Справа № 808/746/13-а
Суддя: Татаринов Дмитро Вікторович
Дата ухвалення: 2016-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2016 року о/об 12 год. 53 хв.Справа № 808/746/13-а СН/808/60/15 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Татаринова Д.В., за участю секретаря судового засідання Малої Т.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Запорізький комбінат будматеріалів» до Державної податкової інспекції в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя Запорізької області Державної податкової служби про визнання нечинними та скасування податкових повідомлень - рішень, -

за участі представників:

від позивача - Мулява І.Є.

(діє на підставі довіреності № 01-С від 05.01.2016 року)

від позивача - Свистунов О.В.

(особа посвідчується паспортом серія НОМЕР_4)

відвідповідача - Карленко Н.Т.

(діє на підставі довіреності №99/08/08-29-10-014 від 13.01.2016 року)

ВСТАНОВИВ:

06 листопада 2015 року з Вищого адміністративного суду України надійшла адміністративна справа №808/746/13-а, в якій ухвалою від 29 вересня 2015 року постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 05 лютого 2015 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20 лютого 2015 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

09 листопада 2015 року адміністративну справу №808/746/13-а (провадження №СН/808/60/15) за позовом Публічного акціонерного товариства «Запорізький комбінат будматеріалів» до Державної податкової інспекції в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя Запорізької області Державної податкової служби про визнання нечинними та скасування податкових повідомлень - рішень, прийнято до свого провадження суддею Татариновим Д.В.

Позивач в адміністративному позові просить суд визнати нечинними та скасувати податкові повідомлення-рішення № від 15 січня 2013 року по податку на прибуток на суму 265409,00 грн. і штрафних санкцій 66352,25 грн. та № від 15 січня 2013 року по податку на додану вартість на суму 252770,00 грн. і штрафних санкцій 126385,00 грн.

Адміністративний позов обґрунтовано тим що висновки перевіряючих не відповідають існуючим фактам та діючому податковому законодавству, а винесені податкові повідомлення - рішення, є не законними, противоправними та такими, що підлягають скасуванню. З урахуванням ухвали Вищого адміністративно суду України від 29 вересня 2015 року позивачем до суду 24 листопада 2015 року подано додаткові пояснення відповідно до яких зазначає, що позивач співпрацював з ТОВ «Стройтєкс» більше року, і кожного місяця закуповував у нього камінь вапняковий, що оформлювався заявками ПАТ «Запорізький комбінат будматеріалів», специфікаціями, видатковими накладними, податковими накладними. Протягом травня 2012 року позивач отримав від ТОВ «Стройтєкс» 8131,95 тонн каміння вапнякового технологічного на суму 1640181,76 грн. Документами, які підтверджують отримання каміння вапнякового від ТОВ «Стройтєкс» у травні 2012 року зокрема є: Договір постачання №1/05 від 06.05.2011 року, укладений між позивачем і ТОВ «Стройтєкс»; Додаткові угоди до Договору постачання №1/05 від 06 травня 2011 року; Заявки позивача на каміння вапнякове; Специфікації до Договору №1/05 від 06 травня 2011 року; Рахунки-фактури, виписані на кожну поставку каміння; Видаткові накладні; Податкові накладні, виписаними ТОВ «Стройтєкс», зареєстровані у Єдиному реєстрі податкових накладних; Залізничні накладні; Подорожні листи; Банківські виписки; Паспорта якості (копії містяться у матеріалах справи). Представник позивача вказує на те, що у акті перевірки відповідач посилається на пункт 11.1 «Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні», затверджених наказом Міністерства транспорту України №363 від 14 жовтня 1997 року, яким визначено, що основними документами на перевезення вантажів є товарно-транспортні накладні та дорожні листи вантажного автомобіля. Але дані правила не можливо застосовувати до перевезення каміння вапнякового зі складу ТОВ «Стройтєкс» до складу позивача, оскільки товар перевозився залізничним транспортом і необхідно керуватися Постановою КМУ №457 від 06 квітня 1998 року «Про затвердження Статуту залізниць України». «Правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні» можливо застосувати лише при перевезені каміння з ДП «Запорізький річковий порт» АСК до ПАТ «Запорізький комбінат будматеріалів», але жодних порушень даних правил позивач не допускав, оскільки має у наявності подорожні листи, які підтверджують перевезення власним транспортом товару до складу позивача. Вказує, що відповідно до Постанови КМУ питання пропуску через державний кордон автомобільних, водних, залізничних та повітряних транспортних засобів перевізників і товарів, що переміщуються ними (Порядок здійснення митного контролю залізничних транспортних засобів перевізників і товарів, що переміщуються ними, у пунктах пропуску через державний кордон, п.2) від 24 грудня 2003 року №1989 залізнична накладна - основний перевізний документ установленої форми, що подається залізниці вантажовідправником разом з товаром (вантажем) і супроводжує товар (вантаж) на всьому шляху перевезення до станції призначення. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди про перевезення товару (вантажу), яка укладається між вантажовідправником і залізницею на користь третьої сторони - вантажоодержувача, та одночасно є договором на заставу товару (вантажу) для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Таким чином наявність у позивача залізничних накладних на доставку каміння з АРК до м. Запоріжжя є безапеляційним доказом реальності здійсненої операції.

