Справа № 161/6559/16-а
Суддя: Пушкарчук В. П.
Дата ухвалення: 2016-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 161/6559/16-а
Провадження № 2-а/161/404/16
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2016 р. суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Пушкарчук В.П.,

розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Луцького обєднаного Управління Пенсійного Фонду України Волинської області про визнання незаконними дій відповідача, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Луцького обєднаного Управління Пенсійного Фонду України Волинської області про визнання незаконними дій відповідача та зобовязання здійснити перерахунок пенсії відповідно до Закону України «Про прокуратуру».

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що він з 04.11.2002 року він перебуває на обліку у відповідача як одержувач пенсії за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру».

Відповідно до постанови КМУ № 1013 від 09.12.2015 року «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» підвищено з 01.12.2015 року на 25% посадові оклади, розміри яких затверджені постановою КМУ від 31.05.2012 року № 505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури». На підставі зазначеної постанови, прокуратурою Волинської області надано довідку № 18/95 від 15.02.2016 року для перерахунку Луцьким обєднаним Управлінням Пенсійного Фонду України Волинської області пенсії позивача.

В травні 2016 року позивач звертався в Управління пенсійного фонду із заявою про перерахунок пенсії у звязку із підвищенням заробітної плати з розрахунку 90% заробітної плати , зазначеної в довідці прокуратури № 18/95 від 15.02.2016 року. Однак в задоволенні його клопотання було відмовлено, про що відповідач повідомив ОСОБА_1 листом від 11.05.2016 року № 69/С-01.

На підставі наведеного просить визнати протиправними дії Луцького обєднаного Управління Пенсійного Фонду України Волинської області щодо відмови у проведенні йому перерахунку пенсії в розмірі 90% від заробітної плати згідно довідки прокуратури № 18/95 від 15.02.2016 року; зобовязати Луцьке обєднане Управління Пенсійного Фонду України Волинської області провести перерахунок пенсії у розмірі 90% від заробітної плати з 01.01.2016 року у звязку з підвищенням заробітної плати працівникам прокуратури згідно постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 року № 505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» та довідки прокуратури Волинської області від 15.02.2016 року № 18/95; подальшу виплату пенсії проводити виходячи з її розміру 90% від середнього місячного заробітку, стягнути судові витрати по справі.

Відповідно до ухвали Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20.05.2016 року судовий розгляд даної адміністративної справи здійснюється в порядку скороченого провадження.

09.06.2016 року позивачем ОСОБА_1 було подано заяву про збільшення позовних вимог, відповідно до якої просив визнати протиправними дії Луцького обєднаного Управління Пенсійного Фонду України Волинської області щодо відмови у проведенні йому перерахунку пенсії в розмірі 90% від заробітної плати згідно довідки прокуратури № 18/95 від 15.02.2016 року; зобовязати Луцьке обєднане Управління Пенсійного Фонду України Волинської області провести перерахунок пенсії у розмірі 90% від заробітної плати у звязку з підвищенням заробітної плати працівникам прокуратури згідно постанови КМУ від 09.12.2015 року № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів», ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (що діяла на час призначення пенсії) та довідки прокуратури Волинської області від 15.02.2016 року № 18/95 починаючи з 01.01.2016 року без обмеження пенсії максимальним розміром; подальшу виплату пенсії проводити виходячи з її розміру 90% від середнього місячного заробітку, стягнути судові витрати по справі; зобовязати відповідача подати до Луцького міськрайонного суду звіт про виконання постанови протягом місяця з моменту набрання нею законної сили.

Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 04.11.2002 року перебуває на обліку в Луцькому обєднаному Управлінні Пенсійного Фонду України Волинської області, де отримує пенсію за вислугою років, призначену на підставі ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру». Стаж роботи, який дає йому право на призначення пенсії за вислугою років на момент призначення пенсії становив 22 роки, 6 місяців 15 днів, в тому числі на прокурорсько-слідчих посадах 20 років 15 днів.

Відповідно до постанови КМУ № 1013 від 09.12.2015 року «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» підвищено з 01.12.2015 року на 25% посадові оклади, розміри яких затверджені постановою КМУ від 31.05.2012 року № 505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури». На підставі зазначеної постанови, прокуратурою Волинської області надано довідку № 18/95 від 15.02.2016 року для перерахунку Луцьким обєднаним Управлінням Пенсійного Фонду України Волинської області пенсії позивача.

