Справа № 822/821/14
Суддя: Конюшко К.В.
Дата ухвалення: 2016-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2016 року м. Київ К/800/36393/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Конюшка К.В.

суддів: Мороза В.Ф., Чалого С.Я.

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Хмельницької митниці Міндоходів на постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 12 червня 2014 року

у справі № 822/821/14

за позовом публічного акціонерного товариства «Славутський комбінат «Будфарфор»

до Хмельницької митниці Міндоходів

про визнання протиправним та скасування рішення та картки відмови, зобов'язання вчинити дії

В С Т А Н О В И В :

У березні 2014 року публічне акціонерне товариство «Славутський комбінат «Будфарфор» ( далі - ПАТ «Славутський комбінат «Будфарфор») звернулося до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Хмельницької митниці Міндоходів про визнання протиправними та скасування картки відмови у митному оформленні товару від 05.09.2013 № 400040000/2013/00067 та рішення про коригування митної вартості товарів від 05.09.2013 № 400040000/2013/000035/1 Хмельницької митниці Державної митної служби України (митний пост «Славута»).

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 28.03.2014 позов задоволено. Визнано протиправними та скасовано картку відмови у митному оформленні товару №400040000/2013/00067 від 05.09.2013 та рішення про коригування митної вартості товарів від 05.09.2013 рок № 400040000/2013/000035/1 Хмельницької митниці Державної митної служби України (митний пост «Славута»), правонаступником якої є Хмельницька митниця Міндоходів. Зобов`язано Хмельницьку митницю Міндоходів (митний пост «Славута») здійснити митне оформлення товару за заявленою позивачем митною вартістю. Стягнуто з державного бюджету України на користь ПАТ «Славутський комбінат «Будфарфор» 245,78 грн. судового збору шляхом безспірного списання з розрахункового рахунку Хмельницької митниці Міндоходів. Стягнуто судовий збір у сумі 1 644,30 грн. шляхом безспірного списання з розрахункового рахунку Хмельницької митниці Міндоходів.

Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 12.06.2014, постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 28.03.2014, скасовано. Прийнято нове рішення, яким позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення про коригування митної вартості товарів від 05.09.2013№400040000/2013/000035/1. Визнано протиправною та скасовано картку відмови у митному оформленні товару №400040000/2013/00067 від 05.09.2013. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись зі вказаним рішенням суду апеляційної інстанції, Хмельницька митниця Міндоходів оскаржила його у касаційному порядку.

У касаційній скарзі скаржник просив скасувати вказаний судовий акт з мотивів порушення названим судом норм матеріального та процесуального права та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

У своїх запереченнях на касаційну скаргу ПАТ «Славутський комбінат «Будфарфор» просило залишити рішення суду апеляційної інстанцій без змін, а скаргу - без задоволення.

Справу розглянуто у попередньому судовому засіданні в установленому статтею 2201 Кодексу адміністративного судочинства України порядку (далі - КАС України).

Згідно з частиною другою статті 220 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи і правильність застосування судами норм процесуального та матеріального права, судова колегія дійшла висновку про те, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на таке.

Як установлено судами попередніх інстанцій, 22.05.2013 між ПАТ «Славутський комбінат «Будфарфор» та компанією «DEFTRANS» (Польща) укладений зовнішньоекономічний контракт № І 13/20 про поставку товару, асортимент якого визначається у специфікаціях (пункт 1.1 контракту).

Контрактом передбачено, що товари повинні бути запаковані і упаковка повинна забезпечувати збереження товарів від будь-яких пошкоджень (пункт 3.1); товари, які поставляються продавцем, повинні супроводжуватись такими документами: інвойс, пакувальний лист, транспортна накладна (CMR) (пункт 3.3.); поставка товарів повинна виконуватись по кожному окремому замовленню покупця на умовах, вказаних у специфікації до цього контракту (пункт 4.1); валютою платежу є EURO (пункт 5.3.), пунктом 10.2 контракту також передбачено, що умови поставки для кожного індивідуального замовлення, вказані у відповідній специфікації, мають пріоритет над умовами, встановленими в загальних умовах цього контракту.

У специфікації від 22.05.2013 № 8 ПАТ «Славутський комбінат «Будфарфор» та його контрагент - компанія «DEFTRANS» (Польща) погодили назву товару, що підлягає поставці (меблі для ванних кімнат), його кількість, ціну за одиницю та загальну вартість, зазначивши, що вартість пакування включена в ціну товару, а також визначили валюту платежу (EURO), дату поставки (вересень 2013 року), умови оплати та умови поставки - FCA Одолянов, Польша.

05.09.2013 для митного оформлення товару, який надійшов відповідно до зовнішньоекономічного контракту №І13/20 від 22.05.2013, декларантом ПАТ «Славутський комбінат «Будфарфор» подана ВМД № /2013/004764 з рівнем митної вартості імпортованого товару 76 533,99 грн., визначеної за договірною ціною.

