Справа № 2-а-1/11
Суддя: Шевченко О. Ю.
Дата ухвалення: 2016-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №2-а-1/11
Провадження №2-а/173/3/2016
ПОСТАНОВА

іменем України

13 червня 2016 р. м. Верхньодніпровськ

Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Шевченко О.Ю.

при секретарі судового засідання - Демяненко С.І.,

за участю позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративний позов ОСОБА_1 до Вільногірської міської ради Дніпропетровської області, виконавчого комітету Вільногірської міської ради про визнання протиправними та скасування рішень Вільногірської міської ради Дніпропетровської області, визнання протиправним та скасування розпорядження міського голови м.Вільногріська, поновлення на посаді, стягнення середньої заробітної плати за період вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з адміністративним позовом до Вільногірської міської ради Дніпропетровської області, виконавчого комітету Вільногірської міської ради Дніпропетровської області, міського голови міста Вільногірська Дніпропетровської області ОСОБА_3 про визнання дій посадових осіб органу місцевого самоврядування незаконними, визнання незаконним та скасування рішення міської ради та про стягнення компенсації за завдану моральну шкоду. Під час розгляду справи позивач неодноразово уточнювала позовні вимоги та остаточно просила суд визнати протиправним та скасувати рішення Вільногірської міської рад від 17 липня 2008 року за №882-50/ V «Про скорочення штатів виконавчого комітету Вільногірської мвської ради та внесення змін до штатного розпису; визнати протиправним та скасувати розпорядження міського голови м.Вільногірськ від 16 жовтня 2008 року про її звільнення; визнати протиправним та скасувати рішення Вільногірської міської ради Дніпропетровської області від 27 березня 2008 року № 740-39/ V та 743-39/V; поновити її на посаді заступника міського голови з соціальних та гуманітарних питань; стягнути з виконавчого комітету Вільногірської міської ради заборгованість по заробітній платі в сумі 67 999 грн. 43 коп., з яких 26567 грн. 70 коп. компенсація за вимушений прогул, яка виникла внаслідок незаконного звільнення та неотримана з вини відповідача заробітна плата в розмірі 41 461 грн. 73 коп.; стягнути з відповідачів солідарно завдану моральну шкоду в сумі 10000 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що вона працювала заступником міського голови з соціальних та гуманітарних питань та була звільнена з цієї посади рішенням Вільногірської міської ради від 16 січня 2008 року. На підставі рішення суду від 11 червня 2008 року її було поновлено на посаді. Проте рішенням Вільногірської міської ради від 27 березня 2008 року № 743-39/V було виведено з штатного розпису виконавчого комітету посаду заступника міського голови по виконавчій роботі з соціальних та гуманітарних питань. Рішенням Вільногірської міської ради від 27 березня 2008 року № 740-39/ V до штатного розпису виконавчого комітету було введено дві посади. Тобто ніякого скорочення штату фактично не відбулося, а тому дії відповідача є незаконними. У зв'язку з чим позивач вважає її звільнення незаконним, а тому просила суд поновити її на посаді та стягнути з виконавчого комітету Вільногірської міської ради компенсацію за вимушений прогул та завдану моральну шкоду.

В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали та просили суд задовольнити заявлені позовні вимоги з підстав, зазначених у позові. Представник позивача суду пояснив, що фактично ніякого скорочення штатів не було, оскільки замість двох посад, які було виведено з штатного розпису виконавчого комітету Вільногірської міської ради одночасно було введено дві інші посади. Підстав для таких змін у штатному розписі не було і у рішенні, що оскаржуються також не міститься обґрунтування таких змін. У зв'язку з чим звільнення позивача є незаконним, а тому є всі підстави для стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення різниці у заробітній платі, яку позивач могла отримувати за своїм місцем роботи у виконавчому комітеті та фактично отримувала за новим місцем роботи.

Представники відповідачів, Вільногірської міської ради та виконавчого комітету Вільногірської міської ради, в судовому засіданні позов не визнали, проти задоволення позовних вимог заперечували. Кожний окремо суду пояснили, що Вільногірська міська рада діяла у відповідності до чинного законодавства, було внесено зміни до штатного розпису виконавчого комітету Вільногірської міської ради та відбуло скорочення штатів, в тому числі було скорочено посаду, яку займала позивач. У відповідності до вимог трудового законодавства позивачу було запропоновану вакантну посаду, від якої позивач відмовилась у зв'язку з чим її було звільнено на законних підставах.

