Справа № 807/2517/14
Суддя: Юрченко В.П.
Дата ухвалення: 2016-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АдміністративниЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

Іменем України

31.05.2016 № К/800/50923/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів: головуючого судді Юрченко В.П., суддів: Голубєвої Г.К., Сіроша М.В., розглянувши в порядку письмового провадження
касаційну скаргуОСОБА_1
на постанову та ухвалуЗакарпатського окружного адміністративного суду від 18.08.2014 р. Львівського апеляційного адміністративного суду від 19.10.2015
у справі № 807/2517/14
за позовомОСОБА_1
До Ужгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Закарпатській області
прозвільнення від сплати податкових зобов'язань,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Ужгородської об'єднаної державної податкової інспекції з проханням звільнити її від оплати податкових зобов'язань, які виникли внаслідок переходу права власності на підставі Договору дарування частки житлового будинку від 31 липня 2012 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1695.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2014 року, яка залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 19.10.2015 у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням судів першої та апеляційної інстанції, позивач подала касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення судів та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Переглянувши судові рішення в межах касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Вищий адміністративний суд України дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги, виходячи з наступного.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що згідно Договору дарування частки житлового будинку від 31 липня 2012 року, позивач є власником 6/7 часток житлового будинку (вартістю 106276,14 грн.) з належними до нього господарськими будівлями і спорудами АДРЕСА_1. 26 квітня 2013 року позивачем подано до Ужгородської МДПІ податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2012 рік, в якій було визначено суму податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 5313, 81 грн. (5 відсотків від вартості майна). Сума податкового зобов'язання підтверджується також Розрахунком податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб, отриманих від операцій з продажу (обміну) об'єктів нерухомого майна та/або від надання нерухомості в оренду (суборенду), житловий найм (піднайм) та/або в результаті прийняття у спадщину чи дарунок майна, наданим позивачем в якості додатку до вищевказаної Декларації.

Крім того, судами з'ясовано, що рішенням Ужгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Закарпатській області від 31 липня 2013 року № 60 позивачу надано розстрочення зі сплати грошового зобов'язання строком з 31 липня 2013 року по 25 грудня 2013 року зі щомісячною сумою сплати 1062, 76 грн.

Звертаючись до суду з позовом, позивач стверджує, що в зв'язку зі скрутним матеріальним становищем вона не має змоги сплачувати податкове зобов'язання, а тому просить суд звільнити від їх сплати.

Відмовляючи в задоволені позовних вимог, суди мотивували рішення тим, що відповідно до Конституції України кожен зобов'язаний платити податки та збори, та суд не наділений повноваженням встановлювати будь-які пільги або привілеї.

Суд касаційної інстанції погоджується з висновками судів попередніх інстанцій з огляду на наступне.

Грошове зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 5313, 81 грн. є самостійно та добровільно задекларованим позивачем. Відповідно до п.п.14.1.156 ст. 14 Податкового кодексу України, - податкове зобов'язання це сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір.

Підпунктом 4.4. ст. 4 зазначеного Кодексу встановлено, що скасування податків та зборів, а також надання пільг їх платникам здійснюється відповідно до цього Кодексу Верховною Радою України, а також ВР АР Крим, сільськими, селищними, міськими радами у межах їх повноважень, визначених Конституцією України та законами України.

Таким чином, у суду відсутні повноваження та компетенція надання певних пільг або звільнення від сплати податкового зобов'язання.

Враховуючи вищенаведене, судова колегія касаційної інстанції погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, не спростованими доводами касаційної скарги.

За таких обставин та з урахуванням вимог частини 3 статті 2, частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, суди дійшли обґрунтованого висновку щодо наявності законних підстав для відмови у задоволенні позову.

Суд касаційної інстанції не вбачає порушень судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права при вирішенні даної справи та вважає, що суди повно встановили обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, та надали їм правову оцінку на підставі норм закону, що підлягали застосуванню до даних правовідносин.

Доводи касаційної скарги не дають підстав вважати, що при прийнятті оскаржуваного судового рішення судами апеляційної та першої інстанцій були порушені норми матеріального чи процесуального права.

Відповідно до статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

За наведених обставин та з урахуванням викладеного, колегія суддів Вищого адміністративного суду України не знаходить підстав, які могли б призвести до скасування оскаржуваних судових рішень.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 220, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

2. Постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 18.08.2014 р.

та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 19.10.2015 залишити без змін.

3. Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у порядку та в строки, встановлені статтями 236 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя В.П.Юрченко
Судді Г.К.Голубєва
М.В.Сірош