Справа № 805/1110/16-а
Суддя: Кірієнко В.О.
Дата ухвалення: 2016-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

805/1110/16-а

Україна

Донецький окружний адміністративний суд

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2016 р. Справа № 805/1110/16-а

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Кірієнко В.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Красноармійської об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області до Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» про стягнення з розрахункових рахунків у банку податкового боргу в розмірі 216 703,89грн., -

В С Т А Н О В И В

Красноармійська об’єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Донецькій області звернулась до суду з позовом до Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» про стягнення з розрахункових рахунків у банку податкового боргу в розмірі 216 703,89грн.

Просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник позивача надав суду клопотання про розгляд справи без участі представника податкового органу.

Відповідач в судове засідання не з’явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, в матеріалах справи наявні письмові заперечення на позов, в яких відповідач проти позовних вимог заперечував, оскільки 05.11.2014року відповідачем на адресу позивача було спрямовано заяву щодо надання відстрочення грошового зобов’язання зі збору за спеціальне використання водних ресурсів, а 22.10.2015року до позивача було спрямовано заяву щодо списання безнадійного податкового боргу. Відповідач зазначив, що декларація зі збору за спеціальне використання поверхневих та підземних вод за другий квартал на суму 216 703,89грн. не подавалась.

За таких підстав суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню з наступних підстав.

П.п. 20.1.34 п. 20.1. ст. 20 Податкового кодексу України визначено, що контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Відповідно до п. 41.1 ст.41 Податкового кодексу України контролюючими органами є органи доходів і зборів - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування єдиної державної податкової, державної митної політики в частині адміністрування податків і зборів, митних платежів та реалізує державну податкову, державну митну політику, забезпечує формування та реалізацію державної політики з адміністрування єдиного внеску, забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями при застосуванні податкового та митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску (далі - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику), його територіальні органи.

Згідно до п. 41.2 ст. 41 Податкового кодексу України органами стягнення є виключно контролюючи органи, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці у межах своїх повноважень.

Органом стягнення, у відповідності до приписів п.п. 14.1.137. п. 14.1. ст. 14 Податкового кодексу України, є державний орган, уповноважений здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу в межах повноважень, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.

Таким чином, позивач - є суб’єктом владних повноважень, який в даних правовідносинах реалізує повноваження надані йому Податковим кодексом України.

Як вбачається з матеріалів справи за Димитрівським виробничим управлінням водопровідне – каналізаційного господарства КП «Компанія «Вода Донбасу» обліковується податковий борг зі збору за спеціальне водокористування в частині використання води в розмірі 216 703,89грн.

Суд не приймає до уваги доводи представника відповідача стосовно не надання до контролюючого органу зазначеної податкової звітності, оскільки окрім наявної в матеріалах справи засвідченої належним чином податкової декларації від 11.07.2014року, судом досліджена заява відповідача від 22.10.2015року за №04-412 щодо списання безнадійного податкового боргу зі збору за спеціальне використання поверхневих та підземних вод за ІІ квартал 2014року (податкова декларація з збору за спеціальне використання поверхневих та підземних вод за другий квартал 2014року) в сумі 216703,89грн. та заява про відстрочення грошового зобов’язання в сумі 216703,89грн. від 05.11.2014року, які були надані суду відповідачем.

Тобто, відповідачем під час подання заяви щодо списання безнадійного боргу та відстрочення грошового зобов’язання фактично було визнано наявність у підприємства податкового боргу зі збору за спеціальне водокористування в частині використання води в розмірі 216703,89грн. за ІІ квартал 2014року.

Відповідно до ст. 67 Конституції України, кожен зобов’язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов’язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов’язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до п.п. 16.1.4. п.16.1. ст.16 Податкового кодексу України, - платник податків зобов’язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом.

Згідно із п. 54.1. ст. 54 Податкового кодексу України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов’язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом.

Відповідно до п. 57.1. ст. 57 цього Кодексу, платник податків повинен самостійно сплатити суму податкового зобов’язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Підпунктом 14.1.175. п. 14.1. ст. 14 Кодексу встановлено, що суми грошового зобов’язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов’язання вважаються податковим боргом.

Пунктом 38.1. ст. 38. Податкового кодексу України встановлено, що виконанням податкового обов’язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов’язань у встановлений податковим законодавством строк.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем самостійно не були вжиті заходи з погашення податкового боргу.

На адресу боржника надіслано податкову вимогу за № 3017-25 від 08.09.2014 року, яка була отримана уповноваженою особою підприємства 11.09.2014 року.

Строки добровільної сплати узгоджених податкових зобов’язань сплинули, заходи, прийняті податковим органом щодо стягнення податкових зобов’язань, не призвели до їх погашення.

Пунктом 95.1 ст. 95 Податкового кодексу України встановлено, що контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

У відповідності до п. 95.2 ст. 95 Податкового кодексу України встановлено, що стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання такому платнику податкової вимоги.

Згідно п. 95.3 ст. 95 Податкового кодексу України, стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Доказів сплати заборгованості відповідачем до суду не надано.

Станом на момент звернення до суду з позовом та розгляду справи судом податкове зобов’язання не сплачене відповідачем, а отже, є податковим боргом.

Відповідно до статей 11, 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об’єктивному дослідженні (ст. 86 цього Кодексу).

На підтвердження позовних вимог позивачем надано необхідні докази про наявність податкової заборгованості у відповідача та вжиття заходів її стягнення. З боку відповідача вказані докази не спростовані.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до приписів статті 94 КАС України судові витрати не підлягають стягненню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 7, 17, 86, 94, 158-163, 254, 257 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Позов Красноармійської об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області до Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» про стягнення з розрахункових рахунків у банку податкового боргу в розмірі 216 703,89грн. – задовольнити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КАС України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд з одночасним надісланням апеляційної скарги особою, яка її подає, до Донецького апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складання постанови в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Кірієнко В.О.