Справа № 808/8909/15
Суддя: Баранник Н.П.
Дата ухвалення: 2016-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

808/8909/15

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

08 червня 2016 року

справа № 808/8909/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Баранник Н.П.

суддів: Суховарова А.В. Щербака А.А.

за участю секретаря судового засідання: Спірічева Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Миколаївської митниці Державної фіскальної служби на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 16 лютого 2016 року у справі № 808/8909/15 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КЛІОН» до Миколаївської митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправними та скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

Товариства з обмеженою відповідальністю «КЛІОН» (далі - позивач) звернулось до суду з позовом до Миколаївської митниці Державної фіскальної служби (далі відповідач), в якому просило:

- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №504050002/2015/000013/2 від 03.07.2015 року;

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 16 лютого 2016 року адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «КЛІОН» задоволено, визнано протиправними та скасовано оскарженні рішення відповідача.

Відповідач не погодився із рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу. Відповідач вважає, що оскаржена постанова суду першої інстанції ухвалена з порушенням норм матеріального права, є необґрунтованою, висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, крім того судом надано неналежну оцінку доказам, що містяться в матеріалах справи. Просить скасувати постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 16 лютого 2016 року та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні підтримав доводи та обґрунтування вимог апеляційної скарги, наполягав на її задоволенні.

Представник позивача заперечував проти доводів апеляційної скарги відповідача. Вказав, що суд повно встановив обставини справи та прийняв законне рішення, а тому підстави для його скасування відсутні.

Заслухавши представників сторін, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 19 грудня 2014 року між Пелагіа АС (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «КЛІОН» (покупець) укладено контракт №162S/2014P (а.с. 17-23), відповідно до умов якого продавець зобов’язаний передати у власність покупцеві, а покупець зобов’язується прийняти від продавця свіжоморожену чи охолоджену рибу різних видів та морепродукти.

На виконання умов даного контракту позивачем на митну територію України ввезено морожений оселедець цілий.

Згідно інвойсу постачальника від 10.02.2015 №10030500 товар постачався за ціною 1,07 доларів США за кг, на загальну суму 428000,00 доларів США, на умовах CIF Nikolaev, Ukraine (а.с. 36).

Встановлено, що 05 травня 2015 року між Пелагіа АС (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «КЛІОН» (покупець) укладено додаткову угоду до Контракту №162S/2014P від 19.12.2014, якою змінено ціну товару з 1,07 доларів США за 1 кг. на 0,825 долар США за кг. У зв’язку з цим постачальником взамін Інвойсу №10030500 від 10.02.2015 видано Інвойс №10030500 -1 від 05.05.2015 (а.с.35).

Для здійснення митного оформлення зазначеного товару до відповідача була надіслана електронна декларація №504050002/2015/103899, довідковий номер 757 від 03.07.2015, згідно якої позивачем було заявлено митну вартість товару за основним методом за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються у розмірі 1733457,74 грн. (17,33 грн. або 0,825 доларів США за 1 кг).

Для підтвердження заявленої митної вартості декларантом надані: контракт №162S/2014P від 19.12.2014 з додатковими угодами від 14.01.2015, від 26.03.2015, від 20.04.2015, від 05.05.2015; лист постачальника від 05.05.2015 про зміну ціни та пере виставлення інвойсу; інвойс №10030500 -1 від 05.05.2015; інвойс №10030500 від 10.02.2015; калькуляція постачальника від 10.02.2015; прайс-лист від 08.02.2015; сертифікат страхування від 10.02.2015; ветеринарне свідоцтво від 18.03.2015 серія ІІІ-29 №059397; сертифікат походження від 26.02.2015 №400500; лист постачальника від 16.02.2015 про відправника товару; лист постачальника від 16.02.2015 про оформлення експортної декларації.

За результатом обробки електронного документа та аналізу поданих документів 03.07.2015 відповідачем було надіслано електронне повідомлення про необхідність надання позивачем додаткових документів для підтвердження митної вартості товару і обраний метод її визначення, а саме: виписку з бухгалтерської документації щодо складових митної вартості (витрати на зберігання, транспортування, навантаження/розвантаження); висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями та/ або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини, копію митної декларації оформленої в Норвегії, каталоги, специфікації, прейскуранти (прас-листи) виробника товару.

03.07.2015 Миколаївською митницею прийнято рішення №504050002/2015/000013/2 про коригування митної вартості із застосуванням резервного методу відповідно до ст.64 МК України з урахуванням інформації наявної у митному органі, з розрахунку 1,128 доларів США за 1 кг (МД №112050000/2015/008575 від 02.06.2015).

Товар випущено у вільний обіг за МД №504050002/2015/103943 від 06.07.2015 під гарантію відповідно до розділу X МК України.

21.07.2015 позивач додатково надав відповідачу інформацію про розбіжності у вигляді листа від 21.07.2015 №06/02-743.

Однак, відповідач не скасував свого рішення, про що повідомив позивача листом від 24.07.2015 №2787/10/14-70-25-41.

