Справа № 816/195/16
Суддя: Т.С. Канигіна
Дата ухвалення: 2016-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про закриття провадження у справі

14 червня 2016 рокум. ПолтаваСправа № 816/195/16
Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Канигіної Т.С.,

за участю:

секретаря судового засідання Скорика С.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

представника третьої особи ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом

позивача Державної служби геології та надр України
до відповідача Компанії "Регал Петролеум Корпорейшн Лімітед", від імені якої діє Представництво "Регал Петролеум Корпорейшн Лімітед"
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача про Український державний геологорозвідувальний інститут зобов'язання здійснити сплату збору в сумі 949000,00 грн

В С Т А Н О В И В:

17 лютого 2016 року Державна служба геології та надр України (далі позивач) звернулась до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Компанії "Регал Петролеум Корпорейшн Лімітед", від імені якої діє Представництво "Регал Петролеум Корпорейшн Лімітед" (далі відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Український державний геологорозвідувальний інститут, про зобов'язання здійснити сплату збору в сумі 949000,00 грн, а саме просить:

- зобов'язати Компанію "Регал Петролеум Корпорейшн Лімітед", від імені якої діє Представництво "Регал Петролеум Корпорейшн Лімітед", здійснити сплату збору до Державного бюджету України за спеціальний дозвіл у сумі 949 000,00 грн за користування надрами у зв'язку з переоцінкою запасів вуглеводнів (газу природного вільного супутні: конденсат, етан, пропан, бутани) Свиридівського газоконденсатного родовища, згідно з протоколом ДКЗ України №2456 від 14 листопада 2011 року, відповідно до методики, визначеної постановою Кабінету Міністрів України від 15 жовтня 2004 року №1374.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 31 березня 2016 року провадження у справі за цим адміністративним позовом відкрито та призначено попереднє судове засідання.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2016 року закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

До суду надійшло клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі № 816/195/16 на підставі пунктів 1 та 4 частини першої статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України у зв'язку з тим, що набрало законної сили судове рішення з того самого спору і між тими самими сторонами, а також заявлені позовні вимоги не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Від позивача до суду надійшли пояснення щодо відсутності підстав для закриття провадження у справі № 816/195/16, згідно з якими адміністративні справи № 816/195/16 та №816/4947/15 мають різні предмети позову (а.с. 150-153).

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих сторонами доказів, суд дійшов висновку, що провадження у справі слід закрити з огляду на наступне.

Згідно зі статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до вимог статті 4 цього Кодексу правосуддя в адміністративних справах здійснюється адміністративними судами. Юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

За змістом частини третьої статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суб'єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду у випадках, передбачених Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Пунктом 8 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України позивача визначено як особу, на захист прав, свобод та інтересів якої подано адміністративний позов до адміністративного суду, а також суб'єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подана позовна заява до адміністративного суду.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі "Zand v. Austria" від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України. Вжитий у цій процесуальній нормі термін "суб'єкт владних повноважень" визначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС України).

Отже, компетенція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори.

Суд зазначає, що відповідно до постанови Пленуму Вищого адміністраитвного суду України від 20.05.2013 № 8 "Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів" для розгляду спору адміністративним судом необхідно встановити його публічно-правовий зміст (характер). Для з'ясування характеру спору суди повинні враховувати, що протилежним за змістом є приватноправовий спір. Так, спір набуває ознак публічно-правового за умов не лише наявності серед суб'єктів спору публічного органу чи посадової особи, а й здійснення ним (ними) у цих відносинах владних управлінських функцій. Відповідно управлінську функцію необхідно розуміти як діяльність усіх суб'єктів владних повноважень з виконання покладених на них Конституцією чи законами України завдань.

Суд звертає увагу, що вимоги про відшкодування шкоди в адміністративному процесі можуть розглядатися лише в одному провадженні з вирішенням публічно-правового спору, за інших обставин відшкодування шкоди вирішується судами в порядку цивільного та господарського судочинства (частина друга статті 21 Кодексу адміністративного судочинства України).

