Справа № 628/774/16-а
Суддя: Волчек О. О.
Дата ухвалення: 2016-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 628/774/16-а
Провадження №2-а/628/17/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2016 року Купянський міськрайонний суд Харківської області

у складі: головуючого судді Волчек О.О.,

за участю

секретаря судового засідання Разєнкової Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Купянську справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Купянського обєднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області про визнання неправомірними неправомірними дії, зобовязання виплатити незаконно невиплаченої пенсії та продовження виплати раніще призначеної пенсії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з адміністративним позовом, в якому просить :визнати дії Купянського обєднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області щодо відмови ОСОБА_1 у відновленні виплати раніше призначеної відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" пенсії по втраті годувальника з 01.06.2015 року по 31.12.2015 року: зобов`язати Купянське обєднане управління Пенсійного фонду України Харківської області відновити ОСОБА_1 з 01.06.2015 року по 31.12.2015 року виплату пенсії по втраті годувальника , призначеної відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

В обґрунтування своїх вимог, позивач зазначила, що з 1 листопада 2000 р. вона працює в державному органі та є державним службовцем, що підтверджується копією з трудової книжки. З 1 квітня 2015 р. виплата їй пенсії по втраті годувальника припинена відповідно до п. 12 ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2.03.2015 р. По теперішній час вона пенсії не отримує. З 01.12.2013 р. розмір пенсії , яку вона отримує, складає, 1049,00 грн.

Крім того, позивач посилається на те, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» передбачене, що тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року у період роботи особи на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених ЗУ «Про державну службу» пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються.

Також в позові вказано, що відповідно до п.5 Перехідних положень до Закону України « Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2.03.2015 р. у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії (щомісячне довічне грошове утримання)

2

призначаються відповідно до законів України, у тому числі, і Закону України «Про державну службу».

З 01.06.2015 р. Верховною Радою не був прийнятий закон щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовані норми щодо пенсіного забезпечення обсі, яким пенсії (щомісячне грошове утримання) призначалися відповідно до ряду законів, у тому числі, «Про державну службу, і посада, на який позивач працює, не надає права на призначення пенсії у порядку та на умовах, передбачених Законом України « Про державну службу», у звязку з цим відпали підстави для припинення виплати позивачці пенсії по втраті годжувальника, оскільки вона з зазначеної дати не є особою, ка має право на призначення пенсії у порядку спеціального закону.

Позивач посилається на те, що з 01.06.2015 року перешкоди для виплати пенсії відсутні. При зверненні в січні 2016 року до відповідача з заявою про поновлення виплати пенсії, їй було відмовлено в поновленні виплати пенсії листом № 5/Г-18 від 25.01.2016 р з підстав, що позивачка працює на посаді державного службовця та пенсія по втраті годувальника їй не виплачується, а виплату буде поновлено у разі звільнення з займаної посади.

Позивач вказує також, що, обгрунтовуючи відмову у відновленні їй виплати пенсії з 1 червня 2015 року, відповідач невірно трактує положення п.5 Перехідних положень до Закону України «Про внесення до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року, і вважає, що незаконними дії відповідача, який не поновив виплату раніш призначеної позивачці пенсії, що грубо порушує її конституційне право на пенсійне забезпечення, передбачене ст. 46 Конституції України. Крім того, позивач вказує, що, виходячи із змісту ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2.03.2015 р., її право на соціальний захист порушено відповідачем з 1 червня 2015 року, оскільки вона має право на отримання пенсії.

Крім того, в позові вказане, що Пенсійний фонд України порушує ст. 8 Конституції України, яка закріплює принцип верховенства права, складовою якого є правова визначеність, основу якого утворює ідея передбачуваності очікування субєктом правовідносин визначених правових наслідків (правового результату) своєї поведінки, яка відповідає наявним у суспілстві нормативним приписам.

Також позивач посилаєтся на те, що у ст. 22 Конституції України зазначене, що права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допусакється звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. З наведеним положенням Конституції України узгоджується і спеціальная норма- ст. 48 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» № 2453 від 07.07.2010 р., яка закріплює принцип незалежності суддів та зазначає, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України гарантій незалежності судді, з цього приводу також неодноразово висловлювався Конституційний Суд України. Зокрема, у пункті 4, абзацах 2, 3 пункту 7 мотивувальної частини рішення від 11.10.2005 р. № 8-рп Конституційний Суд України зазначив, що конституційні принципи, на яких базується здійснення прав і свобод людини і громадянина в Україні, включаюсиі право на пенсійне забезпечення, передбачають за змістом статей 1,3, 5 (частина 2), 8, 19 (частина 2), 22,23, 24 (частина 1) Основного Закону України (254 к/96-ВР) правові гарантії, правову визначеність і повязану з ними передбачуваність законодавчої політики у сфері пенсійного забезпечення, необхідні для

3

того, щоб учасники відповідних правовідносин мали можливість передбачити наслідки своїх дій і бути впевненими у своїх законних очікуваннях, що набуте ними на пілставі чинного законодавства право, його зміст та обсяг буде ними реалізовано, тобто набуте право не може бути скасоване, звужене. Згідно зі ст. 22 Конституції України, закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прв і свобод.