Суд, вислухавши пояснення осіб, які брали участь у справі, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків.

Судом встановлено такі обставини та відповідні їм правовідносини.

Рішенням Вільногірської міської ради № 53-03/ V від 16 червня 2006 року на посаду заступника міського голови з соціальних та гуманітарних питань було затверджено ОСОБА_1 (т. 3 а.с.53). Рішенням Вільногірської міської ради № 643-34/ V від 16 січня 2008 року ОСОБА_1 було звільнено з займаної посади на підставі п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. Постановою Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 11 червня 2008 року вищевказане рішення про звільнення ОСОБА_1 було визнано незаконним та її поновлено на посаді заступника міського голови з соціальних та гуманітарних питань (а.с.155-159). Розпорядженням міського голови № 110-к від 12 червня 2008 року ОСОБА_1 була допущена до роботи на посаді заступника міського голови міста Вільногірська Дніпропетровської області з соціальних та гуманітарних питань з 12 червня 2008 року (а.с.97). Розпорядженням міського голови № 158-к від 31 липня 2008 року ОСОБА_1 було доручено виконання окремих доручень міського голови, пов'язаних з питаннями здійснення виконавчими органами ради повноважень для забезпечення життєдіяльності та соціального економічного розвитку міста (а.с.21).

Під час розгляду судом справи про незаконне звільнення ОСОБА_1 та її поновлення на посаді, а саме, 27 березня 2008 року Вільногірською міською радою було прийнято рішення № 740-39/ V «Про введення до штатного розпису виконавчого комітету посад: першого заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради та заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради» (т.3 а.с. 86). Також 27 березня 2008 року Вільногірською міською радою було прийнято рішення № 743-39/ V «Про виведення зі штатного розпису виконавчого комітету посад: перший заступник міського голови по виконавчій роботі, заступник міського голови по виконавчій роботі з соціальних та гуманітарних питань (т. 3 а.с.85). Рішенням Вільногірської міської ради № 882-50/V від 17 липня 2008 року на виконання рішення Вільногірської міської ради від 27 березня 2008 року № 743-39/ V із штатного розпису виконавчого комітету Вільногірської міської ради з 18 вересня 2008 року було виведено посаду заступника міського голови з соціальних та гуманітарних питань та ОСОБА_1 попереджено про наступне вивільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва та праці виконавчих органів міської ради, у тому числі, скорочення штату працівників (а.с. 98-99). Рішенням Вільногірської міської ради № 972-55/V від 16 жовтня 2008 року ОСОБА_1 було звільнено з посади заступника міського голови з соціальних та гуманітарних питань по п.1 ст. 40 КЗпП України (зміни в організації виробництва та праці - скорочення штату працівників) (а.с.191).

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами врегульовано Конституцією України, Кодексом законів про працю України, Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування».

Статтею 8 Конституції України визначено, що в державі визнається та діє принцип верховенства права. Згідно зі ст. 19 Конституції України на органи місцевого самоврядування, їх посадових осіб покладено обов'язок діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Правові, організаційні та соціальні умови реалізації громадянами України права на службу в органах місцевого самоврядування, визначення загальних засад діяльності посадових осіб місцевого самоврядування, їх правовий статус, порядок та правові гарантії перебування на службі регулюються Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування». Посадовою особою місцевого самоврядування Закон (частина 1 статті 2) визначає особу, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету. За наведеними критеріями заступник міського голови відноситься до посадової особи місцевого самоврядування, а відповідно до змісту статті 3, частини 1 статті 10 Закону така посада є виборною, оскільки затверджується радою.

Згідно із частиною 1 статті 20 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» підстави припинення служби в органах місцевого самоврядування можуть бути загальними, тобто передбаченими Кодексом законів про працю України, та спеціальними, які передбачені цим та іншими законами України.

