Справа № 815/3623/15
Суддя: Єщенко О.В.
Дата ухвалення: 2016-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2016 р.м.ОдесаСправа № 815/3623/15

Категорія: 9.3 Головуючий в 1 інстанції: Іванов Е. А.
Одеський апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді - Єщенка О.В.

суддів - Димерлія О.О.

- Романішина В.Л.

За участю: секретаря - Вишневської А.В.

представника апелянта - Маслова П.В. (довіреність від 21.01.2016 року)

представника відповідача - Ткач В.В. (довіреність від 12.08.2015 року)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління Державної казначейської служби України у Білгород-Дністровському районі Одеської області на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 8 липня 2015 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Управління Державної казначейської служби України у Білгород-Дністровському районі Одеської області, Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання незаконною бездіяльність та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив визнати незаконною бездіяльність Управління державної казначейської служби України у Білгород-Дністровському районі Одеської області, що полягає у невиконанні рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду по справі №495/3180/13-ц від 29 серпня 2013 року на підставі виконавчого листа №495/3180/13-ц, виданого Білгород-Дністровським міськрайонним судом; зобов'язати Управління виконати рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду по справі №495/3180/13-ц від 29 серпня 2013 року на підставі виконавчого листа №495/3180/13-ц, виданого Білгород-Дністровським міськрайонним судом, а саме - у встановлений законом строк виплатити на його користь 11 927 грн. 79 коп. та судові витрати у розмірі 229 грн. 40 коп.

В обґрунтування позову зазначено, що судовим рішенням, яке набрало законної сили, стягнуто з державного органу на користь ОСОБА_4 кошти у сумі 11 927,79 грн. та судові витрати у розмірі 229,4 грн. Оскільки судове рішення не виконано в добровільному порядку боржником, виконавчий лист, виданий за цим рішенням, був направлений до органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів. Однак, Управління на підставі п.п. 1 п. 9 Порядку виконання рішень про стягнення коштів з державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ повернуло позивачу виконавчий лист без виконання. Повернення виконавчого документа без виконання позивач вважає необґрунтованим, вчинене в порушення вимог Закону України, що гарантують державою виконання судових рішень, у зв'язку із чим звернувся до суду із цим позовом за захистом своїх прав.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 8 липня 2015 року позовні вимоги задоволено. Суд визнав протиправними дії Управління державної казначейської служби України у Білгород-Дністровському районі Одеської області щодо повернення ОСОБА_4 виконавчого листа №495/3180/13-ц, виданого 25 березня 2014 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом. Зобов'язав Управління виконати рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду по справі №495/3180/13-ц від 29 серпня 2013 року на підставі виконавчого листа №495/3180/13-ц, виданого Білгород-Дністровським міськрайонним судом 25 березня 2014 року, а саме - у встановлений законом строк виплатити на користь позивача 11927 грн. 79 коп. та судові витрати у розмірі 229 грн. 40 коп. за судовим рішенням у справі №495/3180/13-ц.

В апеляційній скарзі Управління Державної казначейської служби України у Білгород-Дністровському районі Одеської області, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин справи, просить скасувати судове рішення та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду від 29 серпня 2013 року по справі №495/3180/13-ц стягнуто з Відділу державної виконавчої служби Білгород-Дністровського міськрайонного Управління юстиції Одеської області на користь ОСОБА_4 11 927,79 грн. та судові витрати у розмірі 229,40 грн. (а.с. 8-11).

Зазначене рішення набрало законної сили 12.02.2014 року та 25.03.2014 року позивачу видано виконавчий лист (а.с. 12-13).

З метою примусового виконання рішення виконавчий лист разом із відповідним пакетом документом був направлений в Управління державної казначейської служби України у Білгород-Дністровському районі Одеської області.

15.01.2015 року Управління відповідно до п.п. 1 п. 9 Порядку виконання рішень про стягнення коштів з державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ повернуло позивачу виконавчий лист без виконання.

Як на підставу для повернення виконавчого документа стягувачу Управління послалось на те, що у боржника відсутні рахунки, з яких можливо здійснити безспірне списання коштів, у зв'язку із чим відповідач дійшов висновку, що виконавчий документ не підлягає виконанню органом казначейського обслуговування.

Вважаючи бездіяльність органу казначейства щодо виконання судового рішення протиправною, позивач звернувся до суду із цим позовом, в якому ставиться питання про зобов'язання відповідача вчинити дії щодо виконання виконавчого документа в судовому порядку.

Вирішуючи спір по суті та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що, оскільки стягнення коштів з державного органу здійснюється казначейською службою, відсутність у органу відповідних призначень не може бути підставою для не виконання судового рішення, яке набрало законної сили, відповідачем не вжито всіх належних заходів щодо забезпечення виконання судового рішення, повертаючи виконавчий лист позивачу без виконання, відповідач діяв не у відповідності до вимог Закону, у зв'язку із чим суд дійшов висновку забезпечити захист гарантованого Законом права позивача шляхом зобов'язання органу казначейського обслуговування виконати виконавчий документ в судовому порядку.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року №606-XIV виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно із ч. 2 ст. 3 Закону України від 21.04.1999 року №606-XIV рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

За правилами п. 3 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 року №845, рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).

