Справа № 810/5537/15
Суддя: Лічевецький І.О.
Дата ухвалення: 2016-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/5537/15 Головуючий у 1-й інстанції: Дудін С.О. Суддя-доповідач: Лічевецький І.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Лічевецького І.О., суддів - Мельничука В.П., Мацедонської В.Е., при секретарі - Війтович Т.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційними скаргами ОСОБА_2, Білоцерківського міського відділу (з обслуговування міста Біла Церква та Білоцерківського району) Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області, Міністерства внутрішніх справ України на постанову Київського окружного адміністративного суду від 02 березня 2016 року у адміністративній справі за позовом ОСОБА_2 до Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області, Білоцерківського міського відділу (з обслуговування міста Біла Церква та Білоцерківського району) Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області, про зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом у якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просив:

- зобов'язати Міністерство внутрішніх справ України виплачувати йому протягом року після звільнення зі служби, щомісячну грошову допомогу у розмірі окладу за спеціальне звання;

- зобов'язати Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області виплатити одноразову грошову допомогу у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби;

- зобов'язати Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області виплатити компенсацію за 42 дні невикористаної ним щорічної відпустки;

- зобов'язати Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області виплатити середній заробіток за весь час затримки належних йому сум по день фактичного розрахунку;

- зобов'язати Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області виплатити одноразову грошову винагороду у розмірі двох мінімальних заробітних плат за нагородження відзнакою Міністерства внутрішніх справ «За відзнаку в службі» І ступеня;

- зобов'язати Головне Управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області виплатити одноразову грошову винагороду у розмірі однієї мінімальної заробітної плати за нагородження відзнакою Міністерства внутрішніх справ України «За відзнаку в службі» ІІ ступеня;

- зобов'язати Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області виплатити йому моральну шкоду у розмірі 2 000 грн.;

- зобов'язати Міністерство внутрішніх справ України в Київській області виплатити моральну шкоду у розмірі 1 000 грн.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 02 березня 2016 року адміністративний позов задоволено частково. Зобов'язано:

- Міністерство внутрішніх справ України вчинити дії відповідно до вимог чинного законодавства щодо нарахування та виплати позивачеві протягом одного року після звільнення зі служби щомісячної грошової допомоги у розмірі окладу за військовим (спеціальним) званням;

- Білоцерківський міський відділ (з обслуговування міста Біла Церква та Білоцерківського району) Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області нарахувати та виплатити ОСОБА_2 грошову компенсацію за невикористані дні щорічних відпусток: за 2014 рік у кількості 12 діб, за 2015 рік - у кількості 9 діб, а також нарахувати та виплатити середній заробіток за час затримки виплати грошової компенсації за невикористані дні щорічних відпусток при звільненні з органів внутрішніх справ - з 18.04.2015 по день фактичного розрахунку.

В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення окружним адміністративним судом норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, просить змінити згадане судове рішення, задовольнивши позов і в частині позовних вимог про зобов'язання Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області виплатити йому одноразову грошову допомогу у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Вказуючи на допущені, на думку Білоцерківського міського відділу (з обслуговування міста Біла Церква та Білоцерківського району) Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області, Міністерства внутрішніх справ України, судом порушення норм чинного матеріального та процесуального законодавства, що призвело до постановлення неправильного судового рішення, відповідачі просять скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом попередньої інстанції норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до наказу ГУ МВС України в Київській області № 112 о/с від 23.04.2007 р. «Про зарахування курсантами училища кандидатів на службу в ОВС» ОСОБА_2 був зарахований курсантом на навчання в Училище професійної підготовки працівників міліції.

З 08.09.2007 р. позивача призначено на посаду дільничного інспектора міліції Білоцерківського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області, а з 25.12.2013 р. - на посаду оперуповноваженого сектору державної служби боротьби з економічною злочинністю Білоцерківського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області.

Під час проходження позивач був нагороджений відзнаками Міністерства внутрішніх справ України «За відзнаку в службі» І ступеня та відзнакою «За відзнаку в службі» ІІ ступеня.

Відповідно до наказу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області № 205 о/с від 17.04.2014 р. ОСОБА_2 звільнено з 18.04.2015 р. з органів внутрішніх справ з посади оперуповноваженого сектора державної служби з економічною злочинністю Білоцерківського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області у запас (з постановкою на військовий облік) за п. 64 «г» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України, у зв'язку зі скороченням штатів.