Як було встановлено судом ОСОБА_1 була звільнена з посади заступника міського голови з соціальних та гуманітарних питань на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, а саме з підстав зміни в організації виробництва і праці, а саме скорочення штату працівників.

Згідно з п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 6 листопада 1992 року розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за п.1 ст.40 КЗпП, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Як зазначалося вище, на підставі рішення Вільногірської міської ради від 27 березня 2008 року № 740-39/ V до штатного розпису виконавчого комітету було введено дві посади: першого заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради та заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради. Рішенням Вільногірської міської ради також від 27 березня 2008 року № 743-39/V було виведено з штатного розпису виконавчого комітету посаду першого заступника міського голови заступника міського голови по виконавчій роботі та заступника міського голови по виконавчій роботі з соціальних та гуманітарних питань. Отже відповідачем одночасно було введено та виведено дві посади з штатного розпису виконавчого комітету. Проте підстав для таких змін у штатному розписі не наведено, як у самих рішеннях так і протоколах засідання депутатської комісії від 23 березня 2008 року (т.3 а.с.65-66) так само як і в протоколі сесії Вільногірської міської ради від 27 березня 2008 року (т.3 а.с.82-85). З протоколу засідання депутатської комісії від 23 березня 2008 року видно, що внесення змін до штатного розпису необхідне для оптимізації структури та чисельності штату виконавчого комітету.

Враховуючи відсутність належного обґрунтування одночасного введення та виведення двох посад виконавчого комітету, функціональні обов'язки яких фактично дублюються, суд приходить до висновку про недотримання відповідачем вимог обґрунтованості такого рішення, оскільки фактично скорочення штату не відбулося, що, на думку суду, є достатньою підставою для визнання рішення Вільногріської міської ради Дніпропетровської області від 27 березня 2008 року № 743-39/V «Про виведення із штатного розпису виконавчого комітету посад» неправомірним та скасування.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. В судовому засіданні представники відповідача також не навели обґрунтування необхідності таких змін в штатному розписі, а тому правомірність цього рішення суд вважає недоведеною.

Разом з тим суд не вбачає підстав для скасування рішення Вільногірської міської ради від 27 березня 2008 року №740-39/ V, оскільки це рішення не стосується безпосередньо прав та обов'язків позивача.

Щодо визнання протиправним та скасування рішення Вільногірської міської ради Дніпропетровської області від 17 липня 2008 року № 882-50/V «Про скорочення штатів виконавчого комітету Вільногірської міської ради та внесення змін до штатного розпису», суд приходить до таких висновків. Встановлено, що цим рішенням Вільногірська міська рада знов вивела із штатного розпису виконавчого комітету Вільногірської міської ради посаду заступника голови з соціальних та гуманітарних питань з 18 вересня 2008 року. Зі змісту рішення видно, що підставою для виведення посади, яку займала позивач, зазначено оптимізацію загальної чисельності та структури виконавчих органів ради, раціонального використання бюджетних коштів, рекомендації Постанови КМУ від 3 грудня 1997 року № 1349 «Про фінансове забезпечення органів місцевого самоврядування» про кількість заступників міського голови 2-3 одиниці з урахуванням кількості мешканців міста Вільногірськ (а.с.6-8). Так само в протоколі засідання депутатської комісії зазначено, що підставою для скорочення штатів є необхідність зменшення кількості заступників міського голови (т.3 а.с.65-66). В протоколом сесії Вільногірської міської ради від 17 липня 2008 року не наведено жодного обґрунтування необхідності скорочення штатів (т. 3 а.с.70-73). З урахування того, що відповідачем не наведено належного обґрунтування введення спочатку двох посад виконавчого комітету, а саме заступників міського голови, вважати рішення про скорочення штату з метою оптимізації загальної чисельності та структури виконавчого комітету законним та об'єктивним не має. Тобто відповідач фактично штучно створив обставини необхідні для скорочення штату, збільшивши кількість заступників міського голови без будь-якого належного обґрунтування.

На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання протиправним та скасування рішення Вільногірської міської ради Дніпропетровської області від 17 липня 2008 року № 882-50/V «Про скорочення штатів виконавчого комітету Вільногірської міської ради та внесення змін до штатного розпису» через його необґрунтованість.