Згідно терміну, наведеному у п. 2 Порядку від 03.08.2011 року №845, боржниками є визначені в рішенні про стягнення коштів розпорядники (бюджетні установи) та одержувачі бюджетних коштів, а також підприємства, установи та організації, рахунки яких відкриті в органах Казначейства.

Так, відповідно до ст. 3 Закону України «Про державну виконавчу службу» від 24.03.1998 року №202/98-ВР органами державної виконавчої служби є, зокрема, міськрайонні відділи державної виконавчої служби відповідних управлінь юстиції, які є юридичними особами, мають відповідні рахунки в органах Державного казначейства України для обліку депозитних сум і зарахування стягнутих з боржників коштів та їх виплати стягувачам у національній валюті, а також відповідні рахунки для обліку аналогічних операцій в іноземній валюті в банках, гербову печатку.

Таким чином, враховуючи, що відповідно до ст. 3 Закону України від 24.03.1998 року №202/98-ВР боржник за виконавчим документом - Відділ державної виконавчої служби Білгород-Дністровського міськрайонного Управління юстиції Одеської області є державним органом, юридичною особою, має рахунки в органах Державного казначейства України, гербову печатку, колегія суддів вважає, що суд дійшов вірного висновку про те, що в силу ч. 2 ст. 3 Закону України від 21.04.1999 року №606-XIV рішення у справі №495/3180/13-ц про стягнення на користь позивача коштів з Відділу має виконуватись органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, а саме Управлінням Державної казначейської служби України у Білгород-Дністровському районі Одеської області.

Відповідно до п.п. 1 п. 9 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 року №845, орган Казначейства повертає виконавчий документ стягувачеві, зокрема, у разі, коли виконавчий документ не підлягає виконанню органом Казначейства.

Водночас, як показав аналіз наведених правових норм, оскільки судове рішення та виданий на його підставі виконавчий документ у справі №495/3180/13-ц підлягає виконанню органом казначейської служби, повернення виконавчого документу позивачу без виконання відбулось з порушенням п.п. 1 п. 9 Порядку від 03.08.2011 року №845.

При цьому, як вірно встановлено судом першої інстанції, фактичною підставою для висновків відповідача про те, що виконавчий лист не підлягає виконанню органом казначейської служби стала наявність у Відділу лише депозитного рахунку, тобто рахунку, кошти якого забороняється використовувати/стягувати на користь інших осіб, які не є стягувачами за виконавчими документами, під час примусового виконання яких ці суми стягнуто, та суд дійшов обґрунтованого висновку, що зазначені обставини не можуть бути безальтернативним наслідком щодо не виконання судового рішення, яке набрало законної сили, виходячи з наступного.

Так, відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України, а отже судове рішення, яке набрало законної сили, є підставою для його виконання.

Гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом України «Про виконавче провадження», та особливості їх виконання встановлюються Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» від 05.06.2012 року №4901-VI, згідно із ч. 1 ст. 2 якого держава гарантує виконання рішення суду, зокрема, про стягнення коштів, боржником за яким є державний орган.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України від 05.06.2012 року №4901-VI виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Таким чином, враховуючи ту обставину, що Відділ державної виконавчої служби Білгород-Дністровського міськрайонного Управління юстиції Одеської області має лише депозитний рахунок, у державного органу відсутні відповідні бюджетні призначення, за рахунок яких має відбуватись стягнення коштів з цього органу, колегія суддів вважає, що висновок суду про виникнення у такому разі обов'язку казначейської служби щодо виконання судового рішення у справі №495/3180/13-ц шляхом стягнення таких коштів за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду, у повній мірі відповідає правилам ч. 1 ст. 3 Закону України від 05.06.2012 року №4901-VI.

Разом з цим, як показали обставини справи, відповідачем не вжито заходів, передбачених вказаною нормою Закону, що призвело до безпідставного повернення позивачу виконавчого документа без виконання.

Враховуючи викладене, оскільки стягнення коштів з державного органу здійснюється казначейською службою, відсутність у органу відповідних призначень не може бути підставою для не виконання судового рішення, яке набрало законної сили, обставини справи показали, що відповідачем не вжито всіх належних заходів щодо забезпечення виконання судового рішення, колегія суддів вважає, що висновок суду про безпідставність повернення позивачу виконавчого документа без виконання відповідає нормам законодавства, що регулює спірні правовідносини, а покладений судом на орган казначейської служби обов'язок щодо виконання виконавчого документа у повній мірі відповідає правилам ч. 1 ст. 2 КАС України.

Постанова суду першої інстанції викладена достатньо повно, висновки обґрунтовані і відповідають чинному законодавству та доводи апеляційної скарги цих висновків суду не спростовують.

Порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б призвести до зміни чи скасування рішення суду та задоволення апеляційної скарги не встановлено.

Керуючись ст.ст. 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст.ст. 206, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Управління Державної казначейської служби України у Білгород-Дністровському районі Одеської області - залишити без задоволення.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 8 липня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня виготовлення повного тексту.

Повний текст ухвали складено та підписано 21.06.2016 року.

Головуючий-суддя: О.В. Єщенко

Судді: О.О. Димерлій

В.Л. Романішин