За змістом цього наказу на момент звільнення календарна вислуга позивача складала 08 років 07 місяців 26 днів, а пільгова - 10 років 07 місяців 03 дні. Кількість невикористаних днів щорічної відпустки у році звільнення становить 9 днів.

Висновки суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для задоволення позову в частині позовних вимог про зобов'язання Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області виплатити ОСОБА_2 одноразову грошову винагороду за нагородження відзнаками Міністерства внутрішніх справ «За відзнаку в службі» І ступеня, «За відзнаку в службі» ІІ ступеня та в частині присудження моральної шкоди, позивачем не оспорюються.

Пунктом «а» статті 62 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 29 липня 1991 р. № 114 (надалі за тестом - «Положення») передбачено, що звільнення осіб рядового і начальницького складу зі служби у запас Збройних Сил (з постановкою на військовий облік) провадиться, якщо звільнені особи не досягли граничного віку для перебування в запасі осіб, які мають військові звання і за станом здоров'я придатні до військової служби.

Зокрема, відповідно до пункту «г» статті 64 Положення особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) через скорочення штатів - при відсутності можливості подальшого використання на службі.

Частиною 1 статті 9-1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 p. № 2262-XII передбачено, що особам, які звільнені зі служби за віком, станом здоров'я чи у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів без права на пенсію, протягом одного року після звільнення зі служби виплачується щомісячна грошова допомога в розмірі окладу за військовим (спеціальним) званням.

За приписами частини 1 ст. 83 Кодексу законів про працю України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - інваліда з дитинства підгрупи А I групи.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи кількість днів щорічної відпустки, яка не була використана позивачем у 2014-2015 році становить 21 день.

Разом з тим, компенсацію за всі не використані ним дні щорічної відпустки позивач при звільненні не отримав.

Доводи відповідачів про те, що при звільненні ОСОБА_2 йому було виплачено грошове забезпечення за квітень 2015 р. у більшому розмірі, обґрунтовано не взято судом до уваги, оскільки врахування будь-яких переплат у рахунок компенсації за невикористані дні відпустки чинним законодавством не передбачено.

Відповідно до ст. 116 Кодексу законів про працю України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Згідно частини 1 ст. 117 Кодексу законів про працю України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

З огляду на наведені правові норми та фактичні обставини справи, слід погодитись з висновком суду попередньої інстанції про наявність підстав для задоволення позову у зазначеній частині.

Суд також дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_2 не набув права на отримання одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

За змістом частини 1 статті 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу у разі звільнення зі служби у зв'язку із скороченням штатів за наявності вислуги 10 років і більше.

Водночас, календарна вислуга років ОСОБА_2 є меншою, ніж 10 років.

Помилковим є посилання позивача на те, що у період з 2002 р. по 2005 р. він проходив навчання у Белгородському університеті споживчої кооперації.

Згідно пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» № 393 від 17 липня 1992 р. до вислуги років особам офіцерського складу Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Цивільної оборони України та інших військових формувань, створених Верховною Радою України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, а також особам середнього, старшого і вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, Державної інспекції техногенної безпеки та Державної кримінально-виконавчої служби України при призначенні пенсій згідно з пунктом "а" статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ" додатково зараховується час їхнього навчання (у тому числі заочно) у цивільних вищих навчальних закладах, а також у інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське звання, до вступу на військову службу або призначення на відповідну посаду в межах до п'яти років із розрахунку - один рік за шість місяців.

При цьому, позивачем не заперечувалось, що після закінчення Белгородського університету споживчої кооперації яких офіцерське звання йому не присвоювалось.

Враховуючи наведене, судова колегія не знаходить підстав для скасування судового рішення з мотивів, наведених в апеляційних скаргах.

Керуючись статтями 160, 198, 200, 205 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ

Апеляційні скарги ОСОБА_2, Білоцерківського міського відділу (з обслуговування міста Біла Церква та Білоцерківського району) Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області, Міністерства внутрішніх справ України залишити без задоволення, а постанову Київського окружного адміністративного суду від 02 березня 2016 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі в 20-ти денний строк з дня складення ухвали в повному обсязі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України, з подачею документу про сплату судового збору, а також копій касаційної скарги відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі, та копій оскаржуваних рішень судів першої та апеляційної інстанцій.

Головуючий суддя І.О.Лічевецький

суддя В.П.Мельничук

суддя В.Е.Мацедонська

Ухвала складена в повному обсязі 21 червня 2016 р.

Головуючий суддя Лічевецький І.О.

Судді: Мацедонська В.Е.

Мельничук В.П.