Враховуючи те, що на підставі вищевказаного рішення Вільногірської міської ради від 17 липня 2008 року, 16 жовтня 2008 року Вільногірською міською радою було прийнято рішення про звільнення ОСОБА_1, суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання цього рішення протиправним та скасувати його, оскільки таке звільнення фактично є безпідставним. Не зважаючи на те, що рішення про звільнення ОСОБА_1 було прийнято на сесії Вільногірської міської ради шляхом голосування, з протоколу сесії міської ради видно, що належного обговорення цього питання не було, зокрема не вислуховувалася думка самої ОСОБА_1 щодо її звільнення.

Також суд приймає до уваги, що, як було зазначено вище, відповідач раніше приймав рішення про звільнення ОСОБА_1 з інших підстав і таке звільнення було визнано судом незаконним, а тому є підстави вважати, що рішення Вільногірської міської ради про звільнення ОСОБА_1 не відповідає принципу безсторонності (неупередженості).

Щодо вимог позивача про поновлення її на посаді, суд приходить до таких висновків.

Згідно зі ст. 51 Закону України «Про місцеве самоврядування» виконавчим органом сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради є виконавчий комітет ради, який утворюється відповідною радою на строк її повноважень. Після закінчення повноважень ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної у місті ради її виконавчий комітет здійснює свої повноваження до сформування нового складу виконавчого комітету. Виконавчий комітет ради утворюється у складі відповідно сільського, селищного, міського голови, районної у місті ради - голови відповідної ради, заступника (заступників) сільського, селищного, міського голови, голови районної у місті ради, керуючого справами (секретаря) виконавчого комітету, а також керівників відділів, управлінь та інших виконавчих органів ради, інших осіб.

Судом встановлено, що рішенням Вільногірської міської ради № 06-01/VІ від 16 листопада 2010 року було утворено новий склад виконавчого комітету Вільногірської міської ради Дніпропетровської області VІ скликання (а.с.94). Тобто з моменту формування нового складу виконавчого комітету, повноваження виконавчого комітету Вільногріської міської ради V скликання, в тому числі повноваження заступників міського голови, припинилися.

Таким чином, не зважаючи на те, що суд прийшов до висновку про незаконність звільнення ОСОБА_1 з посади заступника міського голови з соціальних та гуманітарних питань, позовні вимоги про поновлення її на посаді не підлягають задоволенню у зв'язку з закінченням строку, на який її було обрано.

Враховуючи те, що звільнення ОСОБА_1 суд визнав незаконним, суд вважає, що є підстави для задоволення вимог позивача про стягнення з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» № 13 від 24 грудня 1999 року при визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівниками підприємств, установ, організацій, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. N 100 (з наступними змінами і доповненнями).

При цьому у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу у зв'язку з незаконним звільненням, він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи.

Згідно з п. 5 Порядку обчислення середньої заробітної плати нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Згідно п. 3 Порядку обчислення середньої заробітної плати нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Останніми календарними місяцями роботи позивача були серпень та вересень 2008 року.

При визначені розміру заробітної плати за два останні місяці перед звільненням, суд керується даними, які містяться у довідці про середню заробітну плату ОСОБА_1 від 26 лютого 2016 року (а.с.64). Середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 складає 168 грн. 15 коп.

Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику, здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час затримки розрахунку, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи позивача підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства. Отже середньомісячне число робочих днів позивача складає - 20 днів.

Загальна сума середнього заробітку за час затримки розрахунку складає: 168 грн. 15 коп. Х 20 робочих днів = 3363 грн.

Період вимушеного прогулу (з 16 жовтня 2008 року до 16 листопада 2010 року) складає 25 місяців.

Таким чином заробіток за період вимушеного прогулу позивача складає 3363 грн. х 25 місяців = 84 075 грн.

Враховуючи те, що згідно з ч. 2 ст. 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог, суд приходить до висновку, що вимоги ОСОБА_1 про стягнення з виконавчого комітету Вільногірської міської ради середнього заробітку за час вимушеного прогулу підлягають задоволенню в межах заявлених позовних вимог.

