Справа № 820/2990/16
Суддя: Панченко О.В.
Дата ухвалення: 2016-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

22 червня 2016 р. № 820/2990/16

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Панченко О.В.

при секретарі судового засідання - Кабанові Д.С.

за участю:

представник позивача - Шимка Ф.А.,

представник відповідача - Лук'янцева С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Приватного підприємства "ТОРГОВИЙ БУДИНОК "ЛЕЙБЛ ПАК"
до Київської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області
про скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач - Приватне підприємство "ТОРГОВИЙ БУДИНОК "ЛЕЙБЛ ПАК", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд: визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 23.05.2016 року № (форма "Р") Київської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області; судові витрати покласти на відповідача.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 10.05.2016 року Київською ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області складено акт №1074/20-31-14-02-07/35588198 "Про результати виїзної позапланової документальної перевірки ПП "Торговий будинок "ЛЕЙБЛ ПАК" (податковий номер 35588198) з питань правильності визначення повноти нарахування та сплати податку на додану вартість за період з 01.02.2015 року по 30.04.2015 року по взаємовідносинах з ТОВ "РУМ ПЛЮС" (податковий номер 39330368) та по взаємовідносинах з ТОВ "ЛАКО СЕРВІС" (податковий номер 39728264) за період з 01.06.2015 року по 30.06.2015 року", на підставі якого 23.05.2016 року було прийнято спірне податкове повідомлення-рішення №. Позивач стверджує, що не вчиняв податкових правопорушень, про які згадується в акті перевірки. Викладені в акті судження інспекції є помилковими, не відповідають положенням закону та не узгоджуються з дійсними фактичними обставинами проведених платником податків господарських операцій. ПП "Торгівельний будинок "ЛЕЙБЛ ПАК" виконані всі необхідні вимоги податкового законодавства для включення даних в податкову декларацію та сплачені податки у вірному обсязі.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав доводи, викладені в позовній заяві, просив суд ухвалити рішення про задоволення позову.

Відповідач - Київська об'єднана державна податкова інспекція м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області, позов не визнав.

У письмових запереченнях на позов (а.с.227-228) відповідач вказав, що викладені в акті №1074/20-31-14-02-07/35588198 від 10.05.2016 р. судження ОДПІ про вчинення платником податків податкових правопорушень є правильними та вірними. Вказані порушення встановлені цілком об'єктивно. В ході перевірки також була досліджена вся наявна податкова інформація з контрагентами позивача - ТОВ "РУМ ПЛЮС" та ТОВ "ЛАКО СЕРВІС". На думку ОДПІ, висновків інших податкових органів достатньо для судження про порушення позивачем вимог Податкового кодексу України. За таких підстав, як стверджує відповідач, податкове повідомлення-рішення від 23.05.2016 року № є правомірним та обґрунтованим. Посилаючись на викладені вище доводи, відповідач просив суд ухвалити рішення про відмову у задоволенні заявлених вимог.

Представник відповідача у судовому засіданні підтримав доводи, викладені у письмових запереченнях на позов, просив суд ухвалити рішення про відмову у задоволенні позову.

Суд, вивчивши доводи позову та заперечень проти нього, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з наступних підстав та мотивів:

Судовим розглядом встановлено, що позивач - Приватне підприємство "Торговий будинок "ЛЕЙБЛ ПАК", пройшов передбачену законодавством процедуру державної реєстрації, набув правового статусу суб'єкта господарювання - юридичної особи, включений до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців 23.11.2007 року, код - 35588198. (а.с.210-216).

На обліку як платник податків підприємство перебуває в Київській ОДПІ м.Харкова ГУ ДФС у Харківській області.

На підставі наказу від 19.04.2016 р. № 224, виданого ОДПІ у Київському районі м.Харкова ГУ ДФС у Харківській області, відповідачем проведена документальна позапланова виїзна перевірка Приватного підприємства "Торговий будинок "Лейбл Пак", податковий номер 35588198, з питань правильності визначення повноти нарахування та сплати податку на додану вартість за період з 01.02.2015 року по 30.04.2015 року по взаємовідносинах з ТОВ "РУМ ПЛЮС" (податковий номер 39330368) та по взаємовідносинах з ТОВ "ЛАКО СЕРВІС" (податковий номер 39728264) та в подальшому по ланцюгу постачання.