Крім того, у позові зазначене, що аналіз прецендентної практики Європейського суду з прав людтни дає підстави для формування позиції, відповідно до якої при вирішенні питань щодо порушення державами-учасницями Ради Європи положень Конвенції про захист прав і основоположних свобод та протоколів до неї, увага акцентується на дотриманні державою принципу правомірних або законних очікуванб та захисту прав людини через призму цього принципу.Правомірні очікування виникають в особи, якщо нею було дотримано всіх вимог законодавства для отримання відповідного рішення уповноваженого органу, а тому вона мала всі підстави вважати таке рішення дійсним і розраховувати на певний стан речей, тобто у своїх рішеннях ЄСПЛ установив, що наявність «правомірних (законних) очікувань» є передумовою для відповідного захосту. У свою чергу, умовою наявності «правомірних очікувань» у розумінні практики ЄСПЛ є достатні законні підстави.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позову, подавши письмові заперечення, а також доповнення до заперечень

У запереченнях міститься прохання про залишення без розгляду позовні вимоги, посилаючись на те, що згідно заяви встановленого зразку № 198 від 30.12.2010 р. позивачу проведено перехід на пенсію по втраті годувальника, виплату якої припинено з 01.04.2015 р. Відповідно до ЗУ «Про внесення зміндо деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 р. № 213- VIII у період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», на посадах які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання в порядку та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про судоустрій і статус суддів», «Про прокуратуру», пенсії, призначені відповідно до цього закону, не виплачуються. Відповідно до п. 5 Прикінцевих положень Закону України ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 р. № 213- VIII у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі, спеціальних, на загальних підставах, з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії (щомісячне довічне грошове утримання) призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про судоустрій і статус суддів», «;Про статус народного депутата України", «;Про Кабінет Міністрів України», «;Про судову експертизу», «;Про Національний банк України». «Про службу в оргагах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу». У звязку з вищенаведеним з 1 червня 2015 р. пенсії в порядку та на умовах, визначених ЗУ «Про державну службу» не призначаються, раніше призначені пенсії не перераховуються. ЗУ ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 р. мав чинність до 31.12.2015 р. Відповідно до п.2 ст. 49 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 02.03.2003 р., поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням

4

територіального органу Пенсіного фонду протягом 10 днів після зясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною 3 статті 35 та ст. 46 цього Закону. В даному випадку умов для відновлення виплати пенсій позивачу не має, враховуючи, що порядок виплати пенсій та щомісячного довічного грошового утримання тимчасово, у періодд з 1 січня 2016 р. по 31 грудня 2016 р. залишено незмінним відповідно до ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 24.12.2015 р. № 911. Крім того, в запереченнях вказано, зо позивачем пропущено строк звернення до суду. Позивач просить суд з 1 червня 2015 р. відновити виплату пенсій, тобто строк звернення до суду сплниува в грудні 2015 р. Позивач мала можоливість ознайомитись з нормативно-правовими актами, знати про порушення своїх прав, оскільки всі нормативні акти оприлюднюються та є загальнодоступними.

Крім того, з посиланням на положення ч. 1 ст. 3 КАС України відповідач вказує на неможливість зобовязати відповідача на майбутнє вчиняти певні дії, оскільки відсутні факти порушення пенсійних прав позивача у майбутньому.

У доповненнях до зеперечень відповідач просить відмосити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що відповідно до п.4.1 «Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» , орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виді пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою. Як підтверджено в позові та підтверджено матеріалами справи, звернення позивача від 20.01.2016 р. до управління Пенсійного фонду України в Купянському районі Харківської області, розглянуте відповідно до ЗУ « Про звернення громадян», і за результатами розгляду звернення позивачу надана письмова відповідь (лист від 25.01.2016 р. № 5/1-73) про відсутність правових підстав для поновлення виплати раніше призначеної пенсії.Таким чином, вказаний лист не модна вважати правовим актом індівідуальної дії в розумінні КАС Украхни. Вказаний лист не є рішенням субєкта владних повноважень у розумінні КАС України. Згідно до п. 5 ст. 45 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» документи про призначення (перерахуванок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії. Позивач з заявою про поновлення виплати раніше призначеної пенсії встановленого зразку до відповідача не звертався.