В судовому засіданні 20 квітня 2016 року представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити їх у повному обсязі.

Представником відповідача 13 січня 2016 року до суду подано заперечення (вих. 26/08-01-10-02), відповідно до яких, останнім зазначено, що позивачем, до перевірки не надано належним чином оформлені оригінали документів на підтвердження поставки товару ТОВ «СТРОЙТЄКС» для ПАТ «ЗКБ», на підставі яких повинно здійснюватись оприбуткування та бухгалтерський облік сировини, матеріалів, а саме накладні по перевезенню вантажів наявні тільки у вигляді факсокопій. В товарно-супровідних документах вказано вантажоодержувача ДП «Запорізький річковий порт» АСК, коли за Договором №1/05 від 06 травня 2011 року між ТОВ «СТРОЙТЄКС» та ПАТ «ЗКБ» вантажоодержувач ПАТ «ЗКБ». Крім того, до перевірки не надана товарно-транспортна документація та інформація щодо транспортування продукції та здійснення вантажних робіт вантажоодержувача, зокрема ДП «Запорізький річковий порт» АСК. Отже, враховуючи однозначну необхідність застосування облікового документа при здійсненні вантажних перевезень, використання документів, що підтверджують перевезення є обов'язковою умовою ведення фінансово-господарської діяльності.

Відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) сторонам проголошено вступну та резолютивну частину постанови та оголошено про час виготовлення постанови у повному обсязі.

Відповідно до статті 41 КАС України, у судовому засіданні здійснювалось повне фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів, а саме: комплексу «Камертон».

Заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи судом установлені наступні обставини.

ДПІ в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя, проведено документальну планову виїзну перевірку Публічного акціонерного товариства «Запорізький комбінат будматеріалів» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01 квітня 2011 року по 30 вересня 2012 року, валютного та іншого законодавства за період з 01 квітня 2011 року по 30 вересня 2012 року.

За результатами документальної планової виїзної перевірки складено акт №343/22-1108/00290771 від 29 грудня 2012 року.

Перевіркою встановлено порушення вимог:

1. пункту 135.1, пункту 135.2 статті 135, підпункту 135.5.5, підпункту 135.5.14 пункту 135.5 статті 135, пункту 137.8 статті 137; підпункту 14.1.27, підпункту 14.1.36 пункту 14.1 статті 14, пункту 44.1 статті 44, пункту 138.2 статті 138, підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України; вимог наказу Міністерства фінансів України від 28 вересня 2011 року за №1213 «Про затвердження форми податкової декларації з податку на прибуток підприємства», затверджених Міністерством юстиції України від 20 жовтня 2011 року №1251/19953 із змінами та доповненнями, внесеними 21 грудня 2011 року за №1684, внаслідок чого підприємством ПАТ «Запорізький комбінат будматеріалів»: завищено податок на прибуток, що підлягає сплаті до бюджету у розмірі 3 725 грн., в т.ч. по періодам: І квартал 2012 року у розмірі 3 725 грн.; півріччя 2012 року у розмірі 0 грн.; III квартали 2012 року у розмірі 0 грн. занижено податок на прибуток, що підлягає сплаті до бюджету у розмірі 265 409 грн., в т.ч. по періодам: квартал 2012 року у сумі 265 409 грн.; півріччя 2012 року у сумі 265 409 грн.; квартал 2012 року у сумі 0 грн. ІІ-ІІІ квартали 2012 року у сумі 265 409 грн.