Результати перевірки оформлені актом №1074/20-31-14-02-07/35588198 від 10.05.2016 року. (а.с.15-61).

За висновками перевірки, позивачем - ПП "Торговий будинок "Лейбл Пак", порушено п.185.1 ст.185, п.187.1 ст.187, п.188.1 ст.188, п.198.1, п.198.3 п.198.6 ст.198, п.201.1 ст.201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. №2755 - ІV (із змінами і доповненнями), внаслідок чого підприємством занижено податок на додану вартість до сплати на загальну суму 457187 грн., в тому числі по періодах: за лютий 2015 р. - 185452 грн., березень 2015 р. - 62077 грн., квітень 2015 р. - 149930 грн. та червень 2015 року в сумі 59728 грн.

З посиланням на вказаний вище акт перевірки, Київською об'єднаною державною податковою інспекцією м.Харкова Головного управління ДФС у Харківській області прийнято спірне податкове повідомлення-рішення від 23.05.2016 р. № , яким ПП "Торговий будинок "ЛЕЙБЛ ПАК" збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 685780,50 грн., з яких 457187,0 грн. - основний платіж, 228593,50 грн. - штрафні (фінансові) санкції. (а.с.14).

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених суб'єктом владних повноважень в основу спірного податкового повідомлення-рішення, а також суджень, відображених суб'єктом владних повноважень в акті №1074/20-31-14-02-07/35588198 від 10.05.2016 р. на відповідність вимогам ч.3 ст.2 КАС України, суд встановив наступне:

Судовим розглядом встановлено, підтверджується матеріалами справи, що позивач у перевіреному періоді мав господарські взаємовідносини з ТОВ "РУМ ПЛЮС" ().

Так, на підставі договору поставки № від 17.02.2015 р., укладеного між ПП "Торговий будинок "ЛЕЙБЛ ПАК" (покупець) та ТОВ "РУМ ПЛЮС," (постачальник), постачальник зобов'язується систематично поставляти покупцю визначений цим договором товар (плівку самоклейну), а покупець зобов'язується приймати названий товар та оплачувати його. (а.с.76-78).

Відповідно до пункту 2.1 вищевказаного договору, асортимент товару, що є предметом поставки за цим договором, зазначається у специфікації, яка додається до договору. (а.с.79-93).

Суд відмічає, що за формою складення, змістом прав і обов'язків сторін, предметом домовленостей, суттєвими умовами, порядком виконання зобов'язань тощо, означений договір закону не суперечить, вчинений між реально існуючими суб'єктами права зі статусом юридичних осіб, не має відношення до обігу обмежених в цивільному/господарському обороті товарів (робіт, послуг), на порушення інтересів держави як учасника суспільних публічних правовідносин з справляння податків (зборів) не спрямовані.

На підтвердження доводів про реальність господарських операцій за правочином платник податків подав до суду складені контрагентом:

- копії видаткових накладних: № 170298 від 17.02.2015 р. на суму 226800,00 грн. (у т.ч. ПДВ 37800,00 грн.), №190298 від 19.02.2015 р. на суму 221760,00 грн. (у т.ч. ПДВ 36960,00 грн.); №230298 від 23.02.2015 р. на суму 267180,00 грн. (у т.ч. ПДВ 44530,00 грн.); №240298 від 24.02.2015 р. на суму 220500,00 грн. (у т.ч. ПДВ 36750,00 грн.); №250298 від 25.02.2015 р. на суму 176472,00 грн. (у т.ч. ПДВ 29412,00 грн.); №130398 від 13.03.2015 р. на суму 78912,00 грн. (у т.ч. ПДВ 13152,00 грн.); №180398 від 18.03.2015 р. на суму 90576,00 грн. (у т.ч. ПДВ 15096,00 грн.); №270398 від 27.03.2015 грн. на суму 105030,00 грн. (у т.ч. ПДВ 17505,00 грн.); №310398 від 31.03.2015 р. на суму 97944,00 грн. (у т.ч. ПДВ 16324,00 грн.); №200498 від 20.04.2015 р. на суму 135660,00 грн. (у т.ч. ПДВ 22610,00 грн.); №220498 від 22.04.2015 р. на суму 169689,60 грн. (у т.ч. ПДВ 28281,60 грн.); №240498 від 24.04.2015 р. на суму 150336,00 грн. (у т.ч. ПДВ 25056,00 грн.); №270498 від 27.04.2015 р. на суму 179776,80 грн. (у т.ч. ПДВ 29962,80 грн.); №280498 від 28.04.2015 р. на суму 135638,40 грн. (у т.ч. ПДВ 22606,40 грн.); №300498 від 30.04.2015 р. на суму 128481,60 грн. (у т.ч. ПДВ 21413,60 грн.); ( а.с.94, 97, 100, 103, 106, 109, 115, 118, 121, 124, 127, 130, 133, 136);

- копії податкових накладних: №217007 від 17.02.2015 р. на 226800,00 грн. (у т.ч. ПДВ 37800,00 грн.), №219012 від 19.02.2015 р. на суму 221760,00 грн. (у т.ч. ПДВ 36960,00 грн.); №223010 від 23.02.2015 р. на суму 267180,00 грн. (у т.ч. ПДВ 44530,00 грн.); №224007 від 24.02.2015 р. на суму 220500,00 грн. (у т.ч. ПДВ 36750,00 грн.); №225011 від 25.02.2015 р. на суму 176472,00 грн. (у т.ч. ПДВ 29412,00 грн.); №313011 від 13.03.2015 р. на суму 78912,00 грн. (у т.ч. ПДВ 13152,00 грн.); №318012 від 18.03.2015 р. на суму 90576,00 грн. (у т.ч. ПДВ 15096,00 грн.); №327018 від 27.03.2015 грн. на суму 105030,00 грн. (у т.ч. ПДВ 17505,00 грн.); №331022 від 31.03.2015 р. на суму 97944,00 грн. (у т.ч. ПДВ 16324,00 грн.); №420024 від 20.04.2015 р. на суму 135660,00 грн. (у т.ч. ПДВ 22610,00 грн.); №422014 від 22.04.2015 р. на суму 169689,60 грн. (у т.ч. ПДВ 28281,60 грн.); №424026 від 24.04.2015 р. на суму 150336,00 грн. (у т.ч. ПДВ 25056,00 грн.); №427014 від 27.04.2015 р. на суму 179776,80 грн. (у т.ч. ПДВ 29962,80 грн.); №428006 від 28.04.2015 р. на суму 135638,40 грн. (у т.ч. ПДВ 22606,40 грн.); №430015 від 30.04.2015 р. на суму 128481,60 грн. (у т.ч. ПДВ 21413,60 грн.);; (а.с.139-153);

- копії товаро-транспортних накладних: №170298 від 17.02.2015 р. на суму 226800,00 грн., №190298 від 19.02.2015 р. на суму 221760,00 грн., №230298 від 23.02.2015 р. на суму 267180,00 грн., №240298 від 24.02.2015 р. на суму 220500,00 грн., №250298 від 25.02.2015 р. на суму 176472,00 грн., №130398 від 13.03.2015 р. на суму 78912,00 грн., №180398 від 18.03.2015 р. на суму 90576,00 грн., №270398 від 27.03.2015 грн. на суму 105030,00 грн., №310398 від 31.03.2015 р. на суму 97944,00 грн., №200498 від 20.04.2015 р. на суму 135660,00 грн., №220498 від 22.04.2015 р. на суму 169689,60 грн., №240498 від 24.04.2015 р. на суму 150336,00 грн., №270498 від 27.04.2015 р. на суму 179776,80 грн., №280498 від 28.04.2015 р. на суму 135638,40 грн., №300498 від 30.04.2015 р. на суму 128481,60 грн. (а.с.95-96, 98-99, 101-102, 104-105, 107-108, 110-111, 113-114, 116-117, 119-120, 122-123, 125-126, 128-129, 131-132, 134-135, 137-138).

