Справа № 805/1205/16-а
Суддя: Голошивець І.О.
Дата ухвалення: 2016-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

23 червня 2016 р. Справа № 805/1205/16-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Голошивця І.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства БАНК ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ ОСОБА_2, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації публічного акціонерного товариства БАНК ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ ОСОБА_2, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, в якому просить суд:

- визнати поважними причини пропуску строку на подання вимог кредиторів до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації публічного акціонерного товариства БАНК ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ ОСОБА_2;

- зобовязати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації публічного акціонерного товариства БАНК ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ ОСОБА_2 визнати ОСОБА_1 кредитором публічного акціонерного товариства БАНК ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ та внести зміни до реєстру акцептованих вимог кредиторів публічного акціонерного товариства БАНК ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ, а саме, включити ОСОБА_1 до реєстру акцептованих вимог кредиторів публічного акціонерного товариства БАНК ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 04 травня 2016 року відкрито провадження по справі.

Під час дослідження обставин справи та здійснення системного аналізу норм права, які регулюють спірні правовідносини, а також зважаючи на перебування Публічного акціонерного товариства БАНК ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ в процесі банкрутства, однією із стадій якого є ліквідація юридичної особи, судом встановлено, що спірні правовідносини не підлягають вирішенню в адміністративному провадженні з огляду на наступне.

З змісту позовних вимог вбачається, що предметом спірних правовідносин є включення позивача до реєстру вимог кредиторів.

Правова позиція щодо порядку розгляду спорів, які виникають на стадії ліквідації (банкрутства) банку, викладена у Постанові Верховного Суду України від 16 лютого 2016 року у справі № 826/2043/15 (провадження № 21-4846а15, в Єдиному Державному реєстрі судових рішень України № 56755298) та встановлює, що на зазначені правовідносини не поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Згідно до частини 1 ст. 244-1 Кодексу адміністративного судочинства України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

У Постанові Верховного Суду України від 16 лютого 2016 року у справі № 826/2043/15, зокрема, зазначено наступне.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі «Zand v. Austria» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність субєктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Частиною третьою статті 2 Закону України від 14 травня 1992 року № 2343-ХІІ «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» передбачено, що законодавство про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом при розгляді судом справи про визнання неплатоспроможним (банкрутом) банку застосовується з урахуванням норм законодавства про банки і банківську діяльність.

У свою чергу, статтею 1 Закону № 2121-ІІІ передбачено, що цей Закон визначає структуру банківської системи, економічні, організаційні і правові засади створення, діяльності, реорганізації і ліквідації банків.

У пункті шостому статті 2 Закону України від 23 лютого 2012 року № 4452-VІ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» зазначено, що ліквідація банку процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Виходячи із системного аналізу вказаних норм законодавства, Верховний Суд України дійшов висновку, що на спори, які виникають на стадії ліквідації (банкрутства) банку, не поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Крім того, під час судового розгляду справи зясовано, що предметом спору є цивільно-правові відносини. Наявні у матеріалах справи документи, зокрема, договір-заява № 300131/156226/370-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» на 370 днів в іноземній валюті від 26 грудня 2014 року (а.с. 15) та виписки з банківського рахунку (а.с. 16-17) доводять, що зазначені правовідносини стосуються права позивача на повернення банківського грошового вкладу, тобто є цивільним правовідносинами.

Згідно до умов п. 1 ч. 1 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України, справою адміністративної юрисдикції є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією із сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший субєкт, який здійснює владні управлінські функції на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Тому суд вважає, що зазначений спір не пов'язаний із захистом прав, свобод чи інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, що виключає розгляд справи у порядку адміністративного судочинства.

Гарантоване ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» право на справедливий суд включає право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи судом, визначеним законом.

Згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини фраза «визначеного законом», крім іншого, поширюється на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність; у разі перевищення судом повноважень, які чітко викладені в процесуальному законі, такий суд не може вважатися «судом, визначеним законом» у значенні п.1 ст.6 Конвенції (справа «Сокуренко і Стригун проти України»).

А тому, розгляд даної справи по суті за правилами адміністративного судочинства потягне за собою порушення права позивача на судовий захист, закріпленого у ст. 55 Конституції України.

На підставі наведеного, суд дійшов до висновку, що дана справа не належить до юрисдикції адміністративних судів, та, відповідно, не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, а позовні вимоги, які заявлені в межах цієї справи, підлягають розгляду за правилами цивільного судочинства.

Згідно з п.1 ч.1 ст.157 Кодексу адміністративного судочинства України, суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

На підставі викладеного вище, керуючись ст.ст. 157, 160, 165, 185-186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

У Х В А Л И В:

Закрити провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації публічного акціонерного товариства БАНК ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ ОСОБА_2, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про зобовязання вчинити певні дії.

Розяснити позивачеві, що розгляд даної справи віднесено до юрисдикції місцевого суду загальної юрисдикції.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено в письмовому провадженні або згідно з частиною третьою статті 160 цього Кодексу, або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Голошивець І.О.