Справа № 816/488/16
Суддя: С.О. Удовіченко
Дата ухвалення: 2016-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 червня 2016 року м. ПолтаваСправа № 816/488/16

Полтавський окружний адміністративний суд колегією у складі:

головуючого судді Удовіченка С.О.,

суддів Канигіної Т.С. , Ясиновського І.Г,

за участю:

секретаря судового засідання Кисличенко О.В.,

представника позивача Теслі М.Г.,

представника відповідача Пономаренка В.І.,

представника третьої особи - Рогозіна А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

11 квітня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Міністерство оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ІНФОРМАЦІЯ_1 про:

- визнання протиправними дії Міністерства оборони України щодо відмови у виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, як інваліду другої групи внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва) отриманого під час виконання обов`язків військової служби.

- зобов`язання Міністерство оборони України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (паспорт Серії НОМЕР_1 , виданий Зіньківським РВ УМВС України у Полтавській області 24 листопада 1998 року; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) одноразову грошову допомогу відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчання (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 25 грудня 2013 року №975, в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності.

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначив, що останній має всі передбачені Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчання (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 25 грудня 2013 року №975 підстави для отримання одноразової грошової допомоги. Зазначив, що як слідує із довідки до акту МСЕК серія 10 ААА№172357 від 14 січня 2014 року, в зв`язку із пораненням, контузією, захворюваннями пов`язаними з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії ОСОБА_1 встановлена друга група інвалідності. Наполягав на тому, що другу групу інвалідності позивачу встановлено уже під час дії Порядку 975.

Відповідач проти позову заперечував, вказуючи на його безпідставність. Стверджував, що на момент встановлення позивачу інвалідності, чинним законодавством України не було передбачено виплати одноразової грошової допомоги звільненим військовослужбовцям строкової військової служби у разі встановлення інвалідності після спливу трьохмісячного строку після звільнення із служби. Наполягав на тому, що моментом призначення одноразової грошової допомоги є призначення одноразової грошової допомоги вперше, а в усіх наступних випадках відбувається доплата одноразової грошової допомоги.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Полтавський обласний військовий комісаріат проти задоволення позову заперечував, вказуючи на безпідставність позовних вимог. Пояснював, що позивачу вперше була встановлена третя група інвалідності 21 січня 2013 року, тобто до набрання чинності нової редакції статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", а тому останній не має права на призначення одноразової допомоги. Крім того, не має права на призначення одноразової допомоги відповідно до статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" у редакції, яка діяла на час встановлення встановлення позивачу третьої групи інвалідності, оскільки інвалідність ОСОБА_1 пов`язана з пораненням, що мало місце в період проходження військової служби, встановлена після трьохмісячного терміну після звільнення.

Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, надані сторонами докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 у період з 18 грудня 1982 року по 01 листопада 1984 року проходив військову службу в складі діючої армії в період бойових дій на території Афганістану (а.с. 13).

Відповідно до Витягу із протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв (протокол №2574 від 20 грудня 2012 року) вогнепальні осколкові поранення голови, спини (контузія головного мозку в 1983 році) сержанта у відставці ОСОБА_1 , 1962 року народження, наслідком яких рубці шкіри в зазначених анатомічних областях, що підтверджено актом судово-медичного дослідження №34/В від 01 листопада 2012 року Київського обласного бюро СМЕ, які у подальшому призвели до розвитку "Стійких залишкових явищ перенесеної ЗЧМТ у вигляді післятравматичної та дисциркуляторної енцефалопатії II ст., з вираженим церебростенічним синдромом, вестибуло-координаторними розладами, емоційно-вольовою нестійкістю, мнестичним зниженням, ліквородинамічними порушеннями, вегето-судинною дисфункцією. Післятравматичного церебрального арахноїдиту з розсіяною пірамідною симптоматикою, стійко вираженим цефалгічним синдромом, центральною вестибулярною дисфункцією II-III ст. IXC. Атеросклеро кардіосклерозу", що підтверджено медичними документами. Поранення (контузія) і захворювання, ТАК, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії (а.с. 14-15).

Згідно виписки із акта МСЕК до довідки серії 10 ААА №171170 від 21 січня 2013 року Полтавська обласна МСЕК №2 позивачу встановлена третя група інвалідності, яка зумовлена пораненням, контузія та захворювання пов`язані з виконаним обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії (а.с. 16).

