Справа № 405/10692/13-а
Суддя: Іванова Л. А.
Дата ухвалення: 2015-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/405/337/15
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2015 року Ленінський районний суд м.Кіровограда у складі:

головуючого судді Іванової Л.А.

при секретарі Береді Я.І.

за участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Кіровограді справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до провідного державного інспектора Дніпродзержинської обєднаної державної фінансової інспекції ОСОБА_2, Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області Державної фінансової інспекції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до провідного державного інспектора Дніпродзержинської обєднаної державної фінансової інспекції ОСОБА_2, Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області Державної фінансової інспекції України, в якому просив скасувати постанову державної фінансової інспекції у Дніпропетровській області державної фінансової інспекції України серії ДФ1 №04-0955/2013 від 02 жовтня 2013 року про накладення адміністративного стягнення в розмірі 136 грн. в адміністративній справі щодо визнання ОСОБА_1 винним у фактах, що призвели до ведення бухгалтерського обліку з порушенням встановленого порядку.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він працює на Інгульській шахті ДП «Схід ГЗК» з 03 серпня 2006 року заступником головного механіка, здійснюючи свої посадові обовязки відповідно до посадової інструкції заступника головного механіка Інгульської шахти «Схід ГЗК», затвердженої наказом директора №68 від 24.02.2005 року. Також зазначив, що в період з 27.05.2013 року по 14.06.2013 року , з 22.07.2013 року по 02.08.2013 року Дніпродзержинською обєднаною державною фінансовою інспекцією проведено планову ревізію фінансово-господарської діяльності відокремленого структурного підрозділу Інгульська шахта ДП «Схід ГЗК» за період з 01.01.2011 рік по 30.04.2013 рік, за результатами якої провідним державним фінансовим інспектором Дніпродзержинської обєднаної державної фінансової інспекції ОСОБА_2 відносно нього (позивача) було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДФІ №04-1439/2013 від 23 вересня 2013 року. 02.10.2013 року Державною фінансовою інспекцією в Дніпропетровській області Державної фінансової інспекції України відносно нього була винесена постанова серії ДФІ №04-0955/2013, згідно з якою його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.164-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 136 грн. 00 коп., при цьому постанова мотивована тим, що перевіркою було виявлено факти, що призвели до ведення бухгалтерського обліку з порушенням встановленого порядку в частині зайвого перерахування коштів на суму 5 755 грн. 81 коп. внаслідок завищення вартості робіт, незаконного списання паливно-мастильних матеріалів на суму 3 250 грн. 60 коп., що є порушенням вимог п.1, 8 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 року №996. Зазначену постанову отримано ним (позивачем) за місцем роботи 30.10.2013 року.

Позивач вважає зазначену постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню з тих підстав, що він не є субєктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164-2 КУпАП, так як за своїми функціональними обовязками, він, як заступник головного механіка не має владних повноважень з метою здійснення організаційно-розпорядчих функцій із забезпечення ведення бухгалтерського обліку, у звязку з чим не може ести відповідальність за порушення законодавства з фінансових питань, зокрема, ведення бухгалтерського обліку з порушенням встановленого порядку. Крім того, відсутнє також порушення ним приписів п.п.1, 8 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», з тих підстав, що п.1 ст.9 зазначеного Закону зазначає, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо, - безпосередньо після її закінчення. Пунктом 8 ст.9 Закону визначена відповідальність осіб, які склали та підписали первинні документи та регістри бухгалтерського обліку, зокрема, за їх не своєчасне складання; за недостовірність відображених у них даних. Суть забезпечення фіксування фактів здійснення всіх господарських операцій у первинних документах полягає в обовязку керівника кожну дію або подію, що викликає зміни у структурі активів та зобовязань, власному капіталі підприємства зафіксувати в документі, який містить відомості про таку дію (подію) та підтверджує її здійснення. 23.02.2011 року між ДП «Схід ГЗК» в особі директора Інгульської шахти ДП «Схід ГЗК» ОСОБА_3, та ТОВ «Співдружність Інвест Плюс» було укладено договір №141 на виконання ремонтних робіт кривошипне-шатунного механізму двигуна; 03.05.2012 року між ДП «Схід ГЗК» в особі директора Інгульської шахти ДП «Схід ГЗК» ОСОБА_3, та ТОВ «Консалтінгова компанія «Моноліт» було укладено договір №117 на технічне обслуговування дизельних двигунів на виробничих площах замовника, при цьому, обидва договори укладалися під час здійснення господарської операції. За реєстром наданих для проведення ревізії документів №10 датою надання документів є 25.07.2013 року, тобто державній фінансовій інспекції були надані оригінали зазначених вище договорів в належному стані, та з огляду на зазначене, відсутнє порушення ним приписів п.п.1, 8 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Крім того, зазначив, що в постанові про накладення адміністративного стягнення загальна сума порушень зазначена в розмірі 168 471 грн. 41 коп., тоді як розмір зайвого перерахування коштів внаслідок завищення вартості робіт встановлено на суму 5 755 грн. 81 коп. а незаконного списання паливно-мастильних матеріалів на суму 3 250 грн. 60 коп.