Підстав для стягнення з відповідача різниці в заробітній платі між тією заробітною платою, яку б позивача отримувала, залишаючись на посаді заступника міського голови з соціальних та гуманітарних питань та отриманою заробітною платою за новим місцем роботи не має, оскільки у відповідності до ст. 235 КЗпП України такі вимоги можуть бути заявлені у випаду незаконного переведення працівника на іншу (нижчеоплачувану) роботу, чого в цьому випадку не було.

Щодо вимог позивача про відшкодування відповідачем завданої моральної шкоди слід зазначити таке.

Згідно ст. 237-1 Кодексу законів про працю України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Пунктом 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року визначено, що незаконне звільнення працівника є порушенням прав працівника у сфері трудових відносин.

Постановою Верховного Суду України від 16 січня 2012 року у справі № 6-54цс11 визначено, що передумовою відшкодування працівнику моральної шкоди на підставі ст. 237-1 Кодексу законів про працю України є наявність порушення прав працівника у сфері трудових відносин. Суд установивши порушення трудових прав позивача та наявність підстав для покладення на роботодавця відповідальності за завдану працівникові моральну шкоду, повинен застосувати відповідальність, що передбачена ст.. 237-1 Кодексу законі про працю України.

Судом встановлено, що мало місце порушення прав ОСОБА_1 у сфері трудових відносин, які полягають у незаконному звільненні, що призвели до моральних страждань позивача. Враховуючи характер та обсяг страждань, яких зазнав позивач, характеру та тривалості немайнових втрат, виходячи із засад розумності та справедливості, суд оцінює завдану позивачу моральну шкоду в 1000 грн.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, приймаючи до уваги, що позивачем було понесено судові витрати в сумі 8 грн. 50 коп. (а.с.1), суд приходить до висновку, що понесені позивачем судові витрати підлягають стягненню з відповідачів в рівних частках.

Враховуючи встановлені судом обставини справи, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 256 КАС України постанови суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби виконуються негайно у межах суми стягнення за один місяць.

Керуючись ст. ст. 11, 21, 87, 94, 158-163, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до Вільногірської міської ради Дніпропетровської області, виконавчого комітету Вільногірської міської ради про визнання протиправними та скасування рішень Вільногірської міської ради Дніпропетровської області, визнання протиправним та скасування розпорядження міського голови м.Вільногріська, поновлення на посаді, стягнення середньої заробітної плати за період вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Вільногріської міської ради Дніпропетровської області від 27 березня 2008 року № 743-39/V «Про виведення із штатного розпису виконавчого комітету посад».

Визнати протиправним та скасувати рішення Вільногріської міської ради Дніпропетровської області від 17 липня 2008 року № 882-50/V «Про скорочення штатів виконавчого комітету Вільногріської міської ради та внесення змін до штатного розпису».

Визнати протиправним та скасувати рішення Вільногріської міської ради Дніпропетровської області від 16 жовтня 2008 року № 972-55/V «Про звільнення ОСОБА_2.».

Стягнути з виконавчого комітету Вільногірської міської ради Дніпропетровської області (і.к. 04052614, 51700, Дніпропетровська область м. Вільногірськ, вул.. Варена,15) на користь ОСОБА_1 (ін..н. НОМЕР_1) середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 25 567 грн. 79 коп.

Стягнути з виконавчого комітету Вільногірської міської ради Дніпропетровської області (і.к. 04052614, 51700, Дніпропетровська область м. Вільногірськ, вул.. Варена,15) на користь ОСОБА_1 (ін..н. НОМЕР_1) 1000 грн. в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди.

Стягнути з Вільногірської міської ради (код ЄДРПОУ № 21929734, юридична адреса: 51700, Дніпропетровська область м. Вільногірськ, вул.. Варена,15) та виконавчого комітету Вільногірської міської ради Дніпропетровської області (і.к. 04052614, 51700, Дніпропетровська область м. Вільногірськ, вул.. Варена,15) на користь ОСОБА_1 (ін..н. НОМЕР_1) понесені нею судові витрати в сумі 8 грн. 50 коп. (пл. 4 грн. 25 коп.) з кожного.

В іншій частині позову - відмовити.

Постанова в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць підлягає негайному виконанню.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення

строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя О.Ю. Шевченко