2. пункт 44.1 статті 44, пункт 198.2, пункт 198.3, пункт 198.6 статті 198, пункт 201.1, пункт 201.4, пункт 201.7 пункт 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, вимог порядку заповнення декларації з ПДВ у відповідності до наказу Міністерства фінансів України від 25 листопада 2011 року за №1492, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 20 грудня 2011 року за №1490/20228 «Про затвердження форм та Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість», внаслідок чого підприємством ПАТ «Запорізький комбінат будматеріалів» занижено податок на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету у розмірі 252 770 грн., в т.ч. по періодам: травень 2012 року у сумі 176 187 грн.; червень 2012 року у сумі 23 786 грн.; липень 2012 року у сумі 14 021 грн.; серпень 2012 року у сумі 38 776 грн.

3.порушення пункт 3.2 статті 3 наказу ДПА України від 24 грудня 2010 року за №1020 зареєстрованого Мін'юстом України №46/18784 від 13 січня 2011 року із змінами та доповненнями, статті 51 Податкового кодексу України, а саме : у податковому розрахунку за формою 1-ДФ за 2 квартал 2011 року невірно відображено, сума нарахованого доходу фізичній особі-підприємцю ОСОБА_4 (іпн. НОМЕР_1) відповідно до первинних документів та даних оборотно-сальдової відомості по рахунку 631, сума нарахованого доходу склала 500,00 грн., у податковому розрахунку за формою 1-ДФ відображено суму 0,00 грн.; у податковому розрахунку за формою 1-ДФ за 3 квартал 2011 року невірно відображено, сума нарахованого доходу фізичній особі-підприємцю ОСОБА_5 (іпн. НОМЕР_2) відповідно до первинних документів та даних оборотно-сальдової відомості по рахунку 631, сума нарахованого доходу склала 224,70 грн., у податковому розрахунку за формою 1-ДФ відображено суму 158,20 грн.; у податковому розрахунку за формою 1-ДФ за 3 квартал 2011 року невірно відображено, сума нарахованого доходу фізичній особі-підприємцю ОСОБА_6 (іпн. НОМЕР_3) відповідно до первинних документів та даних оборотно - сальдової відомості по рахунку 631, сума нарахованого доходу склала 13 651,80 грн., у податковому розрахунку за формою 1-ДФ відображено суму 13 502,81 грн.

На підставі акту документальної позапланової невиїзної перевірки винесено податкове повідомлення - рішення від 15 січня 2013 року № , яким позивачу визначено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток у розмірі 331 761,25 грн. (у т. ч. 265 409 грн. - основний платіж, 66352,25 грн. - штрафні (фінансові) санкції; податкове повідомлення - рішення від 15 січня 2013 року № , яким визначено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 379155 грн. (у т. ч 252770 грн. - основний платіж, 126385 грн. - штрафні (фінансові) санкції.

Не погоджуючись з такими рішеннями Державної податкової інспекції в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя Запорізької області Державної податкової служби, Публічне акціонерне товариство «Запорізький комбінат будматеріалів» звернулося з адміністративним позовом до суду.

Суд, вислухавши думку представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, та додаткові докази надані свідком для огляду суду, з'ясувавши обставини та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно підпункту 14.1.27 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Пунктом 138.1 статті 138 Податкового кодексу України встановлено, що витрати враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із:

а) витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6-138.9, пунктами 138.10.2-138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті ;

б) інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10 пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу;

За правилами підпункту 138.1.1 пункту 138.1 статті 138 ПК України витрати операційної діяльності та собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї пунктів 140.2-140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку.