Також враховуючи те, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі й обов'язок суб'єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного (господарського) судочинства, який полягає у змагальності сторін, суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися "судом, встановленим законом" у розумінні частини першої статті 6 Конвенції.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовна вимога щодо зобов'язання Компанії "Регал Петролеум Корпорейшн Лімітед", від імені якої діє Представництво "Регал Петролеум Корпорейшн Лімітед", здійснити сплату збору до Державного бюджету України за спеціальний дозвіл у сумі 949 000,00 грн за користування надрами у зв'язку з переоцінкою запасів вуглеводнів (газу природного вільного супутні: конденсат, етан, пропан, бутани) Свиридівського газоконденсатного родовища, згідно з протоколом ДКЗ України №2456 від 14.11.2011, відповідно до методики, визначеної постановою Кабінету Міністрів України від 15.10.2004 №1374, не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства України, натомість має бути розглянута господарським судом згідно з нормами Господарського процесуального кодексу України (з огляду на суб'єктний склад сторін та предмет позову).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

З урахуванням викладеного не підлягає задоволенню клопотання представника відповідача щодо закриття провадження у справі на підставі пункту 4 частини першої статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України.

Також 09.06.2016 до суду від відповідача надійшло клопотання про відшкодування судових витрат, а саме просить:

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби геології та надр України на користь Компанії "Регал Петролеум Корпорейшн Лімітед", від імені якої діє Представництво "Регал Петролеум Корпорейшн Лімітед", судові витрати, повязані з розглядом справи № 816/195/16 у розмірі 13876,00 грн.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку щодо відсутності підстав для задоволення зазначеного клопотання з огляду на наступне.

Так, закриття провадження у справі це форма закінчення розгляду адміністративної справи без вирішення її по суті та винесення постанови у зв'язку із виявленням після відкриття провадження обставин, з якими закон пов'язує неможливість судового розгляду справи.

Відповідно до частини третьої статті 87 Кодексу адміністративного судочинства України до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать: витрати на правову допомогу; витрати сторін та їхніх представників, що пов'язані із прибуттям до суду; витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів на місці та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи.

Статтею 91 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що витрати, пов'язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їхніх представників, а також найманням житла, несуть сторони. Стороні, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб'єктом владних повноважень, та її представнику сплачуються іншою стороною добові (у разі переїзду до іншого населеного пункту), а також компенсація за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять. Компенсація за втрачений заробіток обчислюється пропорційно від розміру середньомісячного заробітку, а компенсація за відрив від звичайних занять - пропорційно від розміру мінімальної заробітної плати.

Також відповідно до частини першої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Аналізуючи вказані положення статей Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку, що компенсація вищезазначених витрат здійснюється у разі ухвалення судового рішення на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень. При закритті провадження у справі зазначені витрати не компенсуються, оскільки, закриваючи провадження у справі, суд не ухвалює судове рішення на користь якоїсь зі сторін процесу.

Отже, клопотання Компанії "Регал Петролеум Корпорейшн Лімітед", від імені якої діє Представництво "Регал Петролеум Корпорейшн Лімітед", про відшкодування судових витрат задоволенню не підлягає.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 7 Закону України від 08.07.2011 № 3674-VI "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Керуючись пунктом 1 частини першої статті 157, статтями 158, 160, 165, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Провадження у справі №816/195/16 за адміністративним позовом Державної служби геології та надр України до Компанії "Регал Петролеум Корпорейшн Лімітед", від імені якої діє Представництво "Регал Петролеум Корпорейшн Лімітед", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Український державний геологорозвідувальний інститут про зобов'язання здійснити сплату збору в сумі 949000,00 грн закрити, розяснивши позивачу право на звернення до господарського суду в порядку господарського судочинства.

У задоволенні заяви Компанії "Регал Петролеум Корпорейшн Лімітед", від імені якої діє Представництво "Регал Петролеум Корпорейшн Лімітед", про відшкодування судових витрат відмовити.

Роз'яснити позивачеві, що повторне звернення до адміністративного суду з цією самою позовною заявою не допускається.

Копію ухвали направити особам, які беруть участь у справі.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що ухвала суду не набрала законної сили.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали з одночасним надісланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали складено 21 червня 2016 року.

Суддя Т.С. Канигіна