Справа № 447/3914/13-а
Суддя: Карбовнік І. М.
Дата ухвалення: 2016-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/447/35/16
Справа №447/3914/13-а
П О С Т А Н О В А

ІмЕНЕм україни

13.06.2016 року Миколаївський районний суд Львівської області в складі: головуючого -судді Карбовнік І. М. , при секретарі Данилів О.І. , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Миколаївської районної ради Львівської області про стягнення різниці між середнім заробітком за час вимушеного прогулу та виплатами по безробіттю, одержаними у центрі зайнятості, і середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду ,

в с т а н о в и в :

позивачка ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Миколаївської районної ради Львівської області про стягнення різниці між середнім заробітком за час вимушеного прогулу та виплатами по безробіттю, одержаними в центрі зайнятості, і середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду.

В обґрунтування своїх вимог позивачка покликається на те, що 22.02.2011 року її звільнено з посади керуючої справами Миколаївської районної ради Львівської області на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України за скороченням чисельності штату працівників. Згідно постанови Миколаївського районного суду Львівської області від 16.10.2012 року, яка залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 18.06.2013 р., її було поновлено на посаді керуючого справами Миколаївської районної ради Львівської області. Судове рішення про поновлення її на роботі було виконано відповідачем лише 25.10.2013 року. Враховуючи, те що ОСОБА_1 перебувала у вимушеному прогулі з 22.02.2011 року по 25.10.2013 року, однак в цей період перебувала на обліку в центрі зайнятості та отримувала допомогу по безробіттю, просить стягнути різницю між середнім заробітком за час вимушеного прогулу та виплатами по безробіттю, одержаними в центрі зайнятості, в розмірі 102 048 грн 60 коп, згідно представленого розрахунку. Крім того, зважаючи на те, що постанова суду про поновлення на роботі була виконана лише 25.10.2013 року, просить стягнути середній заробіток за час затримки виконання постанови суду за період з 19.06.2013 року по 25.10.2013 року в розмірі 16190 грн 16 коп. Одночасно постанову суду просить допустити до негайного виконання.

В судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_2 уточнила позовні вимоги та просила стягнути з Миколаївської районної ради на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання постанови Миколаївського районного суду Львівської'області від 16.10.2012 р. за період з 17.10.2012 р. по 25.10.2013 р. у розмірі 48 567,96 грн. (сорок вісім тисяч п'ятсот шістдесят сім гривень 96 коп.) грн.в частині стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки виконання постанови суду за період з 17.10.2012 року по 25.10.2013 року у розмірі 48 567,96 грн., а також звернути до негайного виконання постанову суду про присудження платежів по виплаті ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки виконання постанови Миколаївського районного суду Львівської області від 16.10.2012 р. у межах суми стягнення за один місяць.

Представник відповідача, Миколаївської районної ради Львівської області ОСОБА_3 в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував.

Заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, дослідивши докази, які мають значення для вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини та дав їм правову оцінку.

У відповідності до вимог ст. 236 КЗпП України, в разі затримки власником або уповноваженим ним органом рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату середнього заробітку або різниці в заробітку за весь час затримки.

Таким чином, за затримку виконання судового рішення про поновлення працівника на роботі законодавством передбачено відповідальність.

За змістом норм ст. 236 КЗпП України, затримкою виконання рішення суду про поновлення працівника на роботі слід вважати невидання власником (уповноваженим органом) наказу про поновлення працівника на роботі без поважних причин негайно після проголошення судового рішення.

Згідно постанови Миколаївського районного суду Львівської області від 16.10.2012 року у справі № 1313/2432/2012 позов ОСОБА_1 до Миколаївської районної ради Львівської області про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу задоволено частково, ОСОБА_1 поновлено на посаді керуючого справами Миколаївської районної ради Львівської області, в стягненні заробітної плати за час вимушеного прогулу відмовлено.

18.06.2013 року ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду № 178966/12/9104 апеляційну скаргу Миколаївської районної ради Львівської області залишено без задоволення, а постанову Миколаївського районного суду Львівської області від 16.10.2012 р. у справі № 1313/2432/2012- без змін.