В травні 2016 року позивач звертався в Управління пенсійного фонду із заявою про перерахунок пенсії у звязку із підвищенням заробітної плати з розрахунку 90% заробітної плати , зазначеної в довідці прокуратури № 18/95 від 15.02.2016 року. Однак в задоволенні його клопотання було відмовлено, про що відповідач повідомив ОСОБА_1 листом від 11.05.2016 року № 69/С-01.

Відповідно до ч. 17 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у звязку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії.

Згідно з ч. 13 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Частини 18 та 19 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» вказують, що призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у звязку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Положення цієї статті поширюються також на пенсіонерів з числа працівників прокуратури, яким до набрання чинності цим Законом призначена пенсія за віком, вислугою років або за інвалідністю безпосередньо з прокурорсько-слідчих посад і посад у науково-навчальних закладах, незалежно від часу виходу на пенсію, за умови наявності у них стажу роботи, передбаченого цією статтею.

Перерахунок пенсії позивачу здійснено в розмірі 90% від суми місячного заробітку на підставі Закону України «Про прокуратуру» в редакції, на час набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 31 травня 2012 року № 505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури».

Новою редакцією ч.1 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. ( ч. 2 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції від 08.07.2011 року).

Згідно з ч.2 ст. 22 ОСОБА_2 України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. Згідно із ч. 3 ст. 22 ОСОБА_2 України, при прийнятті нових законів або внесені змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Скасування конституційних прав і свобод - це їх офіційна (юридична або фактична) ліквідація. Звуження змісту та обсягу прав і свобод є їх обмеженням.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав проблеми, повязані з реалізацією права на соціальний захист та неприпустимість обмеження конституційного права громадян на достатній життєвий рівень і сформулював правову позицію, згідно якої ОСОБА_2 України та закони України виокремлюють певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, яким пенсія призначена за спеціальними законами (в тому числі і Законом України «Про прокуратуру»).

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів, справа № 1-7/99), за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 ОСОБА_2 України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Статтею 58 ОСОБА_2 України встановлено, що закони та інші нормативні акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони помякшують або скасовують відповідальність особи. Таким чином, обсяг прав позивача в частині отримання надбавок, які нараховувалися і отримувалися раніше не може бути звуженим у звязку із внесення змін у Закон України «Про прокуратуру» та прийняттям постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2012 року № 505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури». Під час проведення перерахунку пенсії позивача повинна бути враховано попередня відсоткова ставка, з якої визначається розмір пенсії 90%.

Оскільки, нова редакція ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» значно звужує зміст та обсяг прав пенсіонерів, яким пенсія була призначена раніше,оскільки зменшує розмір відсоткової ставки з 90 до 80 відсотків, що погіршує становище пенсіонера, оскільки призводить до зменшення розміру пенсії, суд приходить до висновку, що перерахунок пенсії слід проводити за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію. Такий підхід базується на ст.ст. 22, 58 та 64 ОСОБА_2 України, які є нормами прямої дії.

Відповідно до ст. ст. 22 та 64 ОСОБА_2 України, право на пенсійне забезпечення відповідних категорій громадян, встановлене законами України (в тому числі і Законом України «Про прокуратуру») є таким, що не підлягає звуженню та обмеженню.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що слід визнати протиправними дії управління пенсійного фонду України в місті Луцьку щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 в розмірі 90% суми заробітної плати згідно довідки прокуратури Волинської області від 15.02.2016 року № 18/95. Таким чином, до спірних правовідносин підлягають застосуванню саме норми ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції чинній на момент виходу позивача на пенсію.

Згідно ч. 2 ст. 19 ОСОБА_2 України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені ОСОБА_2 та законами України.

Пунктом 1 частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені ОСОБА_2 та законами України.

Пенсійний фонд України діє у відповідності до Положення «Про Пенсійний фонд України» і здійснює свої повноваження на підставі п. 15 зазначеного положення через створені в установленому порядку його територіальні управління.

Територіальним управлінням Пенсійного фонду України за місцем проживання позивача є управління пенсійного фонду України в місті Луцьку, яке повинно було перерахувати позивачу пенсію згідно з поданими документами про збільшення посадового окладу працівників прокуратури, виходячи з розрахунку 90% від середнього заробітку, та здійснити виплату позивачу відповідних недоплачених коштів.

