Справа № 522/14616/14-а
Суддя: Бітов А.І.
Дата ухвалення: 2016-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2016 р.м.ОдесаСправа № 522/14616/14-а

Категорія: 6.1 Головуючий в 1 інстанції: Абухін Р.Д.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого - Бітова А.І.

суддів - Милосердного М.М.

- Ступакової І.Г.

в зв'язку з неприбуттям учасників процесу в судове засідання справа розглянута згідно п.2 ч.1 ст. 197 КАС України,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою виконавчого комітету Одеської міської ради на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 25 грудня 2014 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до виконавчого комітету Одеської міської ради, третя особа: Одеська міська рада, управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради, про визнання незаконним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2014 року фізична особа-підприємець (далі ФОП) ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до виконавчого комітету Одеської міської ради (далі ВК ОМР), третя особа ОМР, Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради (далі УРСР та ЗПС ОМР) про:

- визнання незаконним та скасування рішення ВК ОМР від 12 червня 2014 року №122 в частині зобов'язання УРСР та ЗПС ОМР вжити заходи з проведення демонтажу тимчасової споруди, зазначеної у п.9 Переліку тимчасових споруд, що підлягають демонтажу у Додатку до рішення ВК ОМР від 12 червня 2014 року №122, за адресою: АДРЕСА_1 (торговий ряд) ФОП ОСОБА_2;

- скасування припису УРСР та ЗПС ОМР від 19 червня 2014 року про демонтаж ФОП ОСОБА_2 тимчасової споруди за адресою: АДРЕСА_1 (торговий ряд).

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що споруда належить йому на праві приватної власності, яка розташована на земельній ділянці, якою він користується на законних підставах. Також зазначає, що тимчасова споруда, яка на підставі рішення підлягає демонтажу, немає ніякого відношення до нього, оскільки на даний час тимчасових споруд, розміщених позивачем на АДРЕСА_1 немає.

Представник ВК ОМР та ОМР позов не визнав, вказуючи, що предметом розгляду даної справи є визнання протиправним та скасування рішення ВК ОМР "Про демонтаж тимчасових споруд", однак позивачем не враховано та грубо порушено Наказ № 244 від 21 жовтня 2011 року Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України "Про затвердження Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності", у зв'язку із чим просить суд в задоволенні позову відмовити.

Третя особа УРСР та ЗПС ОМР позов не визнала, вказуючи, що зазначені об'єкти включені в демонтаж рішеннями виконавчого комітету Одеської міської ради №122 від 12 червня 2014 року, у зв'язку з порушенням чинного законодавства, що стосується розміщення тимчасових споруд.

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 25 грудня 2014 року адміністративний позов задоволено.

Визнано незаконним та скасовано рішення ВК ОМР від 12 червня 2014 року №122 в частині зобов'язання УРСР та ЗПС ОМР вжити заходи з проведення демонтажу тимчасової споруди, зазначеної у п.9 Переліку тимчасових споруд, що підлягають демонтажу у Додатку до рішення ВК ОМР від 12 червня 2014 року №122, за адресою: АДРЕСА_1 (торговий ряд) ФОП ОСОБА_2.

Скасовано припис УРСР та ЗПС ОМР від 19 червня 2014 року про демонтаж ФОП ОСОБА_2 тимчасової споруди за адресою: АДРЕСА_1 (торговий ряд).

В апеляційній скарзі ВК ОМР ставиться питання про скасування судового рішення в зв'язку з тим, що воно постановлено з порушенням норм матеріального права, а також у зв'язку з тим, що висновки суду не відповідають обставинам справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги ВК ОМР, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить до наступного.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

Позивач, як суб'єкт підприємницької діяльності 19 червня 2014 року отримав припис УРСР та ЗПС ОМР про демонтаж тимчасової споруди за адресою: АДРЕСА_1 (торговий ряд).

Підставою видачі вказаного припису є рішення ВК ОМР від 12 червня 2014 року № 122 "Про демонтаж тимчасових споруд", в п.9 Переліку тимчасових споруд, що підлягають демонтажу у Додатку до рішення ВК ОМР від 12 червня 2014 року №122 зазначено - ФОП ОСОБА_2, АДРЕСА_1 (торговий ряд).