Для підтвердження заявленої у декларації митної вартості окрім контракту, позивач надав міжнародну товарно-транспорту накладну (CMR) від 02.09.2013, довідку ДТЕП «Іст-Захід» від 03.09.2013 №1343-1311674, прейскурант (прайс-лист ) виробника товару від 22.05.2013, рахунок-фактуру (інвойс) FE/0000025/2013 від 02.09.2013, пакувальний лист від 02.09.2013, специфікацію від 22.05.2013 № 8, договір доручення про надання транспортно-експедиторських послуг з організації перевезень вантажів від 25.12.2012 № 1128, договір доручення про надання транспортно-експедиторських послуг з організації перевезень вантажів від 17.08.2013 № 718, довідку про декларування валютних цінностей, доходів та майна від 19.04.2013 № 9, сертифікат походження товару PL/MF/AG 0227824 від 03.09.2013, копію митної декларації країни відправлення 13PL394020E0042024 від 03.09.2013 і калькуляцію вартості товару від 03.06.2013.

05.09.2013 Хмельницька митниця надіслала на електронну адресу позивача повідомлення, в якому зазначено, що подані до митного оформлення документи не містять всіх відомостей, які підтверджують складові митної вартості товарів та відомості щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті (витрати на навантаження та обробку оцінюваних товарів) і зобов'язано у відповідності до пункту 3 статті 53 Митного кодексу України (далі - МК України) подати додаткові документи, а саме: виписку з бухгалтерської документації, копію митної декларації країни відправлення, яка містить інформацію про вартість та кількість експортованого товару, висновки про вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та /або інформацію біржових організацій про вартість товару або сировини.

Ознайомившись з переліком документів, які додатково вимагались митним органом, представник позивача 05.09.2013 письмово повідомив Хмельницьку митницю про те, що немає можливості надати додаткові документи.

05.09.2013 Хмельницькою митницею оформлено картку відмови у митному оформленні товару №400040000/2013/00067 та прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від № 400040000/2013/000035/1 на загальну суму 12 597,42 грн., визначивши митну вартість імпортованого товару на рівні 3,3 грн. за одиницю.

Підставою для оформлення картки відмови в прийнятті митної декларації №400040000/2013/00067 та прийняття рішення № 400040000/2013/000035/1 про коригування митної вартості товару слугувало неподання позивачем для митного оформлення документів, що підтверджують складові митної вартості у відповідності до вимог пунктів 2, 8 і 9 статті 52 та пункту 2 статті 53 МК України, оскільки подані документи не містять всіх відомостей, які підтверджують числові значення складових митної вартості товарів (витрати на навантаження та обробку оцінюваних товарів), та неподання позивачем додаткових документів у відповідності до вимог пункту 3 статті 53 МК України, зокрема: виписки з бухгалтерської документації, копії митної декларації країни відправлення, яка містить інформацію про вартість та кількість експортованого товару, висновків про вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та /або інформацію біржових організацій про вартість товару або сировини.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що Хмельницькою митницею не доведено неповноти чи недостатності наданих ПАТ «Славутський комбінат «Будфарфор» з митною декларацією документів та наведених в них відомостей для цілей застосування 1 методу, тому рішення про коригування митної вартості товарів та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення підлягають скасуванню, а імпортований товар підлягає митному оформленню за заявленою митною вартістю відповідно до ВМД.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та приймаючи нове рішення про часткове задоволення позову суд апеляційної інстанції дійшов висновку про визнання протиправними та скасування рішення Хмельницької митниці №400040000/2013/000035/1 від 05.09.2013 року та картки відмови у митному оформленні товару № 400040000/2013/00067 від 05.09.2013. Зазначив, що не має підстав для задоволення позовних вимог в частині зобов'язання відповідача здійснити митне оформлення товару за заявленою позивачем митною вартістю, оскільки відповідно до статті 257 МК України встановлена відповідна процедура декларування, яка передбачає подання декларантом митних декларацій та внесення в них відповідних відомостей. Дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог щодо зобов'язання Хмельницької митниці Міндоходів (митний пост «Славута») здійснити митне оформлення товару за заявленою позивачем митною вартістю, оскільки вона є необґрунтованою.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з таким обґрунтованим висновком суду апеляційної інстанції з огляду на таке.

