Справа № 760/5342/16-а
Суддя: Оксюта Т. Г.
Дата ухвалення: 2016-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/760/559/16
Справа №760/5342/16-а
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 червня 2016 року м. Київ
Суддя Солом`янського районного суду м. Києва Оксюта Т.Г., розглянувши в порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання дій протиправними та зобов`язання виплатити одноразову грошову допомогу, -
В С Т А Н О В И В :
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що 04.04.2014 року в нього виникло право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності ІІ групи внаслідок виконання ним обов`язків військової служби відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року №975, та інших нормативно-правових актів у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму встановленого законом для працездатних осіб на день встановлення інвалідності.
Позивачем були подані заяви до відповідача про призначення йому вказаної одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності ІІ групи внаслідок виконання ним обов`язків військової служби.
Проте, відповідач відмовив ОСОБА_1 у реалізації його права на соціальний захист, що встановлений державою.
Вважає такі дії відповідачів неправомірними у зв`язку з чим просив задовольнити позов.
Ухвалою суду від 05.05.2016 року в справі було відкрито скорочене провадження.
Представник відповідача Міністерства оборони України надіслав на адресу суду письмові пояснення, в яких проти задоволення позову заперечував, посилаючись на те, що виплату одноразової грошової допомоги не здійснено правомірно, у зв`язку з чим підстав для задоволення позовних вимог до Міністерства не має.
Згідно ч. 4 ст. 183-2 КАС України суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі. За результатами розгляду справи у скороченому провадженні суддя, оцінивши повідомлені позивачем, відповідачем обставини, за наявності достатніх підстав приймає законне та обґрунтоване судове рішення. У разі недостатності повідомлених позивачем обставин або якщо за результатами розгляду поданого відповідачем заперечення суд прийде до висновку про неможливість ухвалення законного і обґрунтованого судового рішення без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі, суд розглядає справу за загальними правилами цього Кодексу, про що постановляє ухвалу, яка не підлягає оскарженню.
Оскільки розгляд справи відбувається в порядку скороченого провадження, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, прихожу до наступного.
Встановлено, що позивач ОСОБА_1 був звільнений з військової служби 13 жовтня 1994 року, є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, що підтверджується копією посвідчення позивача серії НОМЕР_1 , вкладкою № НОМЕР_2 , пенсійним посвідченням та витягом з протоколу №55 від 07.12.2012 року, витягом з наказу №94 від 02.05.1986 року, витягом з наказу №118 від 30.06.1994 року, розпорядженням від 07.04.2016 року.
13.06.2012 року позивача визнано з 13 червня 2012 року інвалідом ІІІ групи у зв`язку із захворюваннями, які пов`язані з виконанням обов`язків військової служби, що підтверджується довідкою МСЕК від 13 червня 2012 року серії 10ААА №135999.
04.04.2014 року позивача визнано з 03 квітня 2014 року інвалідом ІІ групи у зв`язку із захворюваннями, які пов`язані з виконанням обов`язків військової служби, що підтверджується довідкою МСЕК від 04 квітня 2014 року серії АВ №0082447.
Отже, з 04.04.2014 року позивач набув право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до ст. 16 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року та Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» від №975 від 25.12.2013 року у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, у разі встановлення інвалідності II групи.
Відповідно пункту 11 Порядку позивач надав усі належні документи до уповноваженого органу Міністерства оборони, які той направив відповідача розпорядника бюджетних коштів для прийняття рішення про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у разі інвалідності.
Міністерство оборони України не визнало право позивача на отримання допомоги як інваліда ІІ групи у зв`язку із захворюваннями, які пов`язані з виконанням обов`язків військової служби, що підтверджується вих. Київського міського військового комісаріату від 26 жовтня 2015 року №10309 з посиланням на лист відповідача від 21 жовтня 2015 року №248/3/6/2866 та письмовими запереченнями представника відповідача, на що слід зазначити наступне.
Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Відповідно до ч.1 ст.3 Закону останній поширюється, зокрема, на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби.
Відповідно до підпункту 4 пункту 2 ст.16 Закону одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.
Відповідно до підпункту «б» пункту 1 ст.16-2 Закону одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи.
Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 було затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.
Пунктом 6 Порядку передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується: військовослужбовцю, інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин, у розмірі: 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи.
З огляду на те, що інвалідність позивачу була встановлена з 11 березня 2014 року, прихожу до висновку, що Міністерство оборони України при вирішенні питання про нарахування та виплату одноразової грошової допомоги повинен був керуватися п. 6 Порядку, затвердженого Постановою 25 грудня 2013 року №975.
Тобто, одноразова грошова допомога позивачу повинна була бути призначена та виплачена у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Згідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідач Міністерство оборони України, як суб`єкт владних повноважень, не спростував доводи позивача.
Враховуючи викладене вище, прихожу до висновку про задоволення вимог позивача про визнання дій Міністерства оборони України щодо непризначення позивачу одноразової грошової допомоги у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності неправомірними.
Таким чином, на Міністерство оборони України повинен бути покладений обов`язок саме нарахувати та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, а не стягнути її недоплачену частину.
При цьому, посилання позивача щодо незастосування до вказаних правовідносин положень п. 4 ст. 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» є обґрунтованими, оскільки вказана норма не стосується тих осіб, які звільнені з військової служби, та стосується тих осіб, які проходять військову службу у складі діючої армії чи резерві та яким така виплата вже проведена і у зв`язку з встановленням вищої групи чи іншої причини інвалідності або більшого відсотку втрати непрацездатності у них виникає право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми у межах двох років такої зміни.
Законодавець встановив відмінності у розмірі одноразової грошової допомоги особам, які звільнені з військової служби, за розміром групи інвалідності.
Встановлено, що за виплатою спірної грошової допомоги через ІІ групу інвалідності у зв`язку із захворюваннями, які пов`язані з виконанням обов`язків військової служби, позивач звернувся вперше, така допомога йому раніше не нараховувалась і не виплачувалась.
При цьому, посилання представника відповідача на наказ Міністра оборони України від 12 квітня 2007 року №168 через відсутність доказів його відношення до реалізації відповідачем Постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» є необґрунтованими. Вказане відповідачем не спростовано.
Керуючись Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві», ст.ст. 9, 11, 69-71, 86, 99, 158-163, 183-2, 254 КАС України, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:
Позов ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про перерахунок одноразової грошової допомоги та відшкодування матеріальної шкоди задовольнити частково.
Визнати неправомірними дії Міністерства оборони України щодо непризначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги внаслідок настання ІІ групи інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби, у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності.
Зобов`язати Міністерство оборони України здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги внаслідок настання ІІ групи інвалідності у зв`язку з виконанням обов`язків військової служби у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.
Суддя