Оцінивши перелічені первинні документи за правилами ст.86 КАС України, суд не вбачає недоліків у їх складанні як-то: дефектів форми, змісту або походження тощо, котрі в силу ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", ст.44 Податкового кодексу України, п.2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку (затверджено наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. №88, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05.06.1995р. за №168/704; далі за текстом - Положення №88) спричиняють втрату первинними документами юридичної сили і доказовості, а відтак, оглянуті документи здатні призвести до зміни в структурі і стані активів платника податків - сторони правочину, у зв'язку з цим сприймаються судом як належні та допустимі в розумінні ст.70 КАС України докази реальності вчинення господарських операцій.

Фактичних даних, які б засвідчували наявність у платника податків наміру набути у спірних правовідносинах безпідставну податкову вигоду, суд в ході розгляду справи не виявив.

Добутими доказами підтверджується факт вибуття з власності суб'єкта права-платника податків коштів в оплату вартості придбаних товарів (робіт, послуг), факт юридичної непов'язаності сторін правочину, факт відсутності у сторін правочину спільних економічних інтересів, що в сукупності підтверджує звичайність умов ведення господарської діяльності.

Окрім того, відповідачем а ні в акті перевірки, а ні під час розгляду справи не ставиться під сумнів факт наявності товарів, придбаних ПП "Торговий будинок "ЛЕЙБЛ ПАК" у його контрагентів. Податкові зобов'язання, що сплачені позивачем у визначений період у зв'язку з реалізацією готової продукції зараховані і порушень саме в згаданих питаннях не встановлено. Разом з цим, відповідач стверджує, що господарські операції по поставці товарів фактично не відбувалися.

Також суд не погоджується з висновками податкової інспекції стосовно недостовірності внесення підприємством позивача даних до податкової декларації з податку на додану вартість за результатами вчинених господарських операцій з ТОВ "РУМ ПЛЮС", з підстав відсутності повноважень директора ТОВ "РУМ ПЛЮС" ОСОБА_3 на підпис будь-яких документів фінансової та бухгалтерської звітності вказаного підприємства, оскільки, даний факт не знайшов свого підтвердження в ході судового розгляду та спростовується наявними в матеріалах справи витягами з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.154-159, 160-165).

Судом також встановлено, що 11.06.2015 року між ПП "ЛЕЙБЛ ПАК" та ТОВ "ЛАКО СЕРВІС" укладено договір поставки №, за умовами якого постачальник (ТОВ "ЛАКО СЕРВІС") зобов'язується систематично поставляти покупцю (ПП "ЛЕЙБЛ ПАК") визначений цим договором товар (плівку самоклейну), а покупець зобов'язується приймати названий товар та оплачувати його. (а.с.168-170).

Відповідно до пункту 2.1 вищевказаного договору, асортимент товару, що є предметом поставки за цим договором, зазначається у специфікації, яка додається до договору. (а.с.171-173).

На підтвердження реальності вчинення господарської операції представник позивача надав суду копії:

- видаткових накладних: №120698 від 12.06.2015 р. на суму 112200,00 грн. (у т.ч. ПДВ 18700,00 грн.), №150698 від 15.06.2015 р. на суму 108900,00 грн. (у т.ч. ПДВ 18150,00 грн.), №170698 від 17.06.2015 р. на суму 137268,00 грн. (у т.ч. ПДВ 22878,00 грн.), (а.с.174, 177, 180);

- товаро-транспортних накладних: №120698 від 12.06.2015 р. на суму 112200,00 грн., №150698 від 15.06.2015 р. на суму 108900,00 грн., №170698 від 17.06.2015 р. на суму 137268,00 грн. (а.с.175-176, 178-179, 181-182);

- податкових накладних: №612001 від 12.06.2015 р. на суму 112200,00 грн. (у т.ч. ПДВ 18700,00 грн.), №615003 від 15.06.2016 р. на суму 108900,00 грн. (у т.ч. ПДВ 18150,00 грн.), №617002 від 17.06.2016 р. на суму 137268,00 грн. (у т.ч. ПДВ 22878,00 грн.). (а.с.183-185).