Стаття 49 МК України зазначає, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до частини першої статті 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Згідно з переліком даних документів, зазначених в частині другій статті 53 МК України, такими документами є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Як установлено судами попередніх інстанцій, до картки відмови № 400040000/2013/00067 позивач одночасно з митною декларацією подав до митного оформлення наступні документи: картку обліку особи, яка здійснює операції з товарами; міжнародну автомобільну накладну (CMR); документ, що підтверджує вартість перевезення товару; прейскурант (прайс-лист) виробника товару; рахунок-фактуру (інвойс); пакувальний лист; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту); зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються; договір про надання послуг митного брокера; договори про перевезення; довідка про переведення декларування валютних цінностей, доходів та майна, що належить резиденту України і знаходяться за її межами; інформацію про позитивні результати здійснення фітосанітарного контролю товару; інформацію про позитивні результати здійснення радіологічного контролю товару; резервну позицію; сертифікат про проходження товару загальної форми; копію митної декларації країни відправлення; митну декларацію за якою було відмовлено у випуску товарів тощо.

Згідно з частиною третьою статті 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Аналіз даної норми дає змогу виокремити наступні обставини, за наявності яких митний орган має право зобов'язати декларанта подати додаткові документи для підтвердження митної вартості: 1) наявність розбіжностей між окремими документами; 2) наявність ознак підробки певних документів; 3) відсутність достатніх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Отже, висновок митного органу щодо наявності даних обставин повинен бути обґрунтованими та підтверджений відповідними доказами. Так, встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих декларантом документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Судами попередніх інстанцій установлено, що відповідач зобов'язав позивача надати виписку з бухгалтерської документації, копію митної декларації країни відправлення, висновки про вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини, оскільки надані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті (витрати на страхування товарів).

Частиною десятою статті 58 Митного кодексу України визначено перелік складових митної вартості. Але зазначено, що ці складові (додаткові витрати) повинні додаватись до ціни товару для визначення митної вартості лише в тому випадку, коли вони не були включені до ціни товару.

Однак, митним органом не було вказано, які саме складові митної вартості є не підтвердженими та які саме документи необхідно подати для підтвердження конкретної складової. Посилання відповідача на неможливість визначення розміру платежів за страхування товару є безпідставними, оскільки страхування товару не передбачалось умовами Контракту і страхові платежі не сплачувались, тобто дані платежі не входять до митної вартості товару, а тому не потребують підтвердження.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновком суду апеляційної інстанції, що посилання відповідача на неможливість визначення розміру платежів за страхування товару є безпідставними, оскільки страхування товару не передбачалось умовами контракту і страхові платежі не сплачувались, тобто дані платежі не входять до митної вартості товару, а тому не потребують підтвердження. Більш того, під час митного оформлення позивачем надавалась довідка від 05.09.2014 №1343-131 про транспортно-експедиторські витрати при перевезенні вантажу автомобільним транспортом, в якій зазначено, що страхування вантажу не здійснювалось.

Крім того, слід зазначити, що поставка товару відбувалась на умовах FCA - Free Carrier (...named place) Франко перевізник. Згідно загальних правил передбачених для даного виду поставки, обов'язок страхування товару покладено на покупця, однак даний обов'язок не є обов'язковим. В силу даного факту, доводи відповідача, що позивачем не подано документи, що підтверджують страхування товару не знаходять свого підтвердження, адже товар не страхувався, тому і документи подані не були.

Виходячи із змісту статті 58 Митного кодексу України та з урахуванням вищевказаного визначення митної вартості, основним методом визначення митної вартості товару є метод її визначення за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні (частина друга статті 58 МК України).

Пункт 2 частини шостої статті 54 МК України передбачає, що митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, зокрема, у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Суд касаційної інстанції погоджується з висновком суду апеляційної інстанції, щодо визнання протиправними та скасування рішення Хмельницької митниці від 05.09.2013 №400040000/2013/000035/1 та картки відмови у митному оформленні товару від 05.09.2013 № 400040000/2013/00067.

Крім того, суд касаційної інстанції вважає вірним та обґрунтованим висновок суду апеляційної інстанції, що не має підстав для задоволення позовних вимог позивача в частині зобов'язання відповідача здійснити митне оформлення товару за заявленою позивачем митною вартістю, оскільки відповідно до статті 257 МК України встановлена відповідна процедура декларування, яка передбачає подання декларантом митних декларацій та внесення в них відповідних відомостей. Позовні вимоги щодо зобов'язання Хмельницької митниці Міндоходів (митний пост «Славута») здійснити митне оформлення товару за заявленою позивачем митною вартістю також не підлягають задоволенню оскільки є необґрунтованими.

Зважаючи на викладене, доводи касаційної скарги спростовуються викладеними вище нормами права та встановленими обставинами справи, у зв'язку з чим відсутні підстави для її задоволення та скасування оскаржуваних судових рішень.

Згідно з частиною третьою статті 2201 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 210 - 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Хмельницької митниці Міндоходів відхилити.

Постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 12 червня 2014 року в цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України у строк та у порядку, визначеними статтями 237- 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий

(підпис)

К.В. Конюшко

Судді

(підпис)

В.Ф. Мороз

(підпис)

С.Я. Чалий

Згідно з оригіналом помічник судді М.Р. Мергель