Крім того, позивач просив поновити строк оскарження постанови серії ДФІ №04-0955/2013 про накладення адміністративного стягнення від 02 жовтня 2013 року, який був пропущений з поважних причин, так як постанову він отримав 30 жовтня 2013 року за місцем роботи.

Відповідно до ч.ч. 1,3 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом та іншими законами. Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 289 КУпАП України скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою прокурора, особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Згідно з ч.1 ст.100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Згідно з ч. 1 ст. 102 КАС України, пропущений з поважних причин процесуальний строк, встановлений законом, може бути поновлений судом за клопотанням особи, яка бере участь у справі.

З огляду на викладене вище, приймаючи до уваги, що постанову ДФІ №04-0955/2013 про накладення адміністративного стягнення від 02 жовтня 2013 року позивач отримав лише 30 жовтня 2013 року за місцем роботи, раніше про існування зазначеної постанови він не знав, і вказані доводи позивача підтверджуються матеріалами, доданими до позову, на підставі чого, суд вважає, що строк для оскарження постанови в справі про адміністративне правопорушення пропущено позивачем з поважних причин, та є обєктивні підстави для поновлення позивачу строку звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом.

Позивач ОСОБА_1 під час судового розгляду справи позов підтримав з підстав, зазначених у ньому, просив його задовольнити.

Відповідач провідний державний інспектор Дніпродзержинської обєднаної державної фінансової інспекції ОСОБА_2 та представник Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області Державної фінансової інспекції України в судове засідання не зявилися, повідомлені належним чином про час та місце судового розгляду справи, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень від 02.12.2015 року та від 03.12.2015 року відповідно, причини не явки суду не відомі.

Заслухавши пояснення позивача, зваживши обставини, викладені в позовній заяві, на обґрунтування позовних вимог, дослідивши письмові докази у справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 23 вересня 2013 року провідним державним фінансовим інспектором Дніпродзержинської обєднаної державної фінансової інспекції ОСОБА_2 при проведенні ревізії фінансово-господарської діяльності відокремленого структурного підрозділу Інгульська шахта Державного підприємства «Схід ГЗК» було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДФІ №04-1439/2013 відносно ОСОБА_1, який займає посаду заступника головного механіка структурного підрозділу Інгульської шахти ДП «Схід ГЗК» за ч.1 ст.164-2 КУпАП за порушення останнім п.1 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» , ст.ст.629, 838 ЦК України.

Судом також встановлено, що на підставі складеного протоколу про адміністративне правопорушення першим заступником начальника ДФІ в Дніпропетровській області ОСОБА_4 винесена постанова серії ДФІ №04-0955/2013 про накладення адміністративного стягнення від 02 жовтня 2013 року, згідно з якою ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.164-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 136 грн. 00 коп.

При цьому, постанова мотивована тим, що розглянувши протокол від 23.09.2013 року №04-1439/2013, довідку ревізії ДП «Схід ГЗК» Інгульська шахта відносно ОСОБА_1, який займає посаду заступника головного механіка, було встановлено факти, що призвели до ведення бухгалтерського обліку з порушенням установленого порядку в частині зайвого перерахування коштів на суму 5 755 грн. 81 коп. внаслідок завищення вартості робіт, незаконного списання паливно-мастильних матеріалів на суму 3 250 грн. 60 коп., що є порушенням п.п.1, 8 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Правомірність та законність прийнятого суб'єктом владних повноважень рішення оскаржується позивачем.

Обєктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164-2 КУпАП полягає у приховуванні в обліку валютних та інших доходів, непродуктивних витрат і збитків; відсутності бухгалтерського обліку або ведення його з порушенням установленого порядку, внесенні неправдивих даних до фінансової звітності, неподанні фінансової звітності, несвоєчасному або неякісному проведенні інвентаризацій грошових коштів і матеріальних цінностей, несвоєчасному поданні на розгляд, погодження або затвердження річного фінансового плану підприємства державного сектору економіки та звіту про його виконання, перешкоджанні працівникам органу державного фінансового контролю у проведенні ревізій та перевірок, невжитті заходів по відшкодуванню з винних осіб збитків від недостач, розтрат, крадіжок і безгосподарності.

Субєктом зазначеного правопорушення є посадові особи підприємств, установ та організацій.

