Справа № 1490/3023/12
Суддя: Вовненко Г. Ю.
Дата ухвалення: 2012-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

1490/3023/12 04.07.2012
Головуючий у 1-й інстанції Єгорова Н.І.
Доповідач апеляційного суду ОСОБА_1
№ 22а/1490/14/12 р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2012 року

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого Вовненко Г.Ю.,

суддів:ОСОБА_2, ОСОБА_3,

при секретарі Скопенко В.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України в Доманівському районі Миколаївської області на рішення Доманівського районного суду Миколаївської області від 24 вересня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_4 до управління Пенсійного фонду України в Доманівському районі Миколаївської області про захист соціальних прав, передбачених Законом України «Про соціальний захист дітей війни», -

встановила:

19 серпня 2010 року позивачка звернулась в суд з позовом до УПФ, в якому просила визнати неправомірними дії УПФ, зобов'язати його нарахувати та виплатити невиплачене підвищення до пенсії за віком відповідно до Закону України від 18 листопада 2004 року, «Про соціальний захист дітей війни» (далі - Закон від 18 листопада 2004 року) за період з 17 серпня по 31 грудня 2007 року, з травня по грудень 2008 року, за 2009 рік та з січня по липень 2010 року.

Рішенням Доманівського районного суду Миколаївської області від 20 вересня 2010 року позов задоволено частково. Визнано бездіяльність УПФ стосовно не нарахування та невиплати підвищення до пенсії дитині війни починаючи з 19 серпня 2009 року по 31 липня 2010 року неправомірною. Зобов'язано УПФ нарахувати та виплатити ОСОБА_4 підвищення до пенсії як дитині війни в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, встановленої ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», за період з 19 серпня 2009 року по 31 липня 2010 року з занням 10 % виплачених. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із зазначеним рішенням відповідач оскаржив його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі УПФ, посилаючись на невірне застосування судом норм матеріального права, просило рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Законом України від 2 грудня 2010 року № 2748-У1 «Про внесення змін до розділу ХП «Прикінцеві положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо передачі справ, пов'язаних із соціальними виплатами», який набрав чинності 20 грудня 2010 року, встановлено, що апеляційні скарги щодо справ, пов'язаних із соціальними виплатами, подані до набрання чинності вказаним Законом № 2748-У1, розглядаються апеляційними судами в порядку адміністративного судочинства.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність рішення в межах доводів апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач отримує пенсію за віком та належить до категорії нгромадя, яким визначено статус дитини війни.

Положенням ст. 6 Закону від 18 листопада 2004 року (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30% мінімальної пенсії за віком.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2010 рік» будь яких обмежень дій ст. 6 Закону від 18 листопада 2004 року не передбачено.

Окрім цього, статтею 70 Закону України "Про державний бюджет України на 2010 рік» Кабінету Міністрів надано право в 2010 році встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами. Названа норма передбачає встановлення в абсолютних сумах розмірів лише тих виплат, вихідним критерієм розрахунку яких є розмір мінімальної заробітної плати. Відповідно її дія не поширюється на спірні правовідносини, оскільки розмір зазначених соціальних виплат згідно із Законом України "Про соціальний з дітей війни" залежить від розміру мінімальної пенсії за віком.

Отже, нарахування та виплата у 2010 році дітям війни підвищення до пенсії або щомісячного грошового довічного утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, повинні здійснюватися відповідно до норм Закону У "Про соціальний захист дітей війни".

Відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України, в редакції Закону України від 07.07.2010 року, який набрав чинності з 05.08.2010 року та діяв на час звернення позивача до суду з вказаним позовом, встановлено строк для звернення особи до суду протягом шестимісячного строку. Проте, суд першої інстанції помилково визначив цей строк попередньою редакцією ч. 2 ст. 99 КАС України, яка встановлювала річний строк звернення до суду з позовом про захист прав, свобод та інтересів.

Таким чином, право на здійснення перерахунку підвищення до пенсії у розмірі визначених ст. 6 Закону від 18 листопада 2004 року, позивач має в межах частини позовних вимог, а саме з 01 лютого по 31 липня 2010 року включно.

Суд першої інстанції з врахуванням наведених положень законів прийшов до обґрунтованого висновку про те, що УПФ як орган, якому делеговано повноваження щодо призначення і виплати пенсії та доплат до них, повинен був діяти відповідно до вимог ст. 6 Закону від 18 листопада 2004 року і здійснити відповідні перерахування. Однак УПФ у порушення зазначених положень цього Закону таких нарахувань не проводило.

Доводи відповідача щодо правомірності своїх дій із посиланням на відсутність бюджетних коштів для повної реалізації програми з доплат дітям війни не приймаються до уваги, оскільки питання фінансування цих видатків не є предметом цього спору. Проблеми надання бюджетних коштів УПФ для виконання покладених на нього обов'язків у справах цієї категорії виходять за межі заявлених вимог і тому судом не розглядалися.

Щодо посилання в апеляційній скарзі на не визначення законодавчо розміру мінімальної пенсії за віком, з якої має обчислюватись спірне підвищення до пенсії, то розрахунок необхідно проводити, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», оскільки іншого розміру такої пенсії законодавством не передбачено.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого суду, а тому не можуть бути підставою для скасування правильного по суті судового рішення.

Керуючись ст. ст. 198, 201, 207 КАС України, колегія суддів, -

Постановила

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Доманівському районі Миколаївської області на рішення Доманівського районного суду Миколаївської області від 24 вересня 2010 року задовольнити частково.

Рішення Доманівського районного суду Миколаївської області від 20 вересня 2010 року -змінити.

Викласти резолютивну частину змінюваного рішення в наступній редакції:

В задоволенні позову ОСОБА_4 до управління Пенсійного фонду України в Доманівському районі Миколаївської області щодо недоврахування та невиплати соціальної допомоги, як дитині війни, за період з 19 серпня по 31 грудня 2007 року, з травня по грудень 2008 року, 01 січня по 31 грудня 2009 року, та з січня 01 січня 2010 року по 31 січня 2010 року відмовити у зв'язку з пропуском строку звернення до суду.

Визнати неправомірною бездіяльність управління Пенсійного фонду України у Доманівському району Миколаївської області стосовно не нарахування та невиплати підвищення до пенсії дитині війни, починаючи з 01 лютого по 31 липня 2010 року

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України у Доманівському районі Миколаївської області нарахувати та виплатити ОСОБА_4 підвищення до пенсії як дитині війни в розмірі ЗО % мінімальної пенсії за віком, встановленої ч. 1 ст. 28 України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за період з 01 лютого по 31 липня 2010 року включно з урахуванням 10 % виплачених.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, і з цього часу може бути на в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді