Справа № 816/506/16
Суддя: І.Г. Ясиновський
Дата ухвалення: 2016-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2016 року м. ПолтаваСправа № 816/506/16

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Ясиновського І.Г.,

за участю: секретаря судового засідання - Петренко О.В.

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Курила В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

13 квітня 2016 року позивач фізична особа-підприємець ОСОБА_3 (надалі також - позивач) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області (надалі також - відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення про застосування фінансових санкцій від 29 лютого 2016 року № 000005/16-03-21/НОМЕР_1.

В обґрунтування своїх вимог посилалася на незгоду із вищевказаним рішенням, яким до нього застосовано фінансові санкції у сумі 13600 грн за порушення вимог статті 15-3 Закону України від 19 грудня 1995 року № 481/95-ВР "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", а саме, продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв особам, які не досягли 18 років. Вказував, що рішення є необґрунтоване, оскільки прийняте на підставі протоколу СКМСД Кременчуцького МВ УМВС України в Полтавській області від 25 червня 2015 року, складеного відносно офіціанта ОСОБА_4, в якому не вказано жодних даних про неповнолітніх осіб, що дають змогу ідентифікувати. Стверджував, що відсутність інформації про неповнолітню особу, якій здійснено продаж підакцизних товарів виключає можливість вважати встановленим факт такого продажу, а наявність копії свідоцтва про народження ОСОБА_5 не підтверджує вік саме тієї особи, якій було здійснено продаж алкогольних товарів. Крім того, зазначає, що факт продажу не підтверджено, оскільки в матеріалах, які надійшли до контролюючого органу наявний лише попередній розрахунок.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти позову, просив відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що факт порушення позивачем ст. 15-3 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" підтверджено матеріалами правоохоронного органу - СКМСД Кременчуцького МВ УМВС України в Полтавській області від 25 червня 2015 року. За таких обставин згідно частини 2 статті 17 Закону України № 481/95-ВР до позивача застосовано фінансові санкції у розмірі 6800 грн за продаж пива та у розмірі 6800 грн за продаж вина особі, яка не досягла 18 років.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини та відповідні правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) зареєстрований 16 жовтня 2012 року за №0020691 як фізична особа-підприємець /а.с.14-15,18-20/.

Позивач має ліцензію на здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями серії НОМЕР_2 від 16 грудня 2014 року терміном дії з 02 січня 2015 року по 01 січня 2016 року /а.с. 101-102/.

25 червня 2015 року працівниками СКМСД Кременчуцького МВ УМВС України проведена перевірка гриль - бару "ІНФОРМАЦІЯ_2" по АДРЕСА_1, у якому здійснює господарську діяльність ФОП ОСОБА_3

Під час перевірки зафіксовано факт реалізації бокалу пива та 50 гр. вина офіціантом ОСОБА_4 неповнолітній ОСОБА_5 (дата народження 28 липня 1999 року). За результатами перевірки складено адміністративний протокол про адміністративне правопорушення начальником СКМСД Кременчуцького МВ УМВС України в Полтавській області майором міліції ОСОБА_6 ПО №153254 за ч. 2 ст. 156 КУпАП. Пояснення неповнолітньої ОСОБА_5 разом із копією свідоцтва про народження, а також пояснення офіціанта долучено до матеріалів адміністративного правопорушення /а.с.57-61/.

Постановою № 121 від 09 вересня 2015 року адміністративної комісії при виконавчому комітеті Автозаводської районної ради м. Кременчука, винесеною на підставі протоколу ПО № 153254 від 25 червня 2015 року, стосовно громадянки ОСОБА_4, яка працює офіціантом гриль - барі "ІНФОРМАЦІЯ_2", м. Кременчук застосовано штраф, в подальшому провадження у справі закрито на підставі пункту 7 частини 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення /а.с. 63/.

На підставі вказаних матеріалів Кременчуцькою ОДПІ винесено рішення про застосування фінансових санкцій № 00005/16-03-21/НОМЕР_1 від 29 лютого 2016, яким до ФОП ОСОБА_3 застосовано фінансові санкції у вигляді штрафу в розмірі 13600 грн за порушення ст. 15-3 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів"/а.с.36/.

20 березня 2016 року позивач отримав вказане рішення, про що свідчить зворотне повідомлення про вручення поштового відправлення /а.с.37/.

