Справа № 826/8093/14
Суддя: Костенко М.І.
Дата ухвалення: 2016-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 червня 2016 року м. Київ К/800/28224/15

Вищий адміністративний суд України у складі: суддя Костенко М.І. - головуючий, судді Бухтіярова І.О., Приходько І.В.,

розглянув у письмовому провадженні касаційну скаргу державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві (далі - Інспекція)

на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 14.04.2015

та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 21.05.2015

у справі № 826/8093/14

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Перша паливна компанія" (далі - Товариство)

до Інспекції

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

За результатами розгляду касаційної скарги Вищий адміністративний суд України

ВСТАНОВИВ:

Позов подано про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення від 23.12.2013 № , згідно з яким Товариству визначено грошове зобов'язання з ПДВ у сумі 1 905 038 грн. (у тому числі 1 270 025 грн. за основним платежем та 635 013 грн. за штрафними санкціями).

Справа розглядалася судами неодноразово. Так, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 20.11.2014 прийняті у справі судові акти скасовано з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції. При цьому касаційний суд дійшов висновку про неповноту встановлення судами обставин справи щодо наявності у платника самостійної ділової мети, відмінної від податкової економії, при здійсненні операцій з придбання та подальшого експорту цукру, а також щодо дійсної економічної участі Товариства у виконанні задекларованих операцій.

За наслідками нового розгляду справи постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 14.04.2015, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 21.05.2015, позов задоволено частково; оспорюване податкове повідомлення-рішення визнано протиправним і скасовано в частині застосування до Товариства штрафних санкцій у розмірі 317 506,25 грн.; в решті позову відмовлено.

Судові акти зі спору мотивовані тим, що позивачем не доведено належними засобами доказування вчинення Товариством юридично значущих дій у процесі виконання спірних операцій; установлені податковою перевіркою та з'ясовані судом обставини виконання спірних операцій підтверджують схемний характер участі позивача у задекларованому русі активів, при якому за допомогою штучного документування нетипового для платника (позивача у справі) експорту досягаються бажані для нього податкові наслідки у сфері оподаткування у вигляді зменшення податкового навантаження.

Водночас суди дійшли висновку про неправомірність застосування до платника штрафних санкцій у розмірі 50% суми нарахованого податкового зобов'язання в силу недоведеності податковим органом повторності вчиненого Товариством правопорушення у сфері оподаткування.

Не погоджуючись з окремими висновками судів попередніх інстанцій, Інспекція звернулася до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить частково скасувати прийняті у справі судові акти та повністю відмовити у задоволенні даного позову. На обґрунтування касаційних вимог скаржник зазначає, що про повторність вчиненого платником податкового правопорушення свідчить податкове повідомлення-рішення від 10.09.2013 № , яке прийняте за наслідками проведення попередньої податкової перевірки та щодо якого відсутня інформація про його оскарження.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши відповідність висновків судів наявним у матеріалах справи доказам, правильність застосування судами норм матеріального права та дотримання ними процесуальних норм, обговоривши доводи касаційної скарги, Вищий адміністративний суд України не вбачає підстав для задоволення розглядуваних касаційних вимог з урахуванням з такого.

Попередніми судовими інстанціями у розгляді справи встановлено, що оспорюване податкове повідомлення-рішення було прийнято Інспекцією за наслідками проведення документальної позапланової перевірки Товариства з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 15.12.2011 по 30.09.2013, оформленої актом від 23.12.2013 № 470/1-26-50-22-07-38038596.

Під час цієї перевірки відповідачем зроблено висновок про заниження платником бази оподаткування ПДВ шляхом безпідставного застосування нульової ставки за операціями з експорту цукру нерезидентові - товариству з обмеженою відповідальністю «TRANSPORTO EXPRESS INC» (Республіка Панама) у рамках виконання контрактів від 22.02.2013 № 22/02-13 та від 15.04.2013 № 15/04-13 з огляду на непідтвердженість фактичної участі позивача у цих операціях та незначну прибутковість цих операцій. Також податковим органом не визнано податкові наслідки господарських операцій з придбання позивачем цукру у товариства з обмеженою відповідальністю «Козівський цукровий завод» та у товариства з обмеженою відповідальністю «Хоросківський цукровий завод» з посиланням на безтоварний характер цих операцій.

Слід зазначити, що вищенаведені висновки судів, зроблені за наслідками надання правової оцінки обставинам, викладеним в акті перевірки, не оскаржуються у даному касаційному провадженні. А тому вирішення справи по суті даних епізодів не є предметом касаційного оскарження постанови та ухвали судів першої і апеляційної інстанцій у справі.

Приймаючи рішення про часткове задоволення даного позову, суди попередніх інстанцій цілком правомірно керувалися положеннями пункту 123.1 статті 123 Податкового кодексу України, в силу якого у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, - тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

При повторному протягом 1095 днів визначенні контролюючим органом суми податкового зобов'язання з цього податку, зменшення суми бюджетного відшкодування - тягне за собою накладення на платника податків штрафу у розмірі 50 відсотків суми нарахованого податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Таким чином, наведена норма пов'язує застосування до платника податків штрафу у розмірі 50 відсотків суми нарахованого податкового зобов'язання з повторним виникнення у позивача узгодженої суми грошового зобов'язання, визначеного податковим органом, протягом 1095-денного строку з аналогічних мотивів.

Втім, як зазначили суди, у даному разі Інспекцією не доведено наявності ознак повторності у вчиненому позивачем діянні у розумінні наведеної норми ПК. При цьому суди правомірно відхилили як доказ повторності розглядуваного правопорушення поданий Інспекцією акт від 21.08.2013 № 133/1-22-01/38038596 «Про результати документальної невиїзної перевірки Товариства з питань дотримання податкового законодавства по взаємовідносинам з підприємствами-постачальниками ТОВ «Хоросківський цукровий завод», ТОВ «Козівський цукровий задов.», ТОВ «ГУТ.» та підприємствами-покупцями за період з 01.04.2013 по 30.04.2013», в якому відображено висновок податкового органу про порушення платником вимог пункту 46.1 статті 46, підпункту 195.1.1 пункту 195.1 статті 195 Податкового кодексу України.

Адже зазначений висновок має констатуючий характер, позаяк є лише відображенням думки посадових осіб контролюючого органу щодо дотримання платником податкової дисципліни.

Доказів прийняття на підставі цього акта податкового повідомлення-рішення, зобов'язання за яким набули узгодженого статусу, відповідачем не подано.

Оскільки всупереч вимогам частини другої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України Інспекція не довела правомірності оспорюваного податкового повідомлення-рішення у відповідній частині, то суди цілком законно задовольнили позовні вимоги Товариства у цій частині.

Норми матеріального права застосовані судами правильно. Порушень процесуальних норм, які є підставою для зміни або скасування оскаржуваних рішень, касаційним судом не виявлено.

За таких обставин, керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, Вищий адміністративний суд України

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві залишити без задоволення.

2. Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 14.04.2015

та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 21.05.2015 у справі № 826/8093/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України в порядку статей 236-238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: М.І. Костенко
судді:І.О. Бухтіярова
І.В. Приходько