В свою чергу, відповідно до ст.14 КУпАП посадові особи підлягають адміністративній відповідальності за адміністративні правопорушення , повязані з недодержанням установлених правил у сфері охорони порядку управління, державного і громадського порядку, природи, здоровя населення та інших правил, забезпечення виконання яких входить до їх службових обовязків.

Посадові особи це особи, які постійно або тимчасово здійснюють функції представників влади, а також постійно або тимчасово займають на підприємствах, в установах та організаціях незалежно від форм власності посади, повязані з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських обовязків, або виконують такі обовязки за спеціальними повноваженнями.

На підставі ст.14 КУпАП до адміністративної відповідальності за порушення законодавства з фінансових питань (ст.164-2 КУпАП) притягаються посадові особи, які вчинили адміністративні правопорушення, відповідальність за які передбачена нормативно-правовими актами та/або посадовими інструкціями.

Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» встановлює правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні, та дія зазначеного Закону поширюється на всіх юридичних осіб, незалежно від їх організаційно-правових форм і форм власності.

Відповідно до ст.8 Зазначеного Закону бухгалтерський облік на підприємстві ведеться безперервно з дня реєстрації підприємства до його ліквідації; питання організації бухгалтерського обліку на підприємстві належать до компетенції його власника (власників) або уповноваженого органу (посадової особи) відповідно до законодавства та установчих документів; відповідальність за організацію бухгалтерського обліку та забезпечення фіксування фактів здійснення всіх господарських операцій у первинних документах, збереження оброблених документів, регістрів і звітності протягом встановленого терміну, але не менше трьох років, несе власник (власники) або уповноважений орган (посадова особа), який здійснює керівництво підприємством відповідно до законодавства та установчих документів.

Відповідно до ч.4 ст.8 Закону для забезпечення ведення бухгалтерського обліку

підприємство самостійно обирає форми його організації: введення до штату підприємства посади бухгалтера або створення бухгалтерської служби на чолі з головним бухгалтером; користування послугами спеціаліста з бухгалтерського обліку, зареєстрованого як підприємець, який здійснює підприємницьку діяльність без створення юридичної особи; ведення на договірних засадах бухгалтерського обліку централізованою бухгалтерією або аудиторською фірмою; самостійне ведення бухгалтерського обліку та складання

звітності безпосередньо власником або керівником підприємства.

Судом також встановлено, що відповідно до наказу «З особового складу» №291 о/с від 13 серпня 2006 року ОСОБА_1, електромеханіка підземної дільниці №1 з 03 серпня 2006 року, переведено заступником головного механіка шахти.

Відповідно до посадової інструкції заступника головного механіка Інгульської шахти ДП «Схід ГЗК», затвердженої директором Інгульської шахти ДП «Схід ГЗК», з якою ознайомлений ОСОБА_1, основним завданням заступника головного механіка шахти є організація правильної та безаварійної експлуатації і своєчасного профілактичного ремонту електромеханічного устаткування, організація економної, безпечної, безаварійної роботи механізмів та устаткування, безперебійного забезпечення шахти електроенергією, водою, теплом, повітрям.

Обовязки заступника головного механіка Шахти визначені в Розділі 2 Посадової інструкції, з аналізу яких, не вбачається покладення на заступника головного механіка шахти обовязків з ведення бухгалтерського обліку.

Крім того, відповідно до посадових обовязків заступника головного механіка шахти вбачається, що позивач ОСОБА_1 не має владних повноважень, які б були повязані з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських обовязків.

З огляду на зазначене, судом відзначається, що позивач, за своїми функціональними обовязками, займаючи посаду заступника головного механіка, не має владних повноважень з метою здійснення організаційно-розпорядчих функцій із забезпечення ведення бухгалтерського обліку, тобто, до його посадових обовязків, визначених посадовою інструкцією, не входить ведення бухгалтерського обліку, за порушення якого відносно позивача складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДФІ №04-1439/2013 від 23 вересня 2013 року та 02.10.2013 року винесена постанова серії ДФІ №04-0955/2013 за ч.1 ст.164-2 КУпАП.

Окрім того, в постанові про накладення на позивача адміністративного стягнення, зазначено про порушення ним положень п.п.1, 8 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Відповідно до п.1 ст.9 Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до п.8 ст.9 Закону відповідальність за несвоєчасне складання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку та недостовірність відображених у них даних несуть особи, які склали та підписали ці документи.

Суть забезпечення фіксування фактів здійснення всіх господарських операцій у судом також встановлено, що первинних документах полягає в обовязку керівника кожну дію або подію, що викликає зміни у структурі активів та зобовязань, власному капіталі підприємства зафіксувати в документі, який містить відомості про таку дію (подію) та підтверджує її здійснення.