Податковим кодексом України, а саме пунктом 138.2 статті 138 визначено, що витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом ІІ цього Кодексу.

У акті перевірки відповідач зазначає, що встановлено завищення задекларованих позивачем показників у рядку 05.1 Декларації з податку на прибуток підприємств «Собівартість придбаних (виготовлених) та реалізованих товарів (робіт, послуг)» у розмірі 1263852 грн. в період ІІ-ІІІ квартали 2012 року.

У зв'язку з ненаданням до перевірки належним чином оформлених оригіналів документів на підтвердження поставки товару ТОВ «Стройтекс» для ПАТ «Запорізький комбінат будматеріалів», на підставі яких повинно здійснюватися оприбуткування та бухгалтерський облік сировини, матеріалів, а саме накладні по перевезенню вантажів наявні тільки вигляді факсокопій, частково не можна прочитати вантажоодержувача, кількість товару. В супровідних документах вказано вантажоодержувачем ДП «Запорізький річковий порт» коли за Договором №1/05 від 06 травня 2011 року між ТОВ «Стройтекс» та позивачем вантажоодержувач ПАТ «Запорізький комбінат будматеріалів» стало підставою для невизнання валових витрат на суму 1263852 грн.

Дана обставина стала підставою для донарахування податкових зобов'язань з податку на прибуток і податку на додану вартість, а також штрафних санкцій.

При вивченні матеріалів адміністративної справи судом встановлено, що позивач співпрацював з ТОВ «Стройтєкс» більше року, і кожного місяця закуповував у нього камінь вапняковий, що оформлювався заявками ПАТ «Запорізький комбінат будматеріалів», специфікаціями, видатковими накладними, податковими накладними.

Протягом травня 2012 року позивач отримав від ТОВ «Стройтєкс» 8131,95 тонн каміння вапнякового технологічного на суму 1640181,76 грн.

Документами, які підтверджують отримання каміння вапнякового від ТОВ «Стройтєкс» у травні 2012 року зокрема є:

1) Договір постачання №1/05 від 06 травня 2011 року, укладений між позивачем і ТОВ «Стройтєкс».

2) Додаткові угоди до Договору постачання №1/05 від 06 травня 2011 року;

3) Заявки позивача на каміння вапнякове;

4) Специфікації до Договору №1/05 від 06 травня 2011 року;

5) Рахунки-фактури, виписані на кожну поставку каміння;

6) Видаткові накладні;

7) Податкові накладні, виписаними ТОВ «Стройтєкс», зареєстровані у Єдиному реєстрі податкових накладних;

8) залізничні накладні;

9) подорожні листи;

10) банківські виписки;

11) паспорта якості (копії містяться у матеріалах справи).

Позивач має у наявності усі, передбачені чинним законодавством первинні документи, а також інші документи, що додатково підтверджують факт формування валових витрат.

Статтею 3 Господарського кодексу України надається поняття господарської діяльності, а це діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, мають цінову визначеність.

Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб'єкти підприємництва - підприємцями.

У розумінні пункту 14.1.36. статті 14 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, надання послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Обов'язковими ознаками господарської діяльності згідно тлумачення статті 3 Господарського кодексу України, у пункті 14.1.36 статті 14 ПК України є здійснення її суб'єктами господарювання у сфері суспільного виробництва; вона спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг; результати зазначеної діяльності - продукція, роботи чи послуги - мають вартісний характер і цінове вираження.

Господарська діяльність здійснюється у загальній економічній сфері, а тому має суто економічні властивості, що неможливе без вартісної оцінки і взаємооцінки, еквівалентності обміну, відповідних обчислень і розрахунків. Тому цінова визначеність результатів діяльності - є основною ознакою.

Пунктом 44.1 статті 44 ПК України передбачено, що для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, реєстрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Як визначено пунктом 2 статті 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку. З огляду на викладене аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту.