Позивач не погодившись з рішенням митниці щодо корегування митної вартості та з карткою відмови, звернувся з позовом до суду про їх скасування.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, яким позов було задоволено та скасовано оскаржені рішення, враховуючи при цьому наступне.

Статтями 49, 50 Митного кодексу України від 13 березня 2012 року №4495-VI, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі - МК України) визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

З аналізу частин першої та другої статті 53 Митного кодексу України вбачається, що Митним кодексом передбачено вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Дана норма кореспондується з положеннями статті 318 Митного кодексу України, якою встановлено, що митний контроль має передбачати виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем, разом з митною декларацією подано повний перелік документів, визначений ч.2 ст.53 Митного кодексу України.

Водночас при перевірці правильності визначення митної вартості товару, Миколаївською митницею встановлено, що документи, які надані до митного оформлення товару не містять всіх даних відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості та містять розбіжності, а саме:

1.підпис продавця Топ Вікенес, зазначений у додатковій угоді від 26.03.2015 до контракту №162S/2014P від 19.12.2014, не співпадає з підписом, зазначеним у контракті №162S/2014P від 19.12.2014;

Однак, позивачем надано до митного органу доручення постачальника від 04.01.2015 на особу, що підписала додаткову угоду (а.с. 51), чим усунуто розбіжність.

2.страховий поліс №83623976 від 10.02.2015 неможливо ідентифікувати з оцінюваним товаром;

Однак, позивачем надано лист постачальника від 11.05.2015 з підтвердженням, що вказаний страховий сертифікат був оформлений на дану партію товару (а.с. 57-58).

3. розбіжність ціни товару, вказаної у додатку від 05.05.2015 до контракту №162S/2014P від 19.12.2014 і калькуляцією від 10.02.2015, прайс-листом від 08.02.2015, страховим полісом №83623976 від 10.02.2015;

Позивачем надано лист постачальника від 11.05.2015 з поясненнями, що додаткова угода про зміну ціни товару була оформлена вже після оформлення калькуляції, прайс-листа та страхового полісу, тому ціна в даних документах не співпадає (а.с. 59-60).

4. інвойс №10030500-1 від 05.05.2015, заявлений у графі 44 МД №504050002/2015/103899 від 03.07.2015, відсутній у додатковій угоді від 05.05.2015 до контракту №162S/2014P від 19.12.2014 і таким чином, не підпадає під дію контракту;

Проте, позивачем надано лист №06/02-370 від 13.05.2015 з поясненнями, що інвойс №10030500-1 від 05.05.2015 виданий на підставі додаткової угоди від 05.05.2015 до контракту, на заміну первісного інвойсу від 10.02.2015 №10030500, про що також було зазначено в листі постачальника від 05.05.2015 (а.с. 37-38). Обидва інвойса подавалися позивачем до митної декларації для прослідування хронології.

5.надана калькуляція від 10.02.2015 не містить обов’язкових складових, понесених за митною територією України (зокрема витрати на зберігання товару, навантаження/розвантаження відповідно до листа PELAGIA від 16.02.2015).

Позивачем надано лист постачальника від 11.05.2015 з поясненнями, що ці витрати увійшли до п.3 калькуляції як “інші витрати”

Про всі вище перелічені розбіжності Миколаївська митниця ДФС повідомила позивача у письмовому вигляді.

Судом встановлено, що документи, які надавались митному органу під час митного оформлення, містять відомості про умови поставки товару та жодним чином не перешкоджали митному органу встановити та перевірити заявлену митну вартість імпортованого товару.

За змістом статті 57 Митного кодексу України, якщо митна вартість не може бути визначена за методом 1 згідно з положеннями статті 58 цього Кодексу, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості відповідно до вимог статей 59 і 60 цього Кодексу. У разі неможливості визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, відповідно до вимог статей 59 і 60 цього Кодексу за основу може братися або ціна, за якою оцінювані ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов’язаному з продавцем покупцю відповідно до вимог статті 62, або обчислена відповідно до вимог статті 63 цього Кодексу вартість товарів.

Так, митну вартість товару, що імпортується, визначено відповідачем із застосуванням резервного методу відповідно до ст.64 МК України з урахуванням інформації наявної у митному органі, з розрахунку 1,128 доларів США за 1 кг (за ВМД №112050000/2015/008575 від 02.06.2015).

Проте, за загальним правилом формально інший рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення, сам по собі не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.

Правильність визначення позивачем митної вартості товару за ціною Контракту, а також об'єктивна можливість застосування першого методу не були спростовані відповідачем.

При здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості митним органом не було дотримано процедуру визначення митної вартості імпортованого товару та його митного оформлення відповідно до вимог митного законодавства, у зв’язку з чим прийняті рішення, оскаржені позивачем, підлягали скасуванню.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, підстави для скасування законної постанови суду першої інстанції відсутні.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст.ст. 200, 205, 206 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Миколаївської митниці Державної фіскальної служби - залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 16 лютого 2016 року у справі № 808/8909/15 - залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в порядку та строки, визначені ст. 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст ухвали виготовлено 15.06.2016р..

Головуючий: Н.П. Баранник

Суддя: А.В. Суховаров

Суддя: А.А. Щербак