Справа № 815/3000/16
Суддя: Балан Я. В.
Дата ухвалення: 2016-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/3000/16
УХВАЛА

17 червня 2016 року м.Одеса

Судя Одеського окружного адміністративного суду ОСОБА_1, розглянувши матеріали адміністративного позову Приватного підприємства Ремерцентр до Одеського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про визнання протиправним та скасування розпорядженя від 22.08.2013 року, -

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшов адміністративний позов Приватного підприємства Ремерцентр до Одеського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про визнання протиправними та скасування Розпорядження Адміністративної колегії Одеського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 22.08.2013 року № 170-р про початок розгляду справи за ознаками порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

Юрисдикція адміністративних судів щодо вирішення адміністративних справ та поняття справи адміністративної юрисдикції визначається пунктом 1 частини першої статті 3, статтею 17 Кодексу адміністративного судочинства України, Рішенням Конституційного Суду України від 14 грудня 2011 року у справі № 19-рп/2011 за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_2 про офіційне тлумачення положень частини другої статті 55 Конституції України, частини другої статті 2, пункту 2 частини третьої статті 17 КАС України, частини третьої статті 110, частини другої статті 236 Кримінально-процесуального кодексу України.

Відповідно до положень зазначених нормативних актів, справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, що виникають у зв'язку із здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Відповідно до ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Частина 2 цієї статті встановлює, що до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до ч.1 ст.17 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Згідно ч. 2 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: 1) спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності; 2) спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; 3) спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; 4) спори, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів; 5) спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України; 6) спори щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процессом чи процесом референдуму; 7) спори фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації; 8) спори фізичних чи юридичних осіб щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності замовника у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб оборони", за виключенням спорів, пов'язаних із укладенням договору з переможцем переговорної процедури за купівлі, а також зміною, розірванням і виконанням договорів про закупівлю.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України, справа адміністративної юрисдикції (далі - адміністративна справа) - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ст. 50 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідачем в адміністративній справі є субєкт владних повноважень, а юридична особа, яка не є субєктом владних повноважень, може бути відповідачем лише за адміністративним позовом субєкта владних повноважень у випадках, встановлених ч.4 ст.50 Кодексу адміністративного судочинства України.

В порушення вищевказаних норм закону позивач звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з даним позовом, який не належить до адміністративних спорів і не може розглядатися за правилами адміністративного судочинства.

Згідно з частиною першою статті 60 Закону України Про захист економічної конкуренції заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення. Цей строк не може бути відновлено.

Крім того, Вищий господарський суд України у постанові Пленуму від 26.12.2011 року № 15 Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства зазначив, що з огляду на зміст статті 60 Закону України Про захист економічної конкуренції, статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якою юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення, справи зі спорів про оскарження рішень (розпоряджень) органів Антимонопольного комітету України підвідомчі господарським судам і підлягають розгляду за правилами Господарського процесуального кодексу України.

Таким чином, суд дійшов висновку, що спеціальною нормою закону, а саме: статтею 60 Закону України Про захист економічної конкуренції, встановлений окремий порядок оскарження рішень органів Антимонопольного комітету України. Відповідно до зазначеного порядку заявник, відповідач, третя особа у разі незгоди з рішенням Антимонопольного комітету має право звернутися до господарського суду.

Рішення Антимонопольного комітету України, адміністративної колегії Антимонопольного комітету України та державного уповноваженого Антимонопольного комітету України оскаржуються до господарського суду міста Києва. Рішення адміністративної колегії територіального відділення Антимонопольного комітету України оскаржуються до господарських судів Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя.

Згідно з ч.7 ст. 12-1 Закону України Про Антимонопольний комітет України, рішення адміністративної колегії територіального відділення Антимонопольного комітету України приймається від імені територіального відділення Антимонопольного комітету України.

Як вбачається з позовної заяви, предметом оскарження є розпорядження Антимонопольного комітету України від 22.08.2013 року №170-р.

Таким чином, враховуючи характер спірних правовідносин, позовну заяву Приватного підприємства Ремерцентр до Одеського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про визнання протиправними та скасування Розпорядження Адміністративної колегії Одеського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 22.08.2013 року № 170-р про початок розгляду справи за ознаками порушення законодавства про захист економічної конкуренції не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, вказаний спір має розглядатися в порядку господарського судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 109 Кодексу адміністративного судочинства України, судя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позовну заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Виходячи з аналізу зазначених норм та на підставі викладених обставин, суд вважає за доцільне відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі.

На підставі наведеного та керуючись п. 1 ч. 1 ст. 109 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя,-

УХВАЛИВ :

У відкритті провадження у справі за позовом Приватного підприємства Ремерцентр () до Одеського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про визнання протиправним та скасування розпорядженя від 22.08.2013 року відмовити.

Розяснити позивачу, що з даними позовними вимогами слід звертатись в порядку господарського судочинства.

Позов з усіма доданими до нього матеріалами повернути позивачу.

Ухвала може бути оскаржена в порядку ч. 3 ст. 186 КАС України.

Суддя Я. В. Балан