По-друге, відповідно неврахування зазначених валових витрат, та невизнання постачання каміння вапнякового у травні 2012 року вплинуло на податковий кредит, заявлений позивачем, пунктом 3.2.2. Акту перевірки відповідач зазначає, що перевіркою повноти визначення податкового кредиту за період з 01 квітня 2011 року по 30 вересня 2012 року встановлено його завищення у розмірі 0,00грн. у травні 2012 року.

Як визначено в статті 198.1. ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б)придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника , уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання , місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

З аналізу зазначеної норми вбачається, що визначальним фактором для формування податкового кредиту платником податку на додану вартість є подальше використання таких товарів (основних фондів) в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності такої особи - платника податку.

Каміння вапнякове використане позивачем, як сировина для виготовлення основної своєї продукції - вапна та цегли. Основним видом діяльності згідно КВЕД є 23.52 - виробництво вапна та гіпсових сумішей, що підтверджується довідкою з ЄДРПОУ, виданою Головним управлінням статистики у Запорізькій області.

Окрім того, матеріалами підтверджується, що позивач з ТОВ «Стройтєкс» мав тривалі партнерські відносини, і закуповував у нього камінь вапняковий до грудня 2012 року.

Дана операція має всі ознаки, передбачені статтею 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та Податкового кодексу України, вона була направлена на здійснення господарської діяльності і на отримання прибутку.

ДПІ у Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя у акті перевірки зазначає, що підставою для невизнання суми податкового кредиту, сформованого від ТОВ «Стройтєкс» є та обставина, що на період перевірки позивач мав у наявності лише факсокопії залізничних накладних, з яких не у повному обсязі можливо прочитати основні реквізити. Також у накладних вантажоодержувачем зазначений ДП «Запорізький річковий порт» АСК, коли за Договором №1/05 від 06 травня 2011 року вантажоодержувачем зазначений ПАТ «Запорізький комбінат будматеріалів».

Як зазначено в акті перевірки відповідач посилається на пункт 11.1 «Правил перевезень вантажів мобільним транспортом в Україні», затверджених наказом Міністерства транспорту України №363 від 14 жовтня 1997 року, яким визначено, що основними документами на перевезення вантажів є товарно-транспортні накладні та дорожні листи вантажного автомобіля.

Але дані правила не можливо застосовувати до перевезення каміння вапнякового зі складу «Стройтєкс» до складу позивача, оскільки товар перевозився залізничним транспортом і необхідно керуватися Постановою КМУ №457 від 06 квітня 1998 року «Про затвердження Статуту залізниці України».

«Правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні» можливо застосувати при перевезені каміння з ДП «Запорізький річковий порт» АСК до ПАТ «Запорізький комбінат будматеріалів», але жодних порушень даних правил позивач не допускав, оскільки має у наявності подорожні листи, які підтверджують перевезення власним транспортом товару до складу позивача.

Відповідно до Постанови КМУ Питання пропуску через державний кордон автомобільних, їх, залізничних та повітряних транспортних засобів перевізників і товарів, що переміщуються (Порядок здійснення митного контролю залізничних транспортних засобів перевізників, що переміщуються ними, у пунктах пропуску через державний кордон, п.2) від 24 грудня року №1989 залізнична накладна - основний перевізний документ установленої форми, що подається залізниці вантажовідправником разом з товаром (вантажем) і супроводжує товар) на всьому шляху перевезення до станції призначення. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди про перевезення товару (вантажу), яка укладається між вантажовідправником і залізницею на користь третьої сторони - вантажоодержувача, та одночасно є договором на заставу товару (вантажу) для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення.

Таким чином, наявність у позивача залізничних накладних на доставку каміння з АРК до м.Запоріжжя є доказом реальності здійсненої операції.

В вищезазначених накладних відправником є ДП «Запорізький річковий порт» АСК «Укррічфлот». Підставою для цього є договір №07-12.2/12-02 від 01 січня 2012 року, укладений між ПАТ Запорізький комбінат будматеріалів» - Вантажовласник і ДП «Запорізький річковий порт» АСК «Укррічфлот» - Порт.