Однак, нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 (торговий ряд) належить позивачу на праві приватної власності, що підтверджується свідоцтвом про право власності, серія та номер: 10008461, виданий 26 вересня 2013 року та не є тимчасовим.

Нежитлове приміщення розташоване на земельній ділянці, якою позивач користується на підставі договору оренди індивідуально визначеного майна від 20 грудня 2012 року №72.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуваним рішенням порушено права позивача.

Судова колегія не погоджується з цими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

20 грудня 2012 року між позивачем та управлінням екології та розвитку рекреаційних зон ОМР укладено договір оренди індивідуально визначеного майна №72.

Предметом зазначеного договору визначено не земельну ділянку, як зазначив позивач у своєму позові та встановив суд першої інстанції, а елемент благоустрою, площею 180,3 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, 2.

При цьому п.1.2 вказаного договору передбачалось, що вказане майно передається в оренду для розміщення торговельного майданчика без тимчасових споруд (далі ТС).

Крім того, п.5.1 цього Договору на позивача покладено обов'язок використовувати орендоване майно за призначенням та згідно з умовами цього договору.

Таким чином, судова колегія доходить до висновку, про те що, ФОП ОСОБА_2 всупереч договору від 20 грудня 2012 року №72 було розміщене нежитлове приміщення.

Крім того, позивачем було зареєстровано право власності на нерухоме майно, що підтверджується свідоцтвом про право власності, серія та номер: 10008461, виданий 26 вересня 2013 року.

Судова колегія вважає помилковим висновок суду про те, що приміщення розташоване за адресою: АДРЕСА_1 не є тимчасовою спорудою, має статус нежитлового приміщення та є власністю ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про право власності, серія та номер: 10008461, виданий 26 вересня 2013 року, виходячи з наступного.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративно суду від 05 квітня 2016 року, залишено без змін постанову Одеського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2016 року, якою: визнано протиправною та скасовано свідоцтво про право власності від 26 вересня 2013 року, індексний номер 10008461, на нежитлові приміщення, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, 2; скасовано рішення державного реєстратора реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Рубан М.О. від 26 вересня 2013 року із індексним номером 6247660 про державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на об'єкт нерухомого майна у вигляді нежитлових приміщень, загальною площею 190,6 кв.м, розташованих за адресою: АДРЕСА_1

Крім того, судова колегія акцентує увагу на тому, що на спірну споруду відсутній паспорт прив'язки.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 73 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов'язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об'єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.

Місцеві органи виконавчої влади, підприємства, установи та організації, а також громадяни несуть встановлену законом відповідальність перед органами місцевого самоврядування за заподіяну місцевому самоврядуванню шкоду їх діями або бездіяльністю, а також у результаті невиконання рішень органів та посадових осіб місцевого самоврядування, прийнятих у межах наданих їм повноважень.

Рішенням Одеської міської ради №3961-VІ від 09 жовтня 2013 року були затвердженні Правила розміщення тимчасових споруд торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для провадження підприємницької діяльності у м. Одесі (далі - Правила).

УРСР та ЗПС ОМР у своїй діяльності керується Положенням про управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів, затвердженого рішенням ОМР від 28 лютого 2011 року (далі Положення).

Відповідно до Положення, а саме відповідно до основних завдань та функцій на УРСР та ЗПС ОМР покладене завдання щодо забезпечення контролю за дотриманням порядку провадження торговельної діяльності та правил торговельного обслуговування населення відповідно до чинного законодавства.

Крім того, відповідно до п.2.30 Положення, у разі виявлення порушення чинного законодавства у сфері торгівельної діяльності, здійснення діяльності без правовстановлюючих документів тощо - УРСР та ЗПС ОМР здійснює демонтаж некапітальних пунктів дрібно-роздрібної торговельної мережі, встановлених без облаштування фундаментів, заглиблених у землі.

З пояснень відповідача вбачається, що на виконання вимог діючого законодавства України, УРСР та ЗПС ОМР було здійснено обстеження тимчасової споруди, що знаходиться за адресами: АДРЕСА_1 (торговий ряд).

За результатами обстеження було виявлено, що зазначені тимчасові споруди експлуатуються без паспорту прив'язки, що є грубим порушенням п.2.1 Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, затвердженого наказом №244 від 21 жовтня 2011 року Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, у зв'язку з чим підлягає демонтажу як протиправно розміщена.

Відповідно до п.6.1 Правил, підставою для розміщення ТС в межах м. Одеси є:

· паспорт, який надається управлінням архітектури та містобудування Одеської міської ради;

· договір з УРСР та ЗПС ОМР.

Самовільне розміщення ТС та розміщення ТС на зеленій зоні - забороняється.

Відповідно п.1.4. Правил, де приведено значення термінів, які вживаються в Правилах, зазначено: Протиправно розміщена ТС - тимчасова споруда, яка характеризується хоча б однією з наступних ознак:

· розміщується без отримання оформленого у встановленому порядку паспорту прив'язки;

· експлуатується з порушенням вимог чинного законодавства України

та цих Правил, що встановлено Уповноваженим органом.

В п.п. 15.7-15.8 цих же правил також зазначено що:

· 15.7 У разі прийняття ВК ОМР рішення про демонтаж ТС на підставі такого рішення Уповноважений орган власними силами або силами залучених на договірних засадах суб'єктів господарювання здійснює демонтаж протиправно розміщених ТС в порядку, встановленому цими Правилами.

· 15.8. У разі невиконання або неналежного виконання власником (користувачем) елементу торгівлі вимоги (припису) Уповноваженого органу про усунення порушень, останній здійснює демонтаж протиправно розміщених елементів торгівлі згідно з відповідним наказом керівника Уповноваженого органу в порядку, встановленому цими Правилами.

З вищенаведеного вбачається, що ВК ОМР у разі поршень правил має право вирішити питання про демонтаж.

Отже, об'єкт за адресою: АДРЕСА_1, 2 (торговий ряд) включений до списку про демонтаж рішеннями ВК ОМР №122 від 12 червня 2014 року "Про демонтаж тимчасових споруд" у зв'язку з порушенням чинного законодавства, що стосується розміщення тимчасових споруд.

Таким чином, рішення ВК ОМР №122 від 12 червня 2014 року в частині зобов'язання УРСР та ЗПС ОМР вжити заходи з проведення демонтажу тимчасової споруди та припис УРСР та ЗПС ОМР від 19 червня 2014 року про демонтаж ФОП ОСОБА_2 тимчасової споруди за адресою: АДРЕСА_1 (торговий ряд) є правомірними та обґрунтованими.

Таким чином, положеннями договору та взятими за ним зобов'язаннями, позивач самочинно збудував на ньому споруди, які використовує у своїй господарській діяльності, що, зокрема, й стало підставою для прийняття оскаржуваного рішення ВК ОМР про демонтаж тимчасових споруд.

Враховуючи, що судом першої інстанції порушені норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а також, що висновки суду не відповідають обставинам справи, судова колегія, керуючись п.п.3, 4 ч.1 ст. 202 КАС України вважає необхідним, скасовуючи постанову суду першої інстанції, прийняти нову постанову, якою відмовити ФОП ОСОБА_2 у задоволені адміністративного позову.

Керуючись ст.ст. 195, 197; п.3 ч.1 ст. 198; п.п.3, 4 ч.1 ст. 202; ч.2 ст. 205; ст. 207; ч.5 ст. 254 КАС України, судова колегія, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу виконавчого комітету Одеської міської ради задовольнити.

Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 25 грудня 2014 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою відмовити фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2 у задоволені адміністративного позову про:

· визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету Одеської міської ради від 12 червня 2014 року №122 в частині зобов'язання управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради вжити заходи з проведення демонтажу тимчасової споруди, зазначеної у п.9 Переліку тимчасових споруд, що підлягають демонтажу у Додатку до рішення виконавчого комітету Одеської міської ради від 12 червня 2014 року №122, за адресою: АДРЕСА_1 (торговий ряд) ФОП ОСОБА_2.

· скасування припису управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради від 19 червня 2014 року про демонтаж ФОП ОСОБА_2 тимчасової споруди за адресою: АДРЕСА_1 (торговий ряд).

Постанова апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які брали участь у справі, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: Бітов А.І.

Суддя: Милосердний М.М.

Суддя: Ступакова І.Г.