Судом також встановлено, що 23.02.2011 року між ДП «Схід ГЗК» в особі директора Інгульської шахти ДП «Схід ГЗК» ОСОБА_3 та ТОВ «Співдружність Інвест Плюс» було укладено договір №141 на виконання ремонтних робіт кривошипно-шатунного механізму двигуна DEUTZ F8L413W Wagner №64 AVO 08Ч562; 03.05.2012 року між ДП «Схід ГЗК» в особі директора Інгульської шахти ДП «Схід ГЗК» ОСОБА_3, та ТОВ «Консалтінгова компанія «Моноліт» було укладено договір №117 на технічне обслуговування дизельних двигунів DEUTZ на виробничих площах замовника, при цьому, обидва договори укладалися під час здійснення господарської операції та за реєстром наданих для проведення ревізії документів №10 датою надання документів є 25.07.2013 року, тобто, державній фінансовій інспекції були надані оригінали зазначених вище договорів в належному стані, та з огляду на зазначене, відсутнє порушення позивачем приписів п.п.1, 8 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Виходячи із норм, викладених в ст. 71 КАС України, за загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона. При розгляді справи щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб'єкта владних повноважень обов'язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

З огляду на зазначене, оцінюючи докази по справі в їх сукупності, судом встановлено, що відповідачем при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.164-2 КУпАП було допущено порушення вимог законодавства щодо порядку розгляду справ про адміністративні правопорушення, винесена постанова в справі про адміністративне правопорушення відносно позивача ОСОБА_1, не містить конкретних обставин адміністративного правопорушення, не встановлено, чи є ОСОБА_1 посадовою особою та субєктом адміністративного правопорушення за ч.1 ст.164-2 КУпАП, та, як наслідок, судом не встановлено, з яких саме міркувань виходив відповідач, визнаючи позивача винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164-2 КУпАП, та у порушенні ним вимог п.п.1, 8 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», яким чином давав оцінку та досліджував обставини, на підставі яких прийшов до висновку та виніс постанову по справі про адміністративне правопорушення, притягнувши позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.164-2 КУпАП, у зв'язку з чим та за наведених вище обставин суд дійшов висновку про обґрунтованість твердження позивача про те, що він не є субєктом зазначеного правопорушення та про безпідставність винесеної відносно нього постанови і накладення адміністративного стягнення.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідачем не проведено всебічного, повного та об'єктивного з'ясування обставин справи, на підставі чого адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню, постанова серії ДФІ №04-0955/2013 про накладення адміністративного стягнення від 02 жовтня 2013 року, винесена першим заступником начальника ДФІ в Дніпропетровській області ОСОБА_4, якою ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.164-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 136 грн. 00 коп., підлягає скасуванню, як така, що винесена в порушення вимог ст.ст. 245, 251, 280, 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Окремо судом відзначається, що позивачем предявлено також позов до відповідача провідного державного інспектора Дніпродзержинської обєднаної державної фінансової інспекції ОСОБА_2, при цьому, встановлено, що зазначена особа склала відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення серії ДФІ №04-1439/2013 від 23 вересня 2013 року, в свою чергу, згідно з пунктом 1 частини 2 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Виходячи з аналізу зазначених норм Кодексу адміністративного судочинства України справою адміністративної юрисдикції є, зокрема, публічно - правовий спір щодо оскарження рішень (у формі нормативно - правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Правовий акт індивідуальної дії - виданий суб'єктом владних повноважень документ, прийнятий з метою реалізації положень нормативно-правового акту щодо конкретних обставин, та стосується прав і обов'язків конкретного суб'єкта суспільних відносин та якому він адресований.

З огляду на зазначене, правовим актом індивідуальної дії є саме постанова серії ДФІ №04-0955/2013 про накладення на позивача адміністративного стягнення від 02 жовтня 2013 року, винесена першим заступником начальника ДФІ в Дніпропетровській області ОСОБА_4, в свою чергу, протокол про адміністративне правопорушення, не є правовим актом індивідуальної дії, крім того, в силу положень ст.251 КУпАП він є одним з доказів в справі про адміністративне правопорушення, який містить фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, на підставі чого відповідач провідний державний інспектор Дніпродзержинської обєднаної державної фінансової інспекції ОСОБА_2 є неналежним відповідачем по справі.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.2, 11, 69, 71, 94, 102, 158-163, 167, 185-186 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до провідного державного інспектора Дніпродзержинської обєднаної державної фінансової інспекції ОСОБА_2, Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області Державної фінансової інспекції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,- задовольнити.

Визнати незаконною та скасувати постанову серії ДФІ №04-0955/2013 про накладення адміністративного стягнення від 02 жовтня 2013 року, винесену першим заступником начальника Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області Державної фінансової інспекції України ОСОБА_4, якою ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.164-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 136 грн. 00 коп.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Ленінського районного суду

м. Кіровограда Л.А. Іванова