Таким чином ДП «Запорізький річковий порт» діяв від імені позивача, та за його доручення здійснював переміщення вантажу - каміння, яке було придбано у ТОВ «Стройтєкс», дані послуги оплачувалися ДП «Запорізький річковий порт» АСК на підставі виставлених рахунків.

До такого ж висновку дійшов суд у постанові Запорізького окружного адміністративного суд від 05 лютого 2013 року.

Однак ухвалою Вищого адміністративного суду України зазначена постанова була скасована на підставі того, що задовольняючи позов, суди не взяли до уваги і не перевірили те, що Товариствам на підтвердження здійснення господарських операцій не були надані первинні документи, що підтверджують перевезення товару, а також була відсутня будь-яка товарно-транспортна документація та інформація щодо транспортування продукції та здійснення вантажних робіт.

При новому розгляді адміністративної справи окружному суду слід врахувати викладене і при оцінці доводів сторін правильно застосувати норми матеріального права, надати належну оцінку наявним у справі доказам на предмет встановлення реального виконання господарських операцій, а у разі їх недостатності запропонувати сторонам надати додаткові докази.

Відповідно до «Правил оформлення перевізних документів», затверджених наказом Міністерства транспорту України №644 від 21 листопада 2000 року на кожне відправлення вантажу, їх власних, орендованих вагонів та контейнерів відправник надає станції відправлення перевезений документ (накладну) за формою, наведеною у додатку 1 до цих Правил.

Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.

Накладна одночасно є договором застави вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення, де видається одержувачу разом з вантажем.

Для підтвердження приймання вантажу до перевезення один примірник накладної в паперовому вигляді з присвоєним їй номером і датою приймання вантажу надається відправнику.

Таким чином, оскільки вантажоодержувачем за Договором №07-12.2/12-02 від 01 січня 2012 року є ДП «Запорізький річковий порт» АСК Укррічфлот, оригінал накладної залишається у нього.

Так, на виконання вимог ухвали Вищого адміністративного суду України від 29 вересня 2015 року Запорізьким окружним адміністративним судом ухвалою від 30 березня 2016 року викликано у судове засідання у якості свідка - статиста Філії Запорізький річний порт «АСК «Укррічфлот» ОСОБА_7, а також витребувано від Філії Запорізький річний порт «АСК «Укррічфлот» залізничні накладні по операціям проведенню розвантаження каміння вапнякового, отриманого від Товариства з обмеженою відповідальністю «Стройтекс» на ім'я Публічного акціонерного товариства «Запорізький комбінат будматеріалів» у травні 2012 року, для огляду суду.

На виконання вимог ухвали Запорізького окружного адміністративного суду від 30 березня 2016 року до в судове засідання для огляду суду надано оригінали:

- накладної від 04 травня 2012 року з відомістю вагонів №45911773;

- накладної від 04 травня 2012 року з відомістю вагонів №45921558;

- накладної від 05 травня 2012 року з відомістю вагонів №45959913;

- накладної від 06 травня 2012 року з відомістю вагонів №45999570;

- накладної від 07 травня 2012 року з відомістю вагонів №46049409;

- накладної від 08 травня 2012 року з відомістю вагонів №46085205;

- накладної від 10 травня 2012 року з відомістю вагонів №46154001;

- накладної від 11 травня 2012 року з відомістю вагонів №46181665;

- накладної від 17 травня 2012 року з відомістю вагонів №46413084;

- накладної від 18 травня 2012 року з відомістю вагонів №46453940;

- накладної від 17 травня 2012 року з відомістю вагонів №46411856;

- накладної від 19 травня 2012 року з відомістю вагонів №46497491;

- накладної від 19 травня 2012 року з відомістю вагонів №46496733;

- накладної від 19 травня 2012 року з відомістю вагонів №46487732;

- накладної від 21 травня 2012 року з відомістю вагонів №46569810;