Крім того відповідач посилається на те, що відповідно до п. 22 ЗУ «Про внесення зміндо деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 911- VIII від 24.12.2015 р. зазначено, що у Законі України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» у частині 1 ст. 47 абз. 2 викласти у редакції, що «тимчасово, у період з 1 січня 2016 р. по 31 грудня 2016 р. особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України «Про державну службу», «Про судоустрій і статус суддів», «Про прокуратуру», призначені пенсії, (щомісячне довічне грошове утримання) не виплачуються. Оскільки позивач є державним службовцем, тобто працює на посаді та на умовах, передбачених ЗУ «Про державну службу», відповідач правомірно припииив йому виплату раніш призначеної пенсії. Твердження позивача, що з 1 червня 2015 р. посада, на якій вона працює, не дає права на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених ЗУ «Про державну службу»,

5

тому відпали підстави для припинення аиплати пенсії по втраті годувальника згідно до ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», є хибнимю Законом України «Про внесення зміндо деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 911- VIII від 24.12.2015 р. передбачене, що саме факт праці на посаді державного службовця припиняє виплату призначеної йому пенсії.

Позивач в судове засідання не з»явилась. Надала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала.Аредставник відповідача тавож надала заяву, у який просить провести судове засідання без участі представника, вказавши , що підтримує заперечення з доповненнями.

Дослідивши надані сторонами докази в їх сукупності суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково із наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач дійсно перебуває на обліку в Ізюмському об»єднаному управлінні ПФУ в Харківської області як одержувач пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування»з 26.12.2011 року, що сторонами визнається.

Позивач продовжує працювати на посаді головного спеціалиста Управління пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Харкова (а.с. а.с.13-25).

ОСОБА_1 має пенсійне посвідчення № НОМЕР_1 (а.с.26). ОСОБА_1 призначено 3 групу інвалідності дитинства з 25.11.2014 р. по 01.12.2016 р. (а.с.27).

Із листа УПФУ в Купянському районі Харківської області від 25.01..2016 року № 5/г вбачається, що позивач перебуває на обліку в управління з 28.02.1996 р. та отримувала пенсію по інвалідності 3 групи, як інвалід дитинства. Згідно заяви № 198 від 30.12.2010 р. позивачці проведено перехід на пенсію по страті годувальника. Крім того, у листі вказано про те, що позивачка зверталася до відповідача з заявою від 20 січня 2015 року про поновлення виплати призначеної їй пенсії, що виплату пенсій по страті годувальника їй було припинено з 01.04.2015 р. , відповідачем було відмовлено в задоволенні заяви, та вказано, що з 1 червня 2015 року пенсії в порядку та на умовах, визначених ЗУ «Про державну службу» не призначаються, раніш призначені пенсії не перераховуються (а.с.28-29).

На а.ч. 40 міститься заява ОСОБА_1 до Пенсійного фонду України про призначення (перерахунок) пенсії по втраті годувальника.

Стаття 19 Конституції Українипередбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.Згідно ст. 22 Конституції Україниправа і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права та свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат для догляду, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

6

Пенсійне забезпечення громадян України, в т.ч. порядок призначення та виплати пенсій, визначення розміру пенсії, регулюються Законом України "Про пенсійне забезпечення", Законом України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" та іншими нормативно-правовим актами.

02.03.2015 року було прийнято Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" № 213 -VIII від 02.03.2015р., який набрав чинності з 01.04.2015року.

Вказаним Законом (пп.2 п.12 розділу 1) внесені зміни в ст. 47 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування", згідно яких: тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року:- у період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1ст. 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених Законами України "Про статус народного депутата України", «Про державну службу», "Про прокуратуру", «;Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цьогоЗакону, не виплачуються;- у період роботи на інших посадах/роботах пенсія, призначена особі відповідно до цієї статті (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1ст. 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), розмір якої перевищує 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, виплачується в розмірі 85 відсотків призначеного розміру, але не менше 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

Крім того, згідно п.2 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» вказаного Закону порядок виплати пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) працюючим пенсіонерам, встановлений цим Законом, поширюється на пенсіонерів (утримувачів щомісячного довічного грошового утримання) незалежно від часу призначення пенсії.

Станом на 1 квітня 2015 року посада, на якій працює позивач, дійсно, давала право на призначення пенсії у порядку та на умовах, передбачених ЗУ «Про державну службу» у зв'язку з чим відповідачем було припинено виплату пенсії позивачу з 1 квітня 2015 року.