За формою складення, змістом прав і обов'язків сторін, предметом домовленостей, суттєвими умовами, порядком виконання зобов'язань тощо, означений договір закону не суперечить, вчинений між реально існуючими суб'єктами права зі статусом юридичних осіб, не має відношення до обігу обмежених в цивільному/господарському обороті товарів (робіт, послуг), на порушення інтересів держави як учасника суспільних публічних правовідносин з справляння податків (зборів) не спрямований.

Відносно викладених в акті перевірки обставин господарської діяльності контрагента позивача - ТОВ "Лако Сервіс", які викладені у службовому листі оперативного управління Кіровоградської ОДПІ ГУ ДФС у Кіровоградській області №259/11-23-07-06 від 22.02.2016 року щодо незнаходження ТОВ "ЛАКО СЕРВІС" () за податкової адресою, суд зазначає, що належними та допустимими в розумінні ст.124 Конституції України, ст.70 КАС України доказами факту вчинення платником податків нікчемного правочину або факту відображення в обліку показників господарських операцій, які в дійсності не відбулись, можуть бути або обвинувальний вирок суду по кримінальній справі (бо діяння платника податків по протиправному заволодінню майном іншої особи або ухиленню від сплати податків, тобто вчинення нікчемного правочину, є об'єктивною стороною злочинів, передбачених ст.191 КК України та ст.212 КК України, а діяння по відображенню в документах обов'язкової податкової звітності, тобто в офіційних документах завідомо недостовірних відомостей, є об'єктивною стороною злочину, передбаченого ст.366 КК України), або рішення суду у справі про стягнення одержаного за нікчемним правочином (бо наслідком вчинення платником податків нікчемного правочину відповідно до ст.ст.207, 208, 250 Господарського кодексу України є застосування конфіскаційного заходу у вигляді стягнення одержаного за нікчемним правочином), або рішення суду про визнання правочину недійсним (бо відповідно до ч.3 ст.228 Цивільного кодексу України вчинення платником податків правочину, котрий суперечить інтересам держави і суспільства, є підставою для звернення до суду з вимогою про визнання такого правочину недійсним).

Між тим, у ході розгляду справи відповідачем не подано до суду жодних доказів порушення кримінального провадження відносно посадових (службових) осіб платника податків або за викладеними в акті фактами діяльності платника податків, доказів наявності обвинувального вироку суду, рішення суду про стягнення одержаного за нікчемним правочином чи рішення суду про визнання правочину недійсним суб'єктом владних повноважень до суду також не подано.

Окрім того, в силу приписів статей 207 і 208 Господарського кодексу України, ч.3 ст.228 Цивільного кодексу України, одного лише висновку органу державної податкової служби про нікчемність вчиненого платником податків правочину або про нереальність здійсненої платником податків господарської операції є недостатньо для судження іншого податкового органу про вчинення контрагентом такого платника порушення закону, оскільки податкові органи не наділені законодавцем виключною прерогативою на визнання правочинів такими, що суперечать закону.

Слушність наведеного висновку окружного адміністративного суду підтверджується правозастосовчою практикою Європейського Суду з прав людини (рішення від 22.01.2009р. у справі "БУЛВЕС" АД проти Болгарії" (заява № 3991/03), а також правозастосовчою практикою Верховного Суду України (постанова від 09.09.2008р. у справі №21-500во08, постанова від 01.06.2010р. у справі № 21-573во10, постанова від 31.01.2011р. у справі за позовом ЗАТ "Мукачівський лісокомбінат" до Мукачівської ОДПІ про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення, постанова від 31.01.2011р. у справі за позовом ТОВ "Фірма "ВІК" до ДПІ у м. Херсоні про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень), врахування якої при відправленні правосуддя є обов'язковим в силу приписів ст.244-2 КАС України.