З матеріалів справи вбачається, що 04.05.2016 року ОСОБА_1 звертався до управління пенсійного фонду України в місті Луцьку із заявою про перерахунок йому пенсії відповідно до вимог законодавства, проте 11.05.2016 року відповідач листом № 69/С-01 відмовив йому у задоволенні заяви, у якому зазначено, що відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 року № 911-VIІІ тимчасово у період з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року особам, на яких поширюється дія цього Закону у період роботи на посадах, які дають на призначення (перерахунок) пенсії у порядку та на умовах, передбачених законом України «Про прокуратуру», пенсія, призначена відповідно до цієї статті, не виплачується та не перераховується.

При розгляді цієї справи слід застосовувати положення спеціальних норм, а саме Закону № 1789-ХІІ «Про прокуратуру» в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин.

Так, у ч. 18 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Отже, ОСОБА_1 право на підвищення пенсії набув з 01.07.2012 року, як це визначено у постанові № 505, а звернувся до управління пенсійного фонду України в місті Луцьку із заявою про перерахунок пенсії 21.11.2015 року, а отже у зв'язку з обмеженням терміну виплати нормами спеціального закону виплата має бути здійснена за 12 місяців до дня звернення ОСОБА_1 до органу Пенсійного фонду України за перерахунком пенсії, а саме з 21.11.2014 року та в подальшому виплату пенсії проводити виходячи з її розміру 90% від середнього місячного заробітку.

Частиною 1 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції Закону № 2663-III від 12.07.2001 року), за правилами якої позивачу 07.04.2010 року призначено пенсію за вислугою років, передбачено, що прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Частиною 12 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції Закону № 2663-III від 12.07.2001 року) встановлено, що обчислення (перерахунок) пенсій проводиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Згідно з частиною 17 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції Закону № 2663-III від 12.07.2001 року) призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку із збільшенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більше як за 12 місяців. Перерахунок пенсії проводиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати, що існували на день його звільнення з роботи.

З огляду на вищенаведені обставини та правові норми, суд приходить до висновку, що при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, що визначає розмір та порядок перерахунку пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії.

Пунктом 2 розділу II «Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» (Закон набрав чинності з 01 жовтня 2011 року) передбачено, що обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

Посилання відповідача на Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 року № 911 - VІІІ, що тимчасово у період з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року особам, на яких поширюється дія цього Закону у період роботи на посадах, які дають право на призначення (перерахунок) пенсії у порядку та на умовах, передбачених законом України «Про прокуратуру», пенсія, призначена відповідно до цієї статті, не виплачується та не перераховується, є необґрунтованими відповідно до Закону.

Слід зазначити, що ці обмеження не стосуються пенсіонерів органів прокуратури, які до 01 жовтня 2011 року, тобто до вступу в дію Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» вже отримували пенсію і мали гарантоване право на її перерахунок, що підтверджено Управлінням пенсійного фонду виконанням постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 21.10.2015 року та іншими судовими рішеннями, як місцевих судів, так і Верховного Суду України.

Відповідно до ст. 1 ОСОБА_2 України: Україна є суверенна і незалежна, демократична, соціальна, правова держава.

Згідно зі ст. 3 ОСОБА_2 України людина, її життя і здоровя, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до ст. 8 ОСОБА_2 України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. ОСОБА_2 України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі ОСОБА_2 України і повинні відповідати їй. ОСОБА_2 України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі ОСОБА_2 України гарантується.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені ОСОБА_2 та законами України (ст. 19 ОСОБА_2 України).

Згідно зі ст. 21 ОСОБА_2 України усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними.

Відповідно до ст. 22 ОСОБА_2 України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією ОСОБА_2, не є вичерпними.

Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Скасування конституційних прав і свобод - це їх офіційна (юридична або фактична) ліквідація. Звуження змісту та обсягу прав і свобод є їх обмеженням.

Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом (ст. 46 ОСОБА_2 України).

У частині 1 статті 58 ОСОБА_2 України закріплено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони помякшують або скасовують відповідальність особи. Згідно з вимогами ст. 64 ОСОБА_2 України, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених ОСОБА_2 України.

Так, держава взяла на себе обовязок забезпечити не лише нарахування, але й перерахунок пенсії працівникам прокуратури, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за перерахунком.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» Пенсійний фонд України і його територіальні підрозділи здійснюють керівництво та управління солідарною системою, проводять збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначають пенсії, підготовляють документи для їх виплат та виконують інші управлінські функції. Вони по суті є органами державної виконавчої влади і субєктами владних повноважень, а тому, керуючись вимогами ст. 19 ОСОБА_2 України, зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені ОСОБА_2 та законами України.

