Справа № 425/1404/16-а
Суддя: Коваленко Д. С.
Дата ухвалення: 2016-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.06.2016 Провадження №2-а/425/45/16

Справа №425/1404/16-а

місто Рубіжне Луганської області

Рубіжанський міський суд Луганської області, у складі: головуючого судді Коваленка Д.С., секретар Рада Ю.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні, у приміщенні Рубіжанського міського суду Луганської області, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора дорожньо-патрульної служби роти дорожньо-патрульної служби, молодшого лейтенанта поліції Головного управління Національної поліції в Луганській області, ОСОБА_2 про визнання незаконними дій та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Рубіжанського міського суду Луганської області з адміністративним позовом до інспектора дорожньо-патрульної служби роти дорожньо-патрульної служби, молодшого лейтенанта поліції Головного управління Національної поліції в Луганській області, ОСОБА_2, яким просив визнати незаконними дії останнього щодо прийняття постанови, складеної 11 квітня 2016 року (серії ПС2 №961158) про застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 гривень, а також скасувати цю постанову.

У призначений день та час судового засідання, для розгляду справи по суті, сторони не зявились, але були повідомлені належним чином. Позивач подав письмові пояснення, якими серед іншого, просив розглянути справу без його участі, а відповідач причини неявки не повідомив, не зявився, хоча двічі викликався у судове засідання.

У звязку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, на підставі положень частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі за текстом КАС України), розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, тобто в порядку письмового провадження, за наявними у справі матеріалами, а фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Позиція позивача полягала у тому, що відповідач не мав права складати оскаржувану ним постанову, оскільки не було події адміністративного правопорушення; не було складено протоколу, який у звязку із запереченнями позивача щодо допущеного ним порушення обовязково повинен був складатись; відповідач не мав право використовувати технічний засіб, оскільки той не підпадає під ознаки «стаціонарного».

Оскільки відповідач правом на подачу письмових заперечень та доказів, які б їх підтверджували не скористався, а позивач доводив свої вимоги тільки письмовими доказами, які є в матеріалах справи, суд на основі всебічного, повного, обєктивного та безпосереднього дослідження, кожного наявного у матеріалах справи доказу окремо, а також у їх сукупності, встановив наступні обставини:

Одинадцятого квітня 2016 року інспектор дорожньо-патрульної служби роти дорожньо-патрульної служби, молодший лейтенант поліції Головного управління Національної поліції в Луганській області, ОСОБА_2 склав постанову (серія ПС2 №961158) у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, якою застосував до останнього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 гривень (а.с.4,3,5).

Двадцять першого квітня 2016 року, засобами поштового звязку, ОСОБА_1 шляхом подання позову оскаржив дії ОСОБА_2, як службової особи Національної поліції, щодо прийняття ним вказаної постанови, та у звязку із її, на його думку незаконністю, просив її скасувати (а.с.1-7).

Із встановлених обставин вбачається, що між позивачем та відповідачем виникли публічні правовідносини, в межах яких виник спір, у якому позивач як учасник дорожнього руху не погодився із рішенням субєкта владних повноважень в особі відповідача про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху.

Враховуючи визначені судом правовідносини, для вирішення спору, суд застосував наступні норми матеріального і процесуального права, та дійшов до таких висновків:

Відповідно до положень частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У справах щодо оскарження дій та рішень суб'єкта владних повноважень адміністративні суди перевіряють, серед іншого, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (пункт перший частина третя статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України).

Перевіряючи чи прийнята постанова в справі про адміністративне правопорушення (серія ПС2 №961158) від 11 квітня 2016 року про застосування до ОСОБА_1 такого адміністративного стягнення як штраф, у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, а також чи були законними дії щодо її складання, суд виходить з такого:

Згідно з частинами другою і третьою статті 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення (надалі за текстом - КУпАП), провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності із законом.

З огляду на положення частини 1 статті 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності, яке застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення.

А штраф, як різновид такого стягнення, накладається на громадян за адміністративні правопорушення у випадках і розмірі, встановлених цим кодексом та іншими законами України (частина 1 статті 27 КУпАП).

При цьому, в силу положень частини 1 статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадській порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і, що головне, за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Тобто, серед іншого, адміністративним правопорушенням являється тільки така дія (чи бездіяльність), за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Наведені положення, як і висновок суду, повністю узгоджуються з положеннями пункту 22 частини 1 статті 92 Конституції України, відповідно до яких, виключно законами України визначаються діяння, які є адміністративними правопорушеннями, та відповідальність за них.

Отже, якщо громадянин вчинив будь-яке діяння, то він підлягає адміністративній відповідальності, якщо таке діяння визначено законом як адміністративне правопорушення, і адміністративне стягнення за нього теж передбачено законом.