Однак, як зазначалось вище, обов'язок ведення податкового обліку покладено на кожного окремого платника податків. При цьому, такий платник податків несе самостійну відповідальність за порушення правил ведення податкового обліку. Відповідальність стосується кожного окремого платника податків і не може поширюватись на третіх осіб, у т.ч. на його контрагентів.

Окремо суд зазначає, що в силу приписів ч.4 ст.70 КАС України, Порядку проведення органами державної податкової служби зустрічних звірок (затверджено постановою КМУ від 27.12.2010р. №1232; далі за текстом - Порядок №1232), а також Порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства (затверджено наказом ДПА України від 22.12.2010р. №984, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 12.01.2011р. за №34/18772; далі за текстом - Порядок №984) отримання податковим органом акту перевірки чи довідки зустрічної звірки, в котрих викладені висновки про вчинення контрагентом платника податків нікчемного правочину або відображення в звітності показників господарських операцій, які фактично не відбулись, не звільняє такий податковий орган від виконання обов'язку по самостійному встановленню та доведенню факту вчинення платником податків порушення закону.

Вирішуючи спір по суті, суд також зазначає, що правила формування податкового кредиту платниками податку на додану вартість визначені в ст. 198 Податкового кодексу України.

Так, згідно п.п. 198.1., 198.2 Податкового кодексу України (в редакції чинній на момент вчинення спірних правовідносин) вищеназваної статті право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу. Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Підпунктом 198.6 п. 198 ст. 198 Податкового кодексу України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу). У разі якщо на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону.

Встановлені судом фактичні обставини об'єктивно засвідчують здійснення господарських операції між позивачем та його контрагентами, а також правомірність віднесення позивачем до складу валових витрат та податкового кредиту суми витрат на оплату вартості отриманих товарів (робіт, послуг), відповідно до первинних документів та за податковими накладними, які виписані на виконання умов викладених вище договірних відносин.

За таких обставин, слід дійти висновку, що судження податкового органу про неправомірність формування податкового кредиту та завищення позивачем податкового кредиту з ПДВ внаслідок чого занижено суми зобов'язань з податку на додану вартість, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у перевіреному періоді не знайшло свого підтвердження в ході судового розгляду.

Отже, в ході судового розгляду відповідачем не доведено правомірності мотивів для винесення спірного податкового повідомлення - рішення, що зумовлює висновок про необґрунтованість визначення платнику податків додаткових податкових зобов'язань і, як наслідок, наявність факту порушення прав та охоронюваних законом інтересів Приватного підприємства "Торговий будинок "ЛЕЙБЛ ПАК".

За таких підстав, позов слід задовольнити.

Судові витрати слід розподілити відповідно до вимог ст. 94 КАС України.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 11, 12, 51, 71 ,158, 159, 160-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Приватного підприємства "ТОРГОВИЙ БУДИНОК "ЛЕЙБЛ ПАК" до Київської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити.

Скасувати податкове повідомлення-рішення від 23.05.2016 року № (форма "Р") Київської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області.

Стягнути на користь Приватного підприємства "ТОРГОВИЙ БУДИНОК "ЛЕЙБЛ ПАК" (місцезнаходження: 61070, м.Харків, провул. Лісопарківський 2-й, буд.8, кв.9, код ЄДРПОУ - 35588198) судовий збір у розмірі 10286 (десять тисяч двісті вісімдесят шість) грн. 72 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Київської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області (місцезнаходження: 61002, м.Харків, вул. Чернишевська, буд.41, ).

Постанова набирає законної сили згідно з ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова чи ухвала суду не набрала законної сили.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду згідно з ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: шляхом подачі через Харківський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її проголошення (у разі застосування судом ч. 3, ст. 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, у разі повідомлення суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених ч.4 ст.167 цього Кодексу, про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду) апеляційної скарги з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлений в п'ятиденний строк з дня закінчення розгляду справи.

Суддя Панченко О.В.