Позивач не погодився з рішенням про застосування фінансових санкцій № 000005/16-03-21/НОМЕР_1 від 29 лютого 2016 року, у зв'язку з чим оскаржив його до суду.

Надаючи оцінку оскаржуваному рішенню, суд виходить з наступного.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 15-3 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" від 19 грудня 1995 року № 481/95-ВР (надалі також - Закон № 481/95-ВР) забороняється продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових та тютюнових виробів особам, які не досягли 18 років.

Продавець пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових або тютюнових виробів зобов'язаний отримати у покупця, який купує пиво (крім безалкогольного), алкогольні напої, слабоалкогольні напої, вина столові або тютюнові вироби, паспорт або інші документи, які підтверджують вік такого покупця, якщо у продавця виникли сумніви щодо досягнення покупцем 18-річного віку.

У разі відмови покупця надати такий документ продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових або тютюнових виробів такій особі забороняється.

Відповідно до частини 2 статті 17 Закону № 481/95-ВР до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі порушення вимог статті 15-3 цього Закону - 6800 гривень.

Відповідно до частини 4 статті 17 Закону № 481/95-ВР рішення про стягнення штрафів, передбачених частиною другою цієї статті, приймаються органами доходів і зборів та/або органом, який видав ліцензію на право виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями і тютюновими виробами, та іншими органами виконавчої влади у межах їх компетенції, визначеної законами України.

Механізм застосування фінансових санкцій визначений Порядком застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 02 червня 2003 року № 790 (надалі - Порядок № 790).

Пунктом 5 Порядку № 790 встановлено, що підставою для прийняття рішення про застосування фінансових санкцій є, зокрема, матеріали правоохоронних, податкових та інших органів виконавчої влади щодо недотримання суб'єктами підприємницької діяльності вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів про виробництво та обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Додатком до Порядку № 790 визначено форму рішення про застосування фінансових санкцій, яке виноситься в разі виявлення порушення вимог законодавства, що регулює обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Водночас з 1 січня 2011 року (від часу набрання чинності Податковим кодексом України) у контролюючих органів в розумінні Податкового кодексу України відсутні повноваження щодо прийняття інших рішень, крім податкових повідомлень-рішень, якими можуть бути визначені грошові зобов'язання.

Так, відповідно до підпункту 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

З наведеного визначення випливає, що поняття грошового зобов'язання охоплює всі суми коштів, які підлягають сплаті як штрафні санкції за порушення вимог законодавства, дотримання якого контролюють контролюючі органи. Не є винятком і штрафні санкції за порушення законодавства, яке регулює обіг спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

В силу вимог пункту 58.1 статті 58 Податкового кодексу України у разі визначення сума грошового зобов'язання контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення.

У разі прийняття цим органом рішення щодо визначення платникові податків штрафних санкцій за порушення вимог законодавства, що регулює обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, за формою, що не відповідає податковому повідомленню-рішенню, суд розцінює його як податкове повідомлення-рішення з окремими дефектами, які не змінюють суті спірного рішення.

При цьому суд враховує, що незалежно від дефектів форми податкового повідомлення-рішення з визначення грошових зобов'язань за фінансовими санкціями за порушення законодавства з регулювання обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів на такі повідомлення-рішення поширюється дія норм Податкового кодексу України і передбачені відповідними рішеннями суми грошових зобов'язань підлягають узгодженню в порядку, встановленому Податковим кодексом України для узгодження грошових зобов'язань, визначених контролюючим органом.

Відповідна позиція викладена у листі Вищого адміністративного суду України від 28 березня 2014 року № 375/11/14-14 "Щодо питань, пов'язаних з оскарженням рішень про застосування штрафних санкцій за порушення вимог законодавства, яке регулює обіг спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, а також питань, пов'язаних зі стягненням відповідних сум".

Беручи до уваги те, що згідно з пунктом 56.18. статті 56 Податкового кодексу України платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу (1095 днів), суд вважає, що позивачем не пропущено строк звернення до суду із позовом про скасування рішення від 29 лютого 2016 року № 000005/16-03-21/НОМЕР_1.

Надаючи оцінку законності та обґрунтованості вказаного рішення, суд враховує наступне.