За результатами повторного огляду Полтавської обласної МСЕК (довідка до акту огляду МСЕК серія 10 ААА №172357 позивачу встановлена друга група інвалідності, яка зумовлена пораненням, контузія та захворювання пов`язані з виконаним обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії (а.с. 17).

23 січня 2014 року позивачу було видано посвідчення інваліда другої групи, який має право на пільги встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни (а.с. 11).

01 грудня ОСОБА_1 звернувся до Зіньківського районного міського комісаріату із заявою в якій просив виплатити одноразову грошову допомогу у зв`язку із травмами, пораненнями, контузією, захворюваннями пов`язаними із виконанням військової служби (а.с. 12).

До заяви позивачем додано копію паспорта, копію ідентифікаційного коду, копію посвідчення ветерана військової служби, копію інваліда війни другої групи, копію довідки замість військового квитка, копію підтвердження довідки з районного військового комісаріату, копію акту судово-медичної експертизи, копію довідки центра військово-лікарської комісії, копію довідки МСЕК.

25 грудня 2015 року Полтавським обласним військовим комісаріатом, відповідно до пункту 13 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчання (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 25 грудня 2013 року №975, подано до Департаменту фінансів Міністерства оборони України висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги (а.с. 37).

29 лютого 2016 року Міністерством оборони України направлено ОСОБА_1 лист №10/114/ВСЗ (а.с. 23), яким відмовлено у виплаті одноразової грошової допомоги з тих підстав, що інвалідність встановлена у 2013 році, тобто до набрання чинності нової редакції статті 16 Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", відповідно до якої прийнято постанову КМУ від 25 грудня 2013 року №975. Що стосується призначення одноразової грошової допомоги відповідно до статті 16 Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" у редакції, яка діяла на час встановлення інвалідності і відповідно до якої було прийнято постанову КМУ від 28 травня 2008 року №499, повідомлено, що згідно підпункту четвертого пункту 2 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року №499, одноразова грошова допомога призначається особам, звільненим із строкової військової служби, у разі настання інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення з такої служби внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період її проходження.

Позивач не погоджуючись із відмовою у призначенні та виплаті одноразової допомоги звернувся до суду.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Завданням адміністративного судочинства, згідно частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, є захист прав та інтересів фізичних осіб у сфері публічно - правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися, колегія суддів дійшла до наступних висновків.

Спірні правовідносини між сторонами по даній справі щодо порядку та підстав призначення та нарахування одноразової грошової допомоги у разі інвалідності військовослужбовців, як складової їх соціального захисту, регулюються правовими нормами Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів сімей" від 20 грудня 1991 року №2011-XII (далі - №2011-XII), що були чинні на день виникнення таких відносин.

Соціальний захист військовослужбовців - це діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом (стаття 1 Закону №2011-XII).

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи третю групу інвалідності позивачу встановлено 21 січня 2013 року (довідка серії 10 ААА №171170).

Відповідно до абзацу третього пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 "Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві" (далі то тексту - Порядок №975) допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.

Згідно підпункту 4 пункту 2 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року №499 (далі по тексту - Порядок №499) військовослужбовцям строкової служби у разі поранення (контузії, травми або каліцтва) без встановлення групи інвалідності, заподіяного їм під час проходження військової служби, чи в разі настання інвалідності під час проходження військової служби та особам, звільненим із строкової військової служби, у разі настання інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення з такої служби внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період її проходження, залежно від ступеня втрати працездатності - у розмірі, що визначається у відсотках десятирічного грошового забезпечення.

Виходячи із вищевикладеного можна дійти висновку, що право на одноразову грошову допомогу у військовослужбовців виникає і у тому разі коли інвалідність настала після перебігу тримісячного строку з дня його звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або одержання каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, яке мало місце в період її проходження.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду України від 18 листопада 2014 року (справа 21-446а14).

У зв`язку із чим суд вважає помилковими висновки відповідача, що ОСОБА_1 встановлено інвалідність третьої групи понад зазначений термін, що не дає законодавчих підстав для призначення одноразової грошової допомоги в разі б звернення останнього із відповідною заявою.

При цьому, як слідує з матеріалів справи позивач звернувся із заявою від 01 грудня 2015 року про виплату одноразової грошової допомоги коли останньому була встановлена друга група інвалідності та після набрання чинності нової редакції статті 16 Закону №2011-XII (довідка серії 10 ААА №172357 від 14 січня 2014 року).

Суд погоджується з доводами відповідача, що особам, які до набрання чинності Порядком №975 мають право на отримання одноразової грошової допомоги, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги, разом з тим вважає, що до даних правовідносин дана норма застосовуватися не може, оскільки у позивача виникло право (яким останній скористався) на отримання допомоги - саме по другій групі інвалідності, із 14 січня 2014 року.

Тобто, якби позивач звернувся до органів Міністерства оборони України із вимогами про призначення одноразової грошової допомоги після введення в дію Порядку №975 та в період коли останньому було встановлено третю групу інвалідності (21 січня 2013 року) тоді б одноразова допомога призначалася і виплачувалася в установленому законодавством порядку, що діяло на день встановлення ОСОБА_1 третьої групи інвалідності.

Так, за змістом статті 16 Закону №2011-XII одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві - це гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Така одноразова грошова допомога призначається і виплачується також у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин.

За приписами статті 163 Закону №2011-XII якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми. Одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.

На день подання позивачем зазначеної заяви механізм розгляду таких звернень та механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі інвалідності визначається правовими нормами Постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 "Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі по тексту - Порядок №975).

Позивач не отримував одноразової грошової допомоги коли йому було встановлено третю групу інвалідності, а скористався наданим йому правом після встановлення другої групи інвалідності, і тому має право на її призначення та виплату відповідно до Закону №2011-XII та Порядку N 975.

Крім того, як слідує із довідки Полтавської обласної дирекції ПАТ "НАСК" "Оранта" від 06 квітня 2016 року № 03-02/10401 ОСОБА_1 із заявою на виплату страхової суми з державного обов`язкового особистого страхування військовослужбовців Міністерства оборони України до Полтавської обласної дирекції "НАСК" "Оранта" не звертався і ніяких виплат з цього виду страхування не отримував (а.с. 24).

Суд зазначає, що подання позивачем до Зіньківського районного міського комісаріату заяви та доданих до неї документів повністю узгоджується із вимогами пункту 11 Порядку N 975.

Згідно пункту 13 Порядку N 975 керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку.

Як встановлено судом, у відповідності вищевказаного пункту, Полтавським обласним військовим комісаріатом направлено до Департаменту фінансів Міністерства оборони України відповідний висновок із додатками.

За приписами абзацу 2 пункту13 Порядку №975 відповідач, Міністерство оборони України, як Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.

Абзацом 3 підпункту 1 пункту 6 Порядку №975 встановлено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується: військовослужбовцю, інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин, у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи.

Таким чином, у зв`язку із встановленням позивачу з 13 січня 2014 року другої групи інвалідності внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання обов`язків військової служби, у ОСОБА_1 виникло право на отримання одноразової грошової допомоги в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, із урахуванням раніше виплачених сум особистого державного страхування або одноразової допомоги.

Виходячи із вищевикладеного колегія суддів приходить до висновку, що позивач маючи право на отримання одноразової грошової допомоги, належним чином звернувся для виплати такої допомоги до уповноваженого органу, відповідно до діючого законодавства, разом з тим відповідачем протиправно відмовлено у виплаті одноразової грошової допомоги.

Частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 71 цього Кодексу в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів правомірності відмови у призначенні та виплати ОСОБА_1 однаразової грошової допомоги, як інваліду другої групи внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання обов`язків військової служби.

Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправними дії Міністерства оборони України щодо відмови у виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, як інваліду другої групи внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва) отриманого під час виконання обов`язків військової служби, зобов`язання Міністерство оборони України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (паспорт Серії НОМЕР_1 , виданий Зіньківським РВ УМВС України у Полтавській області 24 листопада 1998 року; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) одноразову грошову допомогу відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчання (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 25 грудня 2013 року №975, в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності правомірні та підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 7, 8, 9, 10, 11, 71, 94, 160-163, 2442 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Міністерства оборони України щодо відмови у виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, як інваліду другої групи внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва) отриманого під час виконання обов`язків військової служби.

Зобов`язати Міністерство оборони України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (паспорт Серії НОМЕР_1 , виданий Зіньківським РВ УМВС України у Полтавській області 24 листопада 1998 року; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) одноразову грошову допомогу відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчання (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 25 грудня 2013 року №975, в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним надісланням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено 21 червня 2016 року.

Головуючий суддя С.О. Удовіченко
суддя суддя Т.С. Канигіна І.Г.Ясиновський