Розпорядженням голови Миколаївської районної ради Львівської області №76к від 25.10.2013 року «Про поновлення ОСОБА_1.» розпорядження голови районної ради від 22.02.2011 року №15к «Про звільнення з посади ОСОБА_1.» скасовано, а ОСОБА_1 поновлено на посаді керуючої справами Миколаївської районної ради Львівської області з 22.02.2011 року та зобов'язано приступити до посадових обов'язків 25.10.2013 року. Вказане розпорядження було винесено головою районної ради в процесі виконання судового рішення про поновлення на роботі ОСОБА_1 відділом ДВС Миколаївського РУЮ, що стверджується копіями документів виконавчого провадження ВП №40090144.

Приписом норми ч.1 ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України вбачається, що постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових осіб чи службових осіб, інших фізичних чи юридичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Відповідно до ч.3 п.32 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв'язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи - невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи.

Беручи до уваги те, що на постанову Миколаївського районного суду Львівської області від 16.10.2012 р. фактично виконано відповідачем лише 25.10.2013 р., і лише з цього часу ОСОБА_1 допущено до виконання трудових обов'язків, хоча вищевказана постанова суду допущена до негайного виконання ще 16.10.2012 р. та набрала законної сили 18.06.2013 р., суд приходить до висновку, що з відповідача потрібно стягути також середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 17.10.2012 року (наступний день після ухвалення постанови суду від 16.10.2012 р. про поновлення ОСОБА_1 на роботі та допущення такої до негайного виконання) до 25.10.2013 р. (дня, коли видано розпорядження голови районної ради про поновлення на роботі ОСОБА_1.).

З ч. 1 ст. 76 Закону України «Про виконавче провадження» вбачається, що рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника виконується негайно. Виконання рішення вважається закінченим з дня видачі відповідного наказу або розпорядження власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом, фізичною особою, фізичною особою - підприємцем, який прийняв незаконне рішення про звільнення або переведення працівника, після чого державний виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Згідно статей 24, 31, ч. 5 ст. 235 КЗпП України, статті 77 Закону України «Про виконавче провадження», негайне виконання рішення суду означає обов'язок, а не право власника не пізніше наступного дня після проголошення судового рішення видати наказ (розпорядження) про поновлення на роботі і фактично допустити його до виконання попередніх обов'язків.

Оскільки ОСОБА_1 звільнено з роботи з 22.02.2012 р., середня заробітна плата за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі, враховуючи вимоги Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. № 100, повинна обчислюватися з виплат, отриманих мною за попередні два місяці роботи, а саме за грудень 2011 та січень 2012 року.

Відповідно до п.5 розд. VI Порядку, основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середнього динна) заробітна плата працівника, яка згідно п. 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі(календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством-календарних днів за цей період.

Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за1 останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абз.З п. 8 Порядку).

Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику, здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді, (абз.2 п. 8 Порядку).

Відповідно, сума середнього заробітку за один місяць вимушеного прогулу ОСОБА_1 становить 4 047,33 грн. (192,73 грн. x 21 дн.).

Таким чином, сума середнього заробітку ОСОБА_1 за час затримки виконання постанови Миколаївського районного суду Львівської області від 16.10.2012 р. за період з 17.10.2012 р. по 25.10.2013 р. (дванадцять місяців) становить 48 567,96 грн.

Таким чином, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підтвердженні належними доказами у справі та підлягають до задоволення.

Керуючись ст. ст. 11, 70, 71, 86, 94, 158-163, 256 КАС України , суд, -

п о с т а н о в и в :

позов задоволити.

Стягнути з Миколаївської районної ради на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання постанови Миколаївського районного суду Львівської'області від 16.10.2012 р. за період з 17.10.2012 р. по 25.10.2013 р. у розмірі 48 567,96 грн. (сорок вісім тисяч п'ятсот шістдесят сім гривень 96 коп.) грн.

Постанову в частині стягнення з Миколаївської районної ради Львівської області в користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки виконання постанови Миколаївського районного суду Львівської області від 16.10.2012 року у межах суми стягнення за один місяць в розмірі 4047 (чотири тисячі сорок сім) грн. 33 коп звернути до негайного виконання.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції

Суддя: Карбовнік І. М.