Разом з тим, відповідно до пункту 5 розділу III «Прикінцеві положення» Закону № 213 у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «;Про судоустрій і статус суддів», «;Про статус народного депутата України", «;Про Кабінет Міністрів України», «;Про судову експертизу», «;Про Національний банк України», «;Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового таМитного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Вказаний в пункті 5 розділу III «Прикінцеві положення» Закону № 213 закон щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах до 1 червня 2015 року прийнятий не був, у зв'язку з чим з вказаної дати втратили чинність, зокрема, нормиЗакону України «Про державну службу» та Закону України « Про судоустрій і статус суддів» щодо пенсійного забезпечення і відповідно пенсії/ щомісячне грошове утримання за цими Законами не призначаються.

7

На даний час особам, які підпадають під дію Закону України «Про державну службу», пенсія призначається відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Таким чином, з 1 червня 2015 року посада, на якій працює позивач, не дає права на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу» та Законом України « Про судоустрій і статус суддів», у зв'язку з чим відпали передбачені ч. 1ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» підстави для невиплати позивачу пенсії, призначеної відповідно до вказаного Закону. З 1 червня 2015 року перешкоди для виплати позивачці вказаної пенсії відсутні.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що з 1 червня 2015 року виплата пенсії, призначеної позивачу відповідно доЗакону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», підлягає відновленню, у зв'язку з відсутністю підстав для її невиплати.

За таких обставин, слід зобов'язати відповідача поновити з 1 червня 2015 року виплату призначеної позивачу пенсії по втраті годувальика.

Суд вважає безпідставними доводи відповідача про те, що ОСОБА_1 не зверталася з заявою про поновлення їй пенсії, оскільки у самому листі Управління пенсійного фонду України в Купянському районі Харківської області міситься посилання на звернення ОСОБА_1 стосовно припинення виплати пенсії (а.с.28).

Також суд вважає необгрунтованими доводи відповідача щодо порушення позивачкою строку звернення до адміністративного суду.

Згідно ч. 2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як встановлено в судовому засіданні, на своє звернення, на адресу ОСОБА_1 Управлінням пенсійного фонду України в Купянському районі Харківської області 25.01.2016 р. направлено лист з повідомленням про те, що пенсію по втраті годувальника припинено з 01.04.2015 р., і про те, що з 1 червня 2015 р. пенсії в порядку та на умовах, визначених ЗУ «Про дердавну служюу», не призначаються, раніше призначені пенсії не перераховуються, з посиланням на законодавчі акти, яки регулюють вказане питання.

У суда не викликає сумніві, що саме з отриманням вказаного листа позивачка дізналася про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. До суду позивачка звернулася 25.02.2016 р. Таким чином, строк, встановлений ст. 99 КАС України, позивачкою не пропущений.

Разом з цим, позов не містить вимоги щодо кінцевої дати періоду відновлення пенсійних виплат. У цій частині суд надхїодить до наступних висновків.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015р. № 911-VІІІ, який набрав чинності 01 січня 2016 року, внесено зміни до статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», зокрема, частину першу вказаної статті викладено в такій редакції: «Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи, ветеранів військової служби та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України "Про державну службу", «Про прокуратуру",

8

«Про судоустрій і статус суддів", призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється». Таким чином, враховуючи, що позивач працює на посаді та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу», підстави для виплати йому з 01 січня 2016 року пенсії, відсутні. Отже, припинивши з 01 січня 2016 року виплату пенсії позивачу, відповідач діяв у відповідності до вимог чинного законодавства.

Тому суд вважає необхідним, задовольнивши позовні вимоги, вказати кінцевий період здійснення пенсійних виплат- по 31.12.2015 року

Стосовно вимог щодо зобовязання відповідача продовжити виплати раніш призначеної пенсії суд погоджується з доводами відповідача.

Так, згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративнрого судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень збоку органів дердавної влади, органів місцевого самоврядування … здійсненні ними владних управлінських функцій.

Таким чином, дійсно неможливо зобовязати відповідача на майбутнє вчинити певні дії, оскільки відсутні факти порушення пенсійних прав позивача у майбутньому.

При таких обставинах суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню частково.

Керуючись ст. ст.2,11,71,94,158-163 КАС України,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Купянського обєднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Купянського обєднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області щодо відмови ОСОБА_1 у відновленні виплати раніше призначеної відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" пенсії по втраті годувальника з 01.06.2015 року по 31.12.2015 року.

Зобов`язати Купянське обєднане управління Пенсійного фонду України Харківської області відновити ОСОБА_1 з 01.06.2015 року по 31.12.2015 року виплату пенсії по втраті годувальника , призначеної відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" .

В іншій частині позов залишити без задоволення.

Повний текст рішення виготовлений 9 червня 2016 року.

Головуючий О.О. Волчек