В силу положень пункту 5 частини 1 статті 213 та статті 222 КУпАП від імені органів Національної поліції, розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення, дійсно мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень, але виключно щодо тих адміністративних правопорушень, вичерпний перелік яких, передбачений частиною 1 статті 222 КУпАП та, як вже вказувалось вище, на основі суворого додержання законності під час розгляду таких справ.

Зокрема, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, положення частини 1 статті 280 КУпАП зобовязують будь-яких осіб, які розглядають справу про адміністративне правопорушення зясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення.

Що, у взаємозвязку із положеннями частин перших статей 23,27 та 9 КУпАП, зобовязує осіб, які розглядають справу про адміністративне правопорушення здійснити правову кваліфікацію вчиненого громадянином діяння. Тобто, закон зобовязує таких осіб встановити яким законом визначено вчинене громадянином діяння, як адміністративне правопорушення, і якому адміністративному стягненню, у такому разі підлягає порушник.

Тому, тільки у випадку якщо вчинене громадянином діяння визначено конкретним законом як адміністративне правопорушення і закон передбачає за це адміністративну відповідальність, до громадянина який його вчинив може бути застосоване конкретне адміністративне стягнення, у тому числі і штраф.

Тож, якщо особа, яка розглянула справу про адміністративне правопорушення відносно конкретного громадянина встановила, що останній вчинив адміністративне правопорушення і за це його слід піддати адміністративному стягненню, на виконання положень пункту 22 частини 1 статті 92 Конституції України та частини 1 статті 280 і частини 2 статті 283 КУпАП така особа повинна винести постанову в якій обовязково зазначати конкретний нормативно правовий акт, який передбачає відповідальність за вчинене громадянином адміністративне правопорушення.

Уважно дослідивши оскаржувану позивачем постанову (а.с.4), суд констатує, що у порушення вказаних положень Конституції України та Кодексу України про адміністративні правопорушення відповідач, не здійснив під час розгляду справи про адміністративне правопорушення обовязкової дії, яка повинна передувати складанню постанови у таких справах, зокрема, відповідач не зясував чи було вчинено адміністративне правопорушення.

Тобто, відповідач не встановив який конкретно закон визначає вчинене позивачем діяння як адміністративне правопорушення, і яким конкретно законом передбачено застосування у такому разі адміністративного стягнення.

Такого висновку суд дійшов через те, що оскаржувана позивачем постанова не містить відомостей про те, яка конкретно стаття (частина, пункт, підпункт) Кодексу України про адміністративні правопорушення чи іншого закону України визначає вчинене позивачем діяння, як адміністративне правопорушення та визначає, що у такому разі, слід було б застосувати адміністративне стягнення у вигляді штрафу, при цьому саме у тому розмірі у якому застосував відповідач.

А положення частини 2 статті 283 КУпАП зобовязували відповідача встановити такі обставини, а їх результати зазначити у постанові.

Державна влада, в силу приписів частини 1 статті 6 Конституції України, здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову.

При цьому, з огляду на положення частини 1 статті 124 Основного закону, суди здійснюють виключно одну функцію правосуддя. Тому суд, не має компетенції на вчинення тих дій, які повинні здійснювати представники інших гілок влади. Як наслідок, суд не має повноважень на здійснення правової кваліфікації вчиненого позивачем діяння замість уповноваженого представника виконавчої гілки влади.

Тому суд вважає, що позовні вимоги, і в частині визнання незаконними дій відповідача щодо складання оскаржуваної постанови, і в частині її скасування слід задовольнити, позаяк їх було вчинено, а постанову прийнято не у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

І, враховуючи, що рішення ухвалюється на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, на користь позивача слід присудити і всі здійснені ним документально підтверджені витрати, що складають 1102 гривні 40 копійок (а.с.1,13), за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Луганській області, як це і визначено частиною 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України.

Отже, керуючись положеннями статей 1,2,7,9,12,14-1,23,27,33,122,213,217,222,245-252,254-256,268,276-280,283,284,287-289 Кодексу України про адміністративні правопорушення, положеннями статей 1,2,5-7,17-20,23,69-72,122-154,158-163,167,171-2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до інспектора дорожньо-патрульної служби роти дорожньо-патрульної служби молодшого лейтенанта поліції Головного управління Національної поліції в Луганській області ОСОБА_2 про визнання незаконними дій та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення, - задовольнити.

Визнати незаконними дії інспектора дорожньо-патрульної служби роти дорожньо-патрульної служби молодшого лейтенанта поліції Головного управління Національної поліції в Луганській області ОСОБА_2 щодо накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за постановою, складеною 11 квітня 2016 року (серії ПС2 №961158).

Постанову (серії ПС2 №961158), складену 11 квітня 2016 року в справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 (чотириста двадцять пять) гривень, скасувати.

За рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Луганській області стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1102 (одна тисяча сто дві) гривні 40 (сорок) копійок.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Постанова набирає законної сили з моменту її оголошення.

Суддя - Д.С. Коваленко