В даному випадку підставою для прийняття спірного рішення стали саме матеріали правоохоронних органів щодо недотримання суб'єктом підприємницької діяльності вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів про виробництво та обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, зокрема, протокол ПО № 153254 про адміністративне правопорушення від 25 червня 2015 року, яким встановлено порушення офіціантом ОСОБА_4 частини 2 статті 156 КУпАП; письмові пояснення отриманні від офіціанта ОСОБА_4 25 червня 2015 року; письмові пояснення неповнолітньої особи ОСОБА_7; попередній чек № 26651 від 25.06.2015 року; постанова № 121 у справі про адміністративне правопорушення адміністративної комісії при виконавчому комітеті Автозаводської районної ради м. Кременчука від 09 вересня 2015 року.

У письмових поясненнях від 25 червня 2015 року, відібраних начальником СКМСД Кременчуцького МВ УМВС України в Полтавській області у неповнолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, зазначено, що вона 25 червня 2015 року в м. Кременчук по вул. Радянській, 22, в барі "ІНФОРМАЦІЯ_2», разом зі своїм знайомим замовили бокал пива та бокал червоного вина марки «Черрі Леді», офіціант про їх вік не запитувала /а.с.60/.

Допитана як свідок ОСОБА_4 підтвердила, що станом на 25 червня 2015 року працювала офіціантом у ФОП "ОСОБА_3.", який здійснював господарську діяльність у барі "ІНФОРМАЦІЯ_2" та після отримання вказаного замовлення вона не запитувала у вказаних осіб документи для підтвердження їхнього віку, оскільки вирішила, що вказаним особам більше ніж 18 років.

Судом встановлено, що протокол ПО №153254 від 25 червня 2015 року був направлений на розгляд адміністративної комісії при виконавчому комітеті Автозаводської районної ради, за результатами якого постановою від 09 вересня 2015 року № 121 комісія постановила стягнути штраф з ОСОБА_4, в подальшому провадження у справі закрито на підставі пункту 7 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення /а.с.63/.

Посилання позивача на те, що по суті розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4 не відбувся, строк про накладення адміністративного стягнення передбачений статтею 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення закінчився, суд відхиляє з огляду на наступне.

Частиною четвертою статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, установлено, що вирок суду у кримінальному провадженні або постанова суду у справі про адміністративний проступок, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

Отже наведена норма встановлює межі обов'язковості зазначених різновидів судових рішень для адміністративного суду, що розглядає конкретну адміністративну справу; постанова ж виконавчого комітету адміністративної комісії органу місцевого самоврядування не є судовим рішенням, а тому не можу мати преюдиційного значення для адміністративного суду.

Вирішуючи адміністративний спір з приводу застосування до суб'єкта господарювання стягнень за вчинене правопорушення адміністративний суд зобов'язаний безпосередньо дослідити усі обставини щодо вчинення відповідного діяння, самостійно кваліфікувати поведінку особи і дійти власних висновків щодо правомірності такої поведінки з відповідним застосуванням необхідних матеріально - правових норм.

Позивачем не надано рішення суду в якому було б встановлено обставини справи, які б вплинули на розгляд даної адміністративної справи.

Доводи позивача щодо прийняття оскаржуваного рішення відповідачем на підставі протоколу СКМСД Кременчуцького МВ УМВС України в Полтавській області від 25 червня 2015 року, складеного відносно офіціанта ОСОБА_4, в якому не вказано жодних даних про неповнолітніх осіб, що надавали б змогу їх ідентифікувати, оскільки на його думку наявність копії свідоцтва не підтверджує вік саме тієї особи, якій було продано алкогольні напої, судом до уваги не приймаються з огляду на таке.

Вік ОСОБА_5 було перевірено працівниками Кременчуцького МВ УМВС України в Полтавській області, про що свідчить копія свідоцтва про народження, додана до матеріалів про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4, згідно якого ОСОБА_5 на момент виникнення означених правовідносин дійсно не досягла повноліття.

