Справа № 2а-7498/09/1770
Суддя: Шипуліна Т.М.
Дата ухвалення: 2016-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 червня 2016 року м. Київ К/800/945/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючого - Шипуліної Т.М.,

суддів: Бившевої Л.І., Лосєва А.М.

розглянула у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Державної податкової інспекції у місті Рівному Головного управління Міндоходів у Рівненській області на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 04.03.2010 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 05.12.2013 у справі №2а-7498/09/1770 (№25597/10/9104) за позовом Приватного підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у місті Рівному Головного управління Міндоходів у Рівненській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Заслухавши доповідь судді Шипуліної Т.М., перевіривши доводи касаційної скарги щодо дотримання правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 04.03.2010, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 05.12.2013, позовні вимоги Приватного підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у місті Рівному Головного управління Міндоходів у Рівненській області, яка є правонаступником Державної податкової інспекції у місті Рівне задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у місті Рівне №/0/17-122 від 26.11.2009, яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 62238,00грн., в тому числі 40812,00грн. - основний платіж та 21426,00грн. - штрафні (фінансові) санкції.

Не погоджуючись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, Державна податкова інспекція у місті Рівному Головного управління Міндоходів у Рівненській області 26.12.2013 звернулась з касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України, який ухвалою від 09.01.2014 прийняв її до свого провадження.

В касаційній скарзі відповідач просить скасувати постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 04.03.2010 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 05.12.2013, прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування своїх вимог відповідач посилається на порушення судами норм матеріального та процесуального права, зокрема підпункту 7.3.1 пункту 7.3, підпунктів 7.4.3, 7.4.4 пункту 7.4 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість», статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України

Перевіривши матеріалами справи наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне

Судами попередніх інстанцій встановлено, що посадовими ообами Державної податкової інспекції у місті Рівне було проведено документальну планову виїзну перевірку Приватного підприємця ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2007 по 30.06.2009.

Перевіркою встановлено порушення вимог підпункту 7.3.1 пункту 7.3, підпункту 7.4.3 пунктку 7.4, підпункту 7.4.4 пункту 7.4 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» внаслідок заниження позивачем податку на додану вартість на суму 40812,00грн.

Висновок податкового органу про порушення позивачем вимог податового законодавства грунтується на тому, що перевіркою даних податкових декларацій позивача з податку на додану вартість за останні дванадцяит календарних місяців, що передували місяцю, в якому Приватний підприємець ОСОБА_1 подала заяву про анулювання реєстрації платником податку на додану вартісь, тобто з березня 2007 року по лютий 2008 року включно, встановлено, що сукупний обсяг оподатковуваних операцій становить 308351,00грн., тобто перевищує обсяги, встановлені підпунктом 2.3.1 пункту 2.3 статті 2 Закону України «Про податок на додану вартість», що є підставою для нарахування податкового зобов'язання з податку на додану вартітсь.

За результами проведеної перевірки відповідачем складено акт №189/17-117/НОМЕР_1 від 16.11.2009 та прийнято податкове повідомлення-рішення №/0/17-122 від 26.11.2009, яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 62238,00грн., в тому числі 40812,00грн. - основний платіж та 21426,00грн. - штрафні (фінансові) санкції.

Відповідно до пункту «а» пункту 9.8 статті 9 Закону України «Про податок на додану вартість» реєстрація платника податку на додану вартість діє до дати її анулювання, яка відбувається у випадку, якщо платник податку, який до місяця, в якому подається заява про анулювання реєстрації, є зареєстрованим згідно з положеннями підпункту 2.3.1 пункту 2.3 статті 2 цього Закону більше двадцяти чотирьох календарних місяців, включаючи місяць реєстрації, та має за останні дванадцять поточних календарних місяців обсяги оподатковуваних операцій, менші за визначені зазначеним підпунктом.

Порядок реєстрації осіб як платників податку на додану вартість та порядок припинення реєстрації осіб як платників податків на додану вартість визначено статтею 9 Закону України «Про податок на додану вартість».

Відповідно до пункту 25 Положення про реєстрацію платників податку на додану вартість, яке затверджено наказом Державної податкової адміністрації України №79 від 01.03.2000 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 03.04.2000 за № 208/4429, реєстрація діє до дати її анулювання, яке відбувається у випадках, визначених пунктом 9.8 статті 9 Закону, якщо: а) платник податку, який до місяця, у якому подається заява про анулювання реєстрації, є зареєстрованим згідно з положеннями підпункту 2.3.1 пункту 2.3 статті 2 Закону більше двадцяти чотирьох календарних місяців, уключаючи місяць реєстрації, та має за останні дванадцять поточних календарних місяців обсяги оподатковуваних операцій, менші за визначені зазначеним підпунктом Закону; б) ліквідаційна комісія