Справа № 826/28055/15
Суддя: Шулежко В.П.
Дата ухвалення: 2016-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

22 червня 2016 року № 826/28055/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Шулежка В.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві про скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

З позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 (надалі - ОСОБА_1, позивач) до відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві (надалі - ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві, відповідач) про скасування постанови про стягнення виконавчого збору №39023092 від 05.08.2013 року, винесену головним державним виконавцем ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві Процом Віктором Степановичем.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що постанову про відкриття виконавчого провадження він не отримував, про існування виконавчого провадження та оскаржуваної постанови дізнався на прийомі у державного виконавця.

Окрім того, позивач зазначає, що він, як іпотекодатель, позбавлений можливості самостійно виконати виконавчий напис нотаріуса, оскільки чинним законодавством передбачено чітку процедуру щодо реалізації іпотечного майна.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не прибув, подав суду копії матеріалів виконавчого провадження, проте письмових заперечень суду не надав.

Відповідно до приписів частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

За таких обставин, з урахуванням вимог статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, суд прийшов до висновку про розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали судом встановлено наступне.

На підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Каплуна Юрія Вікторовича №5432, вчиненого 18.06.2013 року, про звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 за заявою публічного акціонерного товариства «ІНТЕГРАЛ-БАНК» державним виконавцем ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві Пацуріною Оксаною Вікторівною 25.07.2013 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №39023092.

Вказаною постановою звернуто стягнення на предмет іпотеки та за рахунок коштів, отриманих від реалізації квартири, пропонувалось задовольнити вимоги ПАТ «ІНТЕГРАЛ-БАНК» у розмірі 1 242 511,43 грн.

Пунктом 2 вищезазначеної постанови про відкриття виконавчого провадження боржнику надано строк для добровільного виконання рішення суду у 7-денний термін з дня винесення (отримання) постанови про відкриття виконавчого провадження, а також пунктом 3 попереджено, що при невиконанні рішення в наданий для самостійного виконання строк, рішення буде виконано у примусовому порядку зі стягненням з боржника виконавчого збору та витрат, пов'язаних з провадженням виконавчих дій.

У зв'язку з невиконанням рішення у зазначений строк головним державним виконавцем Процом В.С. винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору №39023092 від 05.08.2013р., якою стягнуто з позивача виконавчий збір у розмірі 124 251,14 грн.

Головним державним виконавцем ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві Проц В.С. винесено постанову від 15.08.2013р. ВП №39023092 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою накладено арешт на все майно ОСОБА_1

У зв'язку із заявою стягувача, державним виконавцем ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві Проц В.С. винесено постанову ВП №39023092 від 28.05.2015 року про повернення виконавчого документа стягувачеві.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог виходячи з наступного.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року № 606-XIV, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 статті 6 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому повноваження у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб.

Згідно ч. 2 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» визначає, що державний виконавець зобов'язаний здійснювати необхідні заходи, щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом.

Відповідно до частини 2 статті 17 цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою зокрема, такі документи, як виконавчі написи нотаріуса.

Згідно з положеннями статті 25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Згідно ч. 5 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

У відповідності до положень статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі самостійного виконання боржником рішення після початку його примусового виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно частин 1-5 ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Державний виконавець або уповноважена ним особа може особисто вручити документи виконавчого провадження сторонам або іншим учасникам виконавчого провадження під розписку.

Належним чином оформлена відмова сторін виконавчого провадження від одержання документів виконавчого провадження не є перешкодою для проведення подальших виконавчих дій у встановленому цим Законом порядку.

Відповідно до положень ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Відповідно до положень. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню чи поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчимдокументом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення, за яким боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавчий збір стягується в розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі ста двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі виконання рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки та виконання боржником рішення після закінчення строку для самостійного його виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача.

Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Провівши системний аналіз вищезазначених норм права суд приходить до висновку, що виконавчий збір стягується з боржника у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений для самостійного його виконання.

Згідно із п. 4.1.1. Інструкції «Про проведення виконавчих дій», затвердженої Наказом Мінюсту № 74/5 від 15.12.1999p., державний виконавець, починаючи виконувати рішення, повинен пересвідчитись, чи отримана боржником копія постанови про відкриття виконавчого провадження.

Суд зазначає, що відповідно до п. 6 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13.12.2010 року № 3 «Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби» з відповідними змінами, роз'яснено, що судам необхідно враховувати, що постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору та накладення штрафу належать до видів відповідальності за невиконання рішення самостійно та за невиконання без поважних причин рішення, що зобов'язує боржника вчинити певні дії, та рішення про поновлення на роботі. Виконавчий збір - це санкція відповідальності майнового характеру, що накладається на боржника за невиконання рішення у строк, встановлений для його самостійного виконання. Для застосування виконавчого збору виконавець приймає постанову, яка, у разі її невиконання самостійно, виконується примусово в установленому Законом України «Про виконавче провадження» порядку.

Поряд з тим, відповідачем не надано суду доказів, які підтверджують отримання позивачем постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №39023092 від 25.07.2013 року.

Суд зазначає, що ухвалою про відкриття провадження від 22.01.2016 року відповідача зобов'язано надати не пізніше 24.02.2016 року письмові заперечення, а також належним чином засвідчені копії всіх матеріалів, що були або мали бути взяті до уваги при прийняті рішень, з приводу яких подано позов.

Проте, відповідач вимог ухвали суду не виконав, письмових заперечень суду не надав.

З наданих відповідачем копій матеріалів виконавчого провадження не вбачається, що постанова про відкриття виконавчого провадження ВП №39023092 від 25.07.2013 року направлена позивачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення, як того вимагають норми ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження». Відсутні у матеріалах справи також докази вручення вказаної постанови особисто боржнику під розписку.

В той же час, позивач зазначає, що йому тільки 18.12.2015 року стало відомо про існування відкритого виконавчого провадження ВП №45647144, оскільки він не отримував постанови про відкриття виконавчого провадження, відповідачем не доведено суду протилежного.

Таким чином, позивач був позбавлений можливості виконати в виконавчий напис у встановлені строки (протягом семи днів з дня отримання постанови про відкриття виконавчого провадження) в добровільному порядку, оскільки не отримав постанову про відкриття виконавчого провадження.

Окрім того, суд вважає за необхідне окремо зазначити, що згідно положень ст.. 41 Закону України «Про іпотеку» реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього Закону.

Таким чином, позивач, як іпотекодавець, не мав можливості самостійно виконати виконавчий напис нотаріуса поза межею процедури, встановленою законом.

Враховуючи зазначене, беручи до уваги той факт, що відповідач, як суб'єкт владних повноважень не виконав покладений на нього законом обов'язок і не довів суду правомірності винесення оскаржуваної постанови, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова про стягнення з боржника виконавчого збору є протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Відповідно до частин 1, 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В даному випадку відповідачем не доведено правомірність прийняття оскаржуваної постанови.

Враховуючи вищезазначене, беручи до уваги положення ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги та визнати протиправною та скасувати оскаржувану постанову.

Згідно з частиною першою статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Керуючись ст.ст. 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову про стягнення виконавчого збору №39023092 від 05.08.2013 року, винесену головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві Процом Віктором Степановичем.

Присудити з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_1) понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 551,21 грн.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі до Окружного адміністративного суду міста Києва апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Київського апеляційного адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Суддя В.П. Шулежко