Передбачена дефініція у п. 5 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213 VIII щодо скасування з 01 червня 2015 року норм пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії (щомісячне довічне грошове утримання) призначаються відповідно до спеціальних законів, у тому числі ЗУ «Про прокуратуру», свідчить про те, що з 01.06.2015 року не здійснюється призначення пенсій відповідно до спеціального законодавства.

Аналізуючи вказані норми закону та виходячи з принципу незворотності дії законів у часі, викладені положення п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», стосуються порядку призначення пенсії прокурорам у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії, оскільки процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення. Тому, скасування порядку нарахування пенсій за спеціальними законами з 01 червня 2015 року та подальше призначення таких пенсій на загальних підставах, не впливає на можливість проведення перерахунку пенсії, призначеної раніше, у відповідності до діючих на час її призначення норм Закону України «Про прокуратуру».

Питання про застосування цього Закону у часі регулюється згідно зі ст.ст. 21-22 ОСОБА_2 України, які гарантують людині, що її права і свободи, будучи невідчужуваними та непорушними, не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів, ці закони, зміни до законів, не розповсюджуються на вже існуючі права і свободи людини, якщо вони звужують зміст та обсяг цих прав і свобод. Тому зазначена норма не може застосовуватися на раніше призначені пенсії під час їх перерахунку.

З урахуванням викладеного вбачається, що при перерахунку пенсії позивачу, як працівнику прокуратури, має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках та порядок її перерахування, яка діяла на момент призначення пенсії.

Зокрема, у постанові пленуму Верховного суду України «Про застосування ОСОБА_2 України при здійсненні правосуддя» № 9 від 01.11.1996 року зазначено, що відповідно до ст. 8 ОСОБА_2 в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституційні права та свободи людини і громадянина є безпосередньо діючими. Вони визначають цілі і зміст законів та інших нормативно-правових актів, зміст і спрямованість діяльності органів законодавчої та виконавчої влади, органів місцевого самоврядування і забезпечуються захистом правосуддя.

Принципи соціальної держави втілено також у ратифікованих Україною міжнародних актах: Міжнародному пакті про економічні, соціальні і культурні права від 16.12.1966 року, Європейській соціальній хартії від 03.05.1996 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року та рішеннях Європейського суду з прав людини.

Зокрема, згідно зі статтею 12 Європейської соціальної хартії (переглянутої) держава зобов'язана підтримувати функціонування системи соціального забезпечення на задовільному рівні, докладати зусиль для її поступового піднесення на більш високий рівень, тощо.

Згідно з ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішення та застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди України застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та протоколи до неї і практику Європейського суду, як джерела права.

Відповідно до вимог ст. 1 Протоколу № 12 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод користування будь-яким правом, яке визнане законом, повинно бути забезпечено виконанням без будь-якої дискримінації.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою ОСОБА_2 України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 ОСОБА_2 України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань, тощо [рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій (далі - Рішення № 5-рп/2002)].

Необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави повязана з ризиком для життя і здоровя, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей (Рішення № 5-рп/2002).

У цьому ж рішенні зазначено, що зупинення пільг, компенсацій і гарантій для військовослужбовців та працівників правоохоронних органів без відповідної матеріальної компенсації є порушенням гарантованого державою права на їх соціальний захист та членів їхніх сімей.

Таким чином, виходячи зі змісту статтей 22 та 64 ОСОБА_2 України, право на пенсійне забезпечення відповідних категорій громадян, встановлене законами України (у тому числі і Законом України «Про прокуратуру»), є таким, що не підлягає звуженню та обмеженню.

Виходячи із висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства, а правовідносини щодо їхнього пенсійного забезпечення виникають на момент звернення за призначенням пенсії.

Аналогічну правову позицію висловив і Верховний Суд України у постановах від 10 грудня 2013 року (справа № 21-348-а-13) та 17 грудня 2013 року (справа № 21-445-а-13).

Відповідно до ч.1 ст. 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Враховуючи вищезазначене, необхідною умовою для перерахунку пенсії є документи, додатково подані пенсіонером щодо розміру місячного заробітку за відповідною посадою станом на час звернення за перерахунком пенсії. При цьому, такий перерахунок дійсно має здійснюватися виходячи із норм законодавства, які були чинними на момент призначення пенсії позивачу у 2002 році та в розмірі 90% від заробітної плати.