- накладної від 21 травня 2012 року з відомістю вагонів №46562476;

- накладної від 21 травня 2012 року з відомістю вагонів №46560553;

- накладної від 23 травня 2012 року з відомістю вагонів №46654026;

- накладної від 26 травня 2012 року з відомістю вагонів №46744884;

- накладної від 26 травня 2012 року з відомістю вагонів №46767646;

- накладної від 27 травня 2012 року з відомістю вагонів №46803896;

- накладної від 29 травня 2012 року з відомістю вагонів №46865234;

- накладної від 30 травня 2012 року з відомістю вагонів №46919023;

- накладної від 31 травня 2012 року з відомістю вагонів №46967030;

Копії накладних належним чином завірені додані до матеріалів адміністративної справи.

Таким чином, наявність у позивача залізничних накладних на доставку каміння з АРК до м.Запоріжжя є доказом реальності здійсненої операції.

Разом з тим, такі обставини підтвердила й свідок - статист Філії Запорізький річний порт «АСК «Укррічфлот» ОСОБА_7.

Згідно статті 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума зараховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), у разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного(податкового) періоду.

Пункт 46.1 статті 46 ПК України податкова декларація, розрахунок - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Наказом Міністерства фінансів України №1492 від 25 листопада 2011 року «Про затвердження форм Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість», а саме пункту 4.1. визначено, що до розділу II «Податковий кредит» (рядки 10-15 декларації) включаються обсяги придбання (виготовлення, будівництва, спорудження, створення) з податком на додану вартість або без податку на додану вартість товарів/послуг, необоротних активів на митній території України, імпортованих товарів, необоротних активів, отриманих на митній території України від нерезидента послуг з метою їх подальшого використання у межах господарської діяльності платника податку, а також тих, які не призначаються для використання у господарській діяльності або придбані з метою використання для постачання послуг за межами митної території України та послуг, місце постачання яких визначено відповідно до пунктів 186.2, 186.3 статті 186 розділу V Кодексу за межами митної території України, окремо за напрямами використання (здійснення операцій, які підлягають оподаткуванню, звільнені від оподаткування, не є об'єктом оподаткування).

Враховуючи вищевикладене суду приходить до висновку, що позивач вірно заповнив податкову декларацію з податку на додану вартість за травень 2012 року, правильно відобразив у розділі II розмір податкового кредиту, а також на виконання норм законодавства включив отримані від ТОВ «Стройтєкс» податкові накладні до реєстру.

ТОВ «Стройтєкс» також задекларував свої податкові зобов'язання, та сплатив до бюджету податок на додану вартість.

Податковий кредит за перевіряємий відповідачем період підтверджується податковими накладними від ТОВ «Стройтєкс», оформленими у відповідності з вимогами чинного законодавства.

Також слід зазначити, що між сторонами протягом періоду співпраці регулярно підписувалися акти звірки взаєморозрахунків.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку (частина 3 статті 2 КАС України).

Частиною 1 статті 11 КАС України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із частиною 1 статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до частини 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Ураховуючи вище викладене, суд вважає, що відповідачем не доведена правомірність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, у зв'язку із чим позовні вимоги є доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно із частиною 1 статті 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 2, 7-11, 71, 86, 94, 158, 160-163, 167 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 15 січня 2013 року з податку на прибуток на суму 265409,00грн. і штрафних санкцій 66352,25грн. та податкове повідомлення-рішення № від 15 січня 2013 року з податку на додану вартість на суму 252770,00грн. і штрафних санкцій 126385,00грн., винесені Державною податковою інспекцією Орджонікідзевського району м. Запоріжжя.

Присудити на користь Публічного акціонерного товариства «Запорізький комбінат будматеріалів» з бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя судові витрати, у вигляді судового збору у сумі 2294 (дві тисячі двісті дев'яносто чотири) гривні 00 копійок.

Постанова набирає законної сили відповідно до частини 1 статті 254 КАС України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами встановленими статтями 185-186 КАС України.

Суддя Д.В. Татаринов