Справа № 370/1959/15-а
Суддя: Шурко О.І.
Дата ухвалення: 2016-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 370/1959/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Мазка Н.Б. Суддя-доповідач: Шурко О.І.
У Х В А Л А

Іменем України

09 червня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Шурка О.І.,

суддів Василенка Я.М., Степанюка А.Г.,

при секретарі Дуденкові О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Макарівського районного суду Київської області від 28 березня 2016 року у справі за адміністративним позовом управління соціального захисту населення Макарівської районної державної адміністрації до ОСОБА_2 про стягнення надміру стягнених коштів, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Макарівського районного суду Київської області від 28 березня 2016 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційну інстанцію скасувати незаконну, на його думку, постанову суду першої інстанції та постановити нову про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Апелянт посилається на незаконність, необ'єктивність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що є на його переконання підставою для скасування судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_2 звернулась до уповноваженого органу з заявою від 21.11.2014 року №1355 про призначення щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

Рішенням Управління соціального захисту населення Макарівської РДА від 24.11.2014 року ОСОБА_2 призначено вищевказаний вид допомоги.

Згідно Акту обстеження матеріально-побутових умов сім'ї від 28.01.2015 року, а саме: ОСОБА_2, що поставлена на облік, як внутрішньо переміщена особа, за адресою: АДРЕСА_1, остання за даною адресою проживає з 2006 року.

Рішенням Управління соціального захисту населення Макарівської РДА від 30.01.2015 року ОСОБА_2 припинено виплату допомоги, причина: виявлення уповноваженим органом факту подання недостовірної інформації або неповідомлення про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги.

Відповідно до розрахунку надміру виплачених коштів щомісячної допомоги особам, особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг розмір переплати ОСОБА_2 за період з 21.11.2014 року по 31.01.2015 року становить 952 гривні 91 коп.

Згідно повідомлень від 08.07.2015 року та 16.07.2015 року відповідно №01-20/1957 та 01-20/2003, ОСОБА_2 запропоновано внести залишок переплаченої суми допомоги в розмірі 352 гривні 91 коп. на розрахунковий рахунок Управління соціального захисту населення Макарівської РДА та повідомлено, що в разі несплати справу буде передано до суду. Згідно цього ж повідомлення, переплачена суми допомоги в розмірі 600 гривень 00 коп. сплачена ОСОБА_2 добровільно, про що свідчить квитанція №842792533_761210483 від 05.03.2015 року.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції аргументував свою позицію тим, що підтверджено в судовому засіданні факт проживання ОСОБА_2 з 2006 року за адресою: АДРЕСА_1, таким чином ОСОБА_2 не є переміщеною особою з тимчасово окупованої території держави та районів проведення антитерористичної операції.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1,2 ст.1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб", внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Адресою покинутого місця проживання внутрішньо переміщеної особи в розумінні цього Закону визнається адреса місця проживання особи на момент виникнення обставин, зазначених у частині першій цієї статті.

Відповідно до ч.1,2 ст.4 цього ж Закону факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

Підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення.

Внутрішньо переміщена особа зобов'язана у разі виявлення подання нею завідомо неправдивих відомостей для отримання довідки про взяття на облік відшкодувати фактичні витрати, понесені за рахунок державного та місцевих бюджетів у результаті реалізації прав, передбачених цим Законом (ч.2 ст.9 Закону).

Підставою для скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб є обставини, за яких внутрішньо переміщена особа подала завідомо недостовірні відомості (ст.12 Закону).

Відповідно до п.1,10 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, який затверджено Постановою Кабінету Міністрів України "Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг" №505 від 01.10.2014 року - грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам. Уповноважені органи мають право перевіряти обґрунтованість видачі та достовірність документів, поданих для призначення грошової допомоги, а також здійснювати запити та безоплатно отримувати відомості від підприємств, установ та організацій усіх форм власності, необхідні для призначення грошової допомоги та контролю за правильністю її надання.

Колегія суддів, проаналізувавши матеріали справи, взявши до уваги покази свідків у судовому засіданні в суді першої інстанції, погоджується з висновком суду першої інстанції, що факт проживання ОСОБА_2 в с. Колоншина до виникнення обставин, зазначених в ст.1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" підтверджено, а тому відсутні підстави для взяття її на облік, як внутрішньо переміщену особу з одночасним отриманням грошової допомоги для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

У зв'язку з наведеним, правомірно стягнуто з ОСОБА_2 залишок переплаченої суми допомоги в розмірі 352, 91 грн.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надані докази, які є у справі, були оцінені колегією суддів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Крім того, було оцінено належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, що відповідає вимогам ст. 86 КАС України.

З підстав вище викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Таким чином, доводи апеляційної скарги спростовуються встановленими судом першої інстанції обставинами, наявними в матеріалах справи доказами та нормами права, зазначеними в мотивувальній частині оскаржуваного рішення суду.

Отже, колегія суддів вирішила згідно ст. 200 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а постанову Макарівського районного суду Київської області від 28 березня 2016 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядок і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий:

Судді:

Повний текст ухвали виготовлено 14.06.2016.

Головуючий суддя Шурко О.І.

Судді: Степанюк А.Г.

Василенко Я.М.