Обґрунтування щодо відсутності зворотної дії законів та інших нормативно-правових актів в часі, крім випадків, коли вони помякшують або скасовують відповідальність особи, узгоджується з постановою Верховного Суду України від 06.10.2015 року в адміністративній справі № 21-2432/15, в якій судовою колегією викладено, що при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, а також механізм проведення перерахунку пенсії за вислугу років, яка діяла на момент призначення пенсії (стаття 50-1 Закону № 1789-ХІГ). Аналогічні рішення були прийняті у постановах Верховного Суду України від 10.12.2013 № 21-348а13 та від 17.12.2013, від 01.07.2014 року (справа №21-244а14), які згідно зі статтею 244-2 КАС України, є обов'язковою для судів з необхідністю приведення судової практики у відповідність до його рішень.

Зясувавши всі фактичні дані у справі, суд вбачає протиправність дій відповідача в частині відмови позивачу в перерахунку пенсії, оскільки пенсія ОСОБА_1 призначена 04.11.2002 року, тобто до набрання чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VIII від 02.03.2015 року.

Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що відповідач діяв у порушення ст. 19 ОСОБА_2 України та наведених норм права, що встановлюють порядок обрахування пенсії працівнику прокуратури, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Приймаючи до уваги викладене та враховуючи, що нова редакція статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» значно звужує зміст та обсяг прав пенсіонерів, яким пенсія була призначена раніше. При перерахунку пенсії позивачу має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення йому пенсії станом на 04.11.2002 року. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення позову шляхом визнання дій Луцького обєднаного Управління пенсійного фонду України в Волинській області щодо відмови в проведенні перерахунку пенсії позивачу в розмірі 90% суми заробітної плати протиправними та зобовязання Луцьке обєднане Управління пенсійного фонду України в Волинській області провести перерахунок та виплату пенсії в розмірі 90% суми заробітної плати згідно довідки прокуратури Волинської області № 18/95 від 15 лютого 2016 року починаючи з 01 січня 2016 року без обмеження пенсії максимальним розміром.

При цьому судом не приймаються до уваги твердження відповідача, які викладені в письмових запереченнях, так як вони повністю спростовуються з підстав викладених у рішенні.

У відповідності до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно з частинами 1 та 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно зі ст. 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: вирішує справи відповідно до ОСОБА_2 та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені ОСОБА_2 та законами України.

У відповідності до ст. 10 КАС України усі учасники адміністративного процесу є рівними перед законом і судом. Не може бути привілеїв чи обмежень прав учасників адміністративного процесу за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ст. 11 КАС України).

Відповідно до ст. 13 КАС України особам, які беруть участь у справі, а також особам, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обовязки, забезпечується право на апеляційне та касаційне оскарження рішень адміністративного суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обовязковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом (ст. 14 КАС України).

Відповідно до ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

Врахувуючи вищенаведене, на підставіч.3 ст. 22, ч.1 ст. 58 ОСОБА_2 України, статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції Закону № 2663-III від 12.07.2001 року), Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VII, керуючись ст.ст. 2, 7-11, 13, 14, 71, 86, 94, ч. 2 ст. 99, 158-163, 167, 186, ч. 1 ст. 244-2, 254, ч.1 ст. 267 Кодексу адміністративного судочинства України,суддя,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати дії Луцького обєднаного Управління Пенсійного Фонду України Волинської області щодо відмови у проведенні йому перерахунку пенсії в розмірі 90% від заробітної плати згідно довідки прокуратури № 18/95 від 15.02.2016 року.

Зобовязати Луцьке обєднане Управління Пенсійного Фонду України Волинської області провести перерахунок пенсії у розмірі 90% від заробітної плати у звязку з підвищенням заробітної плати працівникам прокуратури згідно постанови КМУ від 09.12.2015 року № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів», ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (що діяла на час призначення пенсії) та довідки прокуратури Волинської області від 15.02.2016 року № 18/95 починаючи з 01.01.2016 року без обмеження пенсії максимальним розміром.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити за безпідставності.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень - Луцьке обєднане управління Пенсійного фонду України Волинської області в дохід держави судовий збір в розмірі 551,20 (пятсот пятдесят одну гривню двадцять копійок) грн.

Зобовязати Луцьке обєднане Управління Пенсійного Фонду України Волинської області подати до Луцького міськрайонного суду звіт про виконання постанови суду протягом місяця з моменту набрання нею законної сили.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Луцький міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області ОСОБА_3