Справа № 815/1993/15
Суддя: Васильченко Н.В.
Дата ухвалення: 2016-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

815/1993/15

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючої судді – Васильченко Н.В.,

суддів: Калашнікової О. В., Леонтович К.Г.

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду справу за касаційною скаргою Одеської митниці Державної фіскальної служби на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 20 травня 2015 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 28 жовтня 2015 року у справі № 815/1993/15 за позовом ТОВ “Нєман” до Одеської митниці Державної фіскальної служби про скасування рішення та картки відмови, -

в с т а н о в и л а :

Не погоджуючись з ухваленими по справі рішеннями Одеська митниця ДФС звернулася до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення судів першої і апеляційної інстанцій та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволені позову, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши матеріали касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що відсутні підстави для скасування судових рішень, а касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З метою митного оформлення товару ТОВ «Нєман» 17 березня 2015 року подало до відповідача електрону митну декларацію, згідно якої декларантом була визначена митна вартість товару за ціною угоди щодо подібних (аналогічних) товарів. Одночасно з митною декларацією декларант подав митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення, у тому числі оформлені митні декларації, які були використані як джерела інформації для визначення митної вартості товарів, які є подібними задекларованому товару.

За результатами розгляду наданих документів, відповідач направив на адресу ТОВ «Нєман» електронний лист, в якому зазначалось, що подані документи не містять всіх даних, що підтверджують обраний декларантом метод визначення митної вартості, та зобовязав надати митному органу додаткові документи відповідно до переліку.

На вимогу митного органу, позивачем 18 березня 2015 року надано додаткові документи, а саме: лист експертно-аналітичного центру щодо визначення середньої вартості на аналогічний товар та прайс-лист контрагента позивача.

За результатами перевірки наданих позивачем документів, 18 березня 2015 року Митним постом «Одеса-порт» Одеської митниці прийнято рішення про коригування митної вартості товарів за № 500060001/2015/610025/2, в якому зазначено, що метод визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних та подібних (аналогічних) товарів не можливо застосувати, оскільки у митного органу відсутня інформація щодо вартості операцій з ідентичними та подібними (аналогічними) товарами. Одночасно митним органом здійснено коригування заявленої митної вартості із застосуванням резервного (шостого) методу, виходячи з рівня митної вартості подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено.

Також на підтвердження реальності визначеної позивачем митної вартості товару, ТОВ «Нєман» на адресу митного органу додатково надано лист ТОВ «Експертно-аналітичний центр «Магеллан» від 17 березня 2015 року за № ОС №41/03-С, в якому за результатами аналізу ринку викладено узагальнену інформацію щодо середньої вартості на аналогічний або подібний задекларованому товар за ідентичними умовами поставки (CIF-Одеса).

Суди попередніх інстанцій дійшли висновку про те, що контроль за правильністю обчислення декларантом митної вартості товару, який належить до виключної компетенції митного органу, полягає не в тому, щоб скоригувати митну вартість товару в бік збільшення, а в тому, щоб визначити реальну ціну товару, що ввозиться на територію України. При цьому формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення, здійсненого у попередні періоди, сам по собі не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості, а також не може бути єдиною достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за визначеним декларантом методом.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками судів першої і апеляційної інстанцій виходячи з наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади і органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Згідно ч. 7 ст. 54 Митного кодексу України у разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Колегія суддів дійшла думки, що суди першої та апеляційної інстанції повно та всебічно дослідили обставини справи, вірно встановили характер спірних правовідносин та обґрунтовано застосували норми матеріального права до їх вирішення.

Відповідно до ст. 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення – без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Колегія суддів вважає, що доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З урахуванням викладеного, судами першої і апеляційної інстанцій винесені законні і обґрунтовані рішення, постановлені з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для їх скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Одеської митниці Державної фіскальної служби залишити без задоволення.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 20 травня 2015 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 28 жовтня 2015 року у справі № 815/1993/15 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через 5 днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі і оскарженню не підлягає, але може бути переглянута Верховним судом України з підстав, в порядку та у строки, визначені ст.ст. 236 – 239-1 КАС України.