Крім того, матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_4 перебувала у трудових відносинах з ФОП ОСОБА_3, та отримувала заробітну плату в червні 2015 року, яку нарахував їй ФОП "ОСОБА_3." /а.с.113/.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_4, пояснила, що 25 червня 2015 року молода пара здійснила замовлення - бокал пива та вина. Документи на підтвердження віку даних осіб вона не запитувала, оскільки на вигляд вони здавалися повнолітніми і сумніву щодо віку не викликали. Після отримання замовлення ОСОБА_4 виписала попередній рахунок. Замовлення було виконано, напої, які вона принесла молоді люди споживали. Відносно оплати замовлення пояснила, що працівники міліції увійшли та почали вчиняти дії щодо складання протоколу і чек про оплату замовлення вона не виписувала, але повідомила адміністратору закладу про необхідність вирішення питання щодо оплати замовлення або списання такої суми. Також, ОСОБА_4, надаючи пояснення як свідок, підтвердила, що письмові пояснення відібрані старшим лейтенантом міліції ОСОБА_8 25.06.2015 року повністю відповідають дійсності, з її слів були записані вірно про що вона особисто письмово зазначила у вказаних поясненнях.

Суд погоджується із доводами відповідача, що відсутність сумніву у продавця щодо віку покупця та продаж у зв'язку з цим забороненого товару неповнолітній особі не може бути підставою звільнення суб'єкта господарювання від відповідальності. Особа, що здійснює реалізацію товару в об'єкті торгівлі, повинна дотримуватися діючого в цій сфері законодавства, а суб'єкт господарювання повинен контролювати дотримання його працівниками правил торгівельної діяльності.

Продавця наділено правом отримати у покупця, який купує пиво (крім безалкогольного), алкогольні, слабоалкогольні напої, вина столові та тютюнові вироби, документи, які підтверджують вік такого покупця, а отже, ця вимога має спонукати суб'єкта господарювання дотримуватися відповідного рівня обачності, який би унеможливлював порушення чітко визначеної заборони продавати неповнолітній особі зазначену продукцію. Відсутність у продавця сумніву щодо віку покупця та продаж у зв'язку з цим забороненого товару неповнолітній особі не може бути підставою звільнення суб'єкта господарювання від відповідальності.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 26.03.2013 реєстраційний номер в Єдиному державному реєстрі судових рішень 30900173.

Суд не бере до уваги пояснення ОСОБА_9, яка була допитана в якості свідка, оскільки не надано доказів, що вона перебувала у трудових відносинах з ФОП ОСОБА_3, та все що вона повідомила знає лише зі слів інших громадян. На момент здійснення замовлення у офіціанта алкогольних напоїв неповнолітньою особою та складення протоколу про адміністративне правопорушення, а саме 25 червня 2015 року вона не була присутня в приміщенні бару "ІНФОРМАЦІЯ_2".

В той же час, суд не погоджується з розміром штрафу, застосованого щодо позивача на підставі абзацу 9 частини другої статті 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" та визначеного у сумі 13 600 грн.

Вказана норма Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" передбачає відповідальність за порушення вимог статті 15-3 цього Закону і виокремлює штрафні санкції за продаж алкогольних напоїв та продаж тютюнових виробів.

Як установлено судом, позивач 25 червня 2015 року допустила одне порушення вимог пункту 2 частини першої статті 15-3 Закону "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" щодо заборони продажу алкогольних напоїв та тютюнових виробів особам, які не досягли 18 років. Тобто, об'єктивна сторона правопорушення полягає в одноразовій та одночасній реалізації неповнолітній особі алкогольного напою (горілки) та пива.

Саме це єдине порушення зафіксовано протоколом про адміністративне правопорушення ПО №153254 від 25 червня 2015 року.

Статтею 61 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Відтак, оскільки діяння позивача як суб'єкта господарювання містить ознаки одного правопорушення, а саме порушення пункту 2 частини першої ст.15-3 Закону "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", тому штраф за це порушення відповідно до абзацу дев'ятого частини другої статті 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" має становити 6 800 грн.

Отже оскаржуване податкове повідомлення-рішення є необґрунтованим в частині застосування подвійного штрафу у розмірі 13600 (6800х2) грн., а тому в частині 6800 грн воно є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до частини 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України відповідно до задоволених вимог (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов фізичної-особи підприємця ОСОБА_3 до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області № 000005/16-03-21/НОМЕР_1 від 29 лютого 2016 року в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 6 800 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь фізичної-особи підприємця ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 275,60 грн (двісті сімдесят п'ять гривень 60 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області ().

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд.

Повний текст постанови буде виготовлено протягом п'яти днів з дня проголошення вступної та резолютивної частини постанови.

Повний текст постанови виготовлено 23 червня 2016 року.

Суддя І.Г. Ясиновський