ському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05 червня 1995 року за № 168/704 (в редакції чинній на момент існування спірних правовідносин)(надалі - Положення), яке встановлює порядок створення, прийняття і відображення у бухгалтерському обліку, а також зберігання первинних документів, облікових регістрів, бухгалтерської звітності підприємствами, їх об'єднаннями та госпрозрахунковими організаціями (крім банків) незалежно від форм власності (підприємства), «господарські операції» - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.

Згідно ч. 1 ст. 9 Закону №996-ХІV, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (ч. 2 ст. 9 Закону №996-ХІV).

Аналіз вищевикладених норм Закону №996-ХІV та норм Положення свідчить про те, що податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість має бути фактично здійснений і підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків, що також було зазначено в листі Вищого адміністративного суду України від 02.06.2011 №742/11/13-11.

Судом встановлено, що ТОВ «ТД «Карпатські мінеральні води» уклало письмові договори з іншими суб'єктами підприємницької діяльності (ТОВ «Агентство мерчандайзингу «Горизонт», ТОВ «Астерс Груп» і ТОВ «Фоззі-Фуд») щодо отримання послуг, а саме:

- договір № АДог-0787 від 01.01.2014 з ТОВ «Агентство мерчандайзингу «Горизонт», за умовами якого Виконавець (ТОВ «Агентство мерчандайзингу «Горизонт») забезпечує комплекс заходів, спрямованих на стимулювання збуту продукції, зазначеної у додатках до поточного договору, а Замовник (позивач) оплачує ці послуги у певний термін. Згідно п. 3.1, 3.3 - 3.5 даного договору сторони оформлюють перелік робіт (послуг), список товарних позицій Замовника, з якими будуть проводитися ці роботи та перелік адрес, за якими будуть виконуватися зазначені роботи, у вигляді додатків до цього договору. Тривалість робіт, їх періодичність, структуру звітності та інші обов'язкові до виконання умови оформляються у вигляді додаткових інструкцій або планограм, які є невід'ємною частиною цього договору. Виконавець зобов'язаний виконати весь обсяг робіт визначений у додатках в установлений термін та надати всю необхідну звітність у порядку, передбаченому в додатках до цього договору. Акт виконаних робіт оформляється сторонами не пізніше 5 днів з моменту закінчення кожного етапу робіт передбаченого в додатках до цього договору. Також за умовами п. 4.3 зазначеного договору Замовник зобов'язаний забезпечити Виконавця всіма рекламними матеріалами, інструкціями та іншими необхідними засобами для проведення робіт і зазначеними в додатках до цього договору не пізніше ніж за 5 календарних днів до моменту початку наступного періоду;

- договору № Л11021618 про надання логістичних послуг від 17.01.2014 з ТОВ «Астерс Груп», за умовами якого Виконавець (ТОВ «Астерс Груп») в порядку та на умовах визначених ним зобов'язався надати Замовнику (позивачу) за плату логістичні послуги, вказані в підпункті 1.2 даного договору, стосовно товарів, поставлених Замовником згідно з договором поставки № 11021618 від 17.01.2014 до Розподільчого центру Виконавця, що знаходиться за адресою: Київська обл., Броварський р-н, смт. Велика Димерка, вул. Броварська, 149. Згідно п. 1.2 цього договору Виконавець за плату зобов'язався надати наступні послуги: механічне розвантаження/завантаження (в тому числі складування, контроль цілісності пакування, переміщення в зону зберігання/розвантаження), ручне розвантаження/навантаження (в тому числі, контроль цілісності пакування), прийом товару, зберігання товару, відбір та комплектація замовлень, перевірка та контроль скомплектованих палет, фильмаж (пакування стретч-плівкою та фірмовим скотчем), завантаження (завантаження товару та пломбування), доставка товару в торгівельні магазини роздрібної мережі Виконавця, що здійснюють продаж безпосередньо кінцевому споживачу (перевезення, маршрутизація доставки товару, здача товару, доставка, повернення товару (палет)), адміністрування замовлень (обробка замовлень, виписка і формування документів, повернення документації, оприходувати товарів, доставка документів, повернення документів), інвентаризація, додаткові процедури (складання паспорту товару, надання звітів, використання додаткової обігової тари), виконання вимог FIFO веденні складського обігу.

Відповідно до п. 3.1 і 3.2 зазначеного договору вартість послуг, з урахуванням ПДВ, наданих Виконавцем відповідно до договору, визначається із розрахунку 26% від загальної вартості поставленого Замовником на Розподільчий центр Виконавця товару, з урахуванням ПДВ, за поточний місяць згідно з договором постачання, укладеного між Замовником та Виконавцем. Оплата за виконання логістичних послуг здійснювалась Замовником за рахунок зарахування зустрічних однорідних вимог, тобто зарахуванням належних Виконавцю за ці послуги сум із грошових коштів, які Виконавець зобов'язаний перерахувати Замовнику за поставлений товар відповідно до договору постачання. Підставою для таких розрахунків є акт прийому-передачі наданих послуг, підписаний обома сторонами. Залік зустрічних вимог проводиться Замовником без підписання сторонами додаткових документів (актів, протоколі, тощо);

- договір поставки №3569 від 01.06.2014 з ТОВ «Фоззі-Фуд», за умовами якого Постачальник (позивач) зобов'язується передати у власність Покупця (ТОВ «Фоззі-Фуд»), а Покупець прийняти та оплатити товар відповідно до умов договору та замовлення. Товар постачається Продавцем в асортименті, узгодженому сторонами договору в логістичній специфікації (Додаток № 1) та за цінами, що визначені в прайс-листі (Додаток № 2), що є невід'ємними частинами цього договору. Згідно додатку 8 до цього договору - Правил постачання до логістичного об'єкту Покупця, Постачальник зобов'язується постачати товар до логістичного об'єкту Покупця за визначеними адресами. Приймання товару відбувається на логістичному об'єкті Покупця. Одночасно п. 5.1 і 5.2 цього додатку до договору, передбачено, що оскільки Покупець самостійно здійснює доставку товару з логістичного об'єкту Покупця до торговельних об'єктів Покупця, то Постачальник здійснює оплату таких послуг у розмірі 10 відсотків від вартості товару, прийнятого на логістичний об'єкт Покупця на виконання договору на розрахунковий період. Оплата вищезазначених послуг за ставкою, зазначеною в п. 5.1. цього додатку, здійснюється на підставі підписаного сторонами акту наданих послуг та рахунку Покупця протягом 5 календарних днів з моменту отримання такого рахунку.

Пунктами 3.11 і 3.12 зазначеного договору визначено, що Постачальник буде вважатися таким, що виконав зобов'язання з поставки товару, якщо він поставив товар Покупцю до місця, визначеного у замовленні, та за ціною, узгодженою в прайс-листі, із усією супровідною документацією, яка вимагається чинним законодавством України та цим договором, і якщо внаслідок прийняття товару було встановлено, що товар повністю відповідає вимогам, передбаченим законодавством України, умовам замовлення та договору. Датою приймання партії товару та переходу права власності та ризиків вважається дата підписання відповідної накладної уповноваженим представником Покупця;

- договору № 315-МР/11 про надання маркетингових послуг від 01.11.2011 та договору № 35-МР/14 про надання маркетингових послуг від 01.03.2014, укладених Львівською філією ТОВ «ТД «Карпатські мінеральні води» з ТОВ «Фоззі-Фуд». Згідно цих ідентичних за змістом договорів, Виконавець (ТОВ «Фоззі-Фуд») зобов'язується в порядку та на умовах, визначених цими договорами, за завданням Замовника (Львівської філії) протягом визначених в договорах строків надавати маркетингові послуги, зазначені у додатках №1 до договорів, а Замовник зобов'язується оплатити такі послуги. Додатками №1 до договорів № 315-МР/11 від 01.11.2011 та № 35-МР/14 від 01.03.2014 сторонами визначений перелік послуг, за вказаними договорами, що не є вичерпним. Зокрема, у відповідності до додатку № 1 до договору № 315-МР/11 від 01.11.2011 філією позивача замовлено у ТОВ «Фоззі-Фуд» послуги по перепродажній підготовці товарів, вартість яких становить 8 % від вартості реалізованого товару, а за додатком № 1 до договору № 35-МР/14 від 01.03.2014 - послуги по перепродажній підготовці товарів, вартість яких становить 10 % від вартості відвантажених товарів. За результатами наданих послуг сторонами підписується акт приймання-передачі наданих послуг.

В тексті свого позову представник позивача зазначив, що укладення вказаних договорів з названими контрагентами було зумовлено необхідністю збільшення доходів від продажу бутильованої води та безалкогольних напоїв, що є основною господарська діяльність позивача, в тому числі під торговими марками «Карпатська джерельна», ТМ «Соковинка», ТМ «Фруктова Джерельна», що реалізується товариством на ринку в роздрібних продовольчих магазинах національних мереж (зокрема: ТОВ «АСТЕРС ГРУП» (ФУРШЕТ), ТОВ «ФОЗЗІ-ФУД» (СІЛЬПО)) на підставі дистриб'юторських угод.

На підтвердження правомірності формування сум витрат і податкового кредиту за вказаними договорами позивач надав суду копії наступних документів:

- протоколу узгодження розбіжностей до договору № АДог-0787 від 01.01.2014;

- додатків до договору № АДог-0787 від 01.01.2014, які містять відомості про період за який мають надаватися послуги, найменування торгових точок/юридичних осіб (Фуршет, Ашан, Сільпо), перелік адрес, за якими надаються послуги (на території України), їх кількість, періодичність і вартість. Згідно цих додатків послуги включають в себе вивчення потенційних можливостей товарного ринку замовника (попит і потреби), збір інформації щодо представленості і цін, та передачу її в електронному вигляді у зручній формі для аналізу з метою поліпшення збуту продукції. Деталізований і фото звіт про виконану роботу надаються виконавцем на Інтернет ресурсі www.merchik.com.ua. Одиницею виміру робіт (послуг) Виконавця є «відвідування», в яке відбуваються усі дії виконавця, зазначені у п. 1.1 договору;

- актів виконаних робіт, складених ТОВ «Агентство мерчандайзингу «Горизонт» за результатами виконання своїми силами або шляхом розміщення замовлення у субпідрядника робіт за певний період - маркетингових послуг (передпродажної підготовки». Згідно текстів цих актів обсяг наданих послуг за кожним актом становить 1 послуга, що не відповідає кількості послуг, запланованих згідно додатків до договору;

- електронної виписки по особовому рахунку в ПАТ «УкрСиббанк» за період з 01.01.2014 по 31.12.2014 з відомостями про перерахування позивачем коштів на адресу ТОВ «Агентство мерчандайзингу «Горизонт» на загальну суму 58 513,93 грн. в якості оплати за маркетингові послуги (передпродажну підготовку) згідно певних рахунків;

- електронних платіжних доручень ТОВ «ТД «Карпатські мінеральні води» щодо сплати коштів ТОВ «Агентство мерчандайзингу «Горизонт» на загальну суму 5 460,85 грн.;

- актів прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг), складених ТОВ «Астерс Груп» за результатами надання комплексу логістичних послуг за березень, квітень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад і грудень 2014 року. Згідно текстів цих актів обсяг наданих послуг не визначено;

- розрахунків нарахування логістичних послуг, оформлених між ТОВ «Астерс Груп» (покупець) і позивачем (продавець);

- актів зарахування зустрічних однорідних вимог між ТОВ «ТД «Карпатські мінеральні води» і ТОВ «Астерс Груп»;

- актів здачі прийняття робіт (надання послуг), складених ТОВ «Фоззі-Фуд» за результатами надання послуг логістики за договором № 3569 від 01.06.2014;

- розрахунків нарахування логістичних послуг, оформлених між ТОВ «Фоззі-Фуд» (покупець) і позивачем (продавець);

- актів здачі-прийняття робіт (надання послуг), складених ТОВ «Фоззі-Фуд» за результатами надання послуги маркетингу за договорами № 315-МР/11 від 01.11.2011 та № 35-МР/14 від 01.03.2014, місце складання яких м. Вишневе;

- розширених звітів з проведення маркетингової послуги виконавця ТОВ «Фоззі-Фуд» до актів здачі-прийняття робіт (надання послуг), складених в с. Струтин Золочівського р-ну у Львівській обл. та підписаних Замовником;

- податкових накладних, виписаних ТОВ «Агентство мерчандайзингу «Горизонт», ТОВ «Астерс Груп» і ТОВ «Фоззі-Фуд» на адресу позивача.

Додатково на підтвердження наявності економічної обґрунтованості укладення спірних договорів позивач подав до суду копії наказів своєї Львівської філії про проведення маркетингових/мерчандайзингових заходів та ліцензійного договору від 02.01.2013, укладеного між ТОВ «Карпатські мінеральні води» (ліцензіар) та ТОВ «ТД «Карпатські мінеральні води» (ліцензіат).

Оцінюючи значимість наданих позивачем первинних документів на обґрунтування реальності господарських операцій з його контрагентами, суд в контексті вищезгаданих положень законодавства з питань бухгалтерського обліку, звертає увагу також на наступні правові позиції Вищого адміністративного суду України.

Так, Вищий адміністративний суд України у постанові від 07.07.2011 № К-25801/08 зазначив, що, згідно з частиною першою статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Правило належності доказів, як зазначає Вищий адміністративний суд України, не підміняє вимоги щодо достовірності та достатності доказів. Умовою достовірності доказів, як вбачається із зазначеного рішення, щодо придбання (послуг/товарів), вартість яких врахована позивачем в податковому обліку з метою зменшення податкових зобов'язань з податку на прибуток та з податку на додану вартість, зв'язку цих послуг з власною господарською діяльність позивача є, перш за все, конкретизація змісту, обсягу (операцій, товарів, робіт, послуг).

В своїх інших ухвалах від 14.01.2015 року К/9991/72258/12, від 21.10.2014 року № К/800/6170/14 та від 26.08.2014 року № К/800/6501/14 суд касаційної інстанції вказує на те, що: «податкове законодавство не встановлює перелік первинних документів, складенням яких мають оформлюватися ті чи інші операції. Разом з тим відповідні первинні документи повинні містити усі необхідні реквізити, визначені частинами першою, другою статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», повну інформацію про виконану господарську операцію та виступати носіями достовірних відомостей про таку операцію та її учасників.

Також істотне значення для встановлення судом факту реальності виконання договору саме із заявленим контрагентом є фактичні обставини укладення та виконання договору, обґрунтованість вибору контрагента.

За правилами частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України обов'язок довести обставини, що слугували підставою для прийняття оспорюваного акта індивідуальної дії, покладається на податкову інспекцією як на суб'єкта владних повноважень. Разом з тим, дане правило не виключає обов'язку платника довести обґрунтованість сформованих ним податкового кредиту по операціям з придбання товарів (робіт, послуг)» та «…правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування витрат та податкового кредиту з ПДВ наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів/робіт/послуг, що пов'язані з рухом активів, зміною зобов'язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, а не лише оформлення відповідних документів або рух грошових коштів на рахунках платників податків.».

Виходячи з вищенаведених правових позицій Вищого адміністративного суду України, та встановлених у справі обставин Окружний адміністративний суд м. Києва оцінює первинні документи (зокрема, акти виконаних робіт, акти прийому-передачі робіт та акти здачі-прийняття робіт (надання послуг)), як такі, що не підтверджують належним чином реальність виконаних господарських операцій. Зокрема, з текстів актів надання послуг ТОВ «Фоззі-Фуд» і ТОВ «Аструм Груп» неможливо встановити де надавалися послуги (у яких конкретно містах України), обсяг наданих послуг та їх види (з урахуванням змісту та видів послуг, що наведений у договорах та додатках до них), кількість фактично задіяних працівників товариств-виконавців та найменувань товарів позивача, що були об'єктом послуг (останнє стосується також актів виконаних робіт ТОВ «Агентство мерчандайзингу «Горизонт»).

Жодних інших первинних документів, документів бухгалтерського обліку та організаційно-розпорядчого характеру, документів ділової переписки, оформлених на підставі та на виконання спірних договорів з контрагентами ТОВ «Агентство мерчандайзингу «Горизонт», ТОВ «Астерс Груп» і ТОВ «Фоззі-Фуд» (в тому числі тих, що передбачені умовами договорів), зокрема: звітів та фотозвітів ТОВ «Агентство мерчандайзингу «Горизонт» щодо результатів наданих маркетингових послуг, складених на виконання договору № Адог-0787 від 01.01.2014; документів, що свідчать про обмін (передачу/повернення) між замовником та виконавцями інформаційними, рекламними та іншими матеріалами, документацією, необхідних для виконання робіт (надання послуг); розрахункових документів щодо оплати послуг ТОВ «Фоззі-Фуд», організаційно-розпорядчих документів, документів офіційної ділової листування з питання порядку надання послуг, здійснення контролю за якістю та повнотою надання послуг на місцях, призначення відповідальних осіб замовника з метою контролю якості наданих послуг на місцях, тощо, представник позивача суду не пред'явив та пояснень про причини відсутності таких до суду не надав.

Також позивач не підтвердив в суді факт здійснення попередніх поставок партій товарів на адреси покупців ТОВ «Аструм Груп» і ТОВ «Фоззі-Фуд», що були підставою для надання логістичних послуг та розрахунку їх вартості, виникнення та зарахування зустрічних однорідних вимог.

Що ж до посилань представника позивача на додані до матеріалів справи звіти виконавця ТОВ «Фоззі-Фуд» з проведення маркетингових послуг на замовлення Львівської філії ТОВ «ТД «Карпатські мінеральні води», як такі, що оформлені на виконання договорів № 315-МР/11 від 01.11.2011 та № 35-МР/14 від 01.03.2014, то суд не вважає їх такими, що можуть враховуватися при формуванні відповідних податкових вигод позивача (в даному випадку формування витрат і податкового кредиту), оскільки зі змісту останніх не вбачається оформлення їх безпосередньо виконавцем. Натомість останні складені за місцезнаходженням замовника та підписані посадовою особою останнього (ОСОБА_4.). Документальні докази отримання таких звітів поштою, засобами електронного зв'язку або в інший спосіб (кур'єром під розписку) в матеріалах справи відсутні.

Також оцінюючи твердження представника позивача про використання результатів, придбаних у ТОВ «Агентство мерчандайзингу «Горизонт», ТОВ «Астерс Груп» і ТОВ «Фоззі-Фуд» маркетингових і логістичних послуг у своїй господарський діяльності, суд зважає на те, що зі змісту документів наданих позивачем (додатки до договору № АДог-0787 від 01.01.2014, договорів № Л 11021618 від 17.01.2014, договору поставки № 3569 від 01.06.2014) вбачається, що замовлення у ТОВ «Агентство мерчандайзингу «Горизонт» послуг з передпродажної підготовки мало місце стосовно вже реалізованих товарів у мережі роздрібних продовольчих магазинів, а у ТОВ «Астерс Груп» і ТОВ «Фоззі-Фуд» - логістичних послуг щодо поставлених до пункту призначення та переданих у власність покупців товарів. При цьому, документальні підтвердження здійснених обсягів продажу товарів, прийняття рішень про необхідність придбання у ТОВ «Агентство мерчандайзингу «Горизонт» маркетингових послуг, а у ТОВ «Астерс Груп» і ТОВ «Фоззі-Фуд» - логістичних послуг представник позивача суду не подав, та письмові пояснення про наявність у позивача економічної доцільності на понесення додаткових витрат по доставці товарів до мереж роздрібних магазинів покупців після реалізації таких товарів суду також не надав. У зв'язку з цим суд не вбачає причинно-наслідкового зв'язку між наданими позивачем документами та спірними господарськими операціями.

Таким чином, суд погоджується з висновками контролюючого органу в частині завищення позивачем витрат і податкового кредиту за звітні (податкові) періоди у 2014 році по господарських операціях з названими контрагентами, та відповідно вважає їх обґрунтованими та правомірними, а тому як наслідок не вбачає правових підстав для скасування податкових повідомлень-рішень від 21.09.2015 № 8, № 8 і № 8.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 КАС України).

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, а також усні та письмові доводи представників сторін стосовно заявлених позовних вимог, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 94, 158-163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Карпатські мінеральні води» відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі в Окружний адміністративний суд міста Києва апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня її проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Київського апеляційного адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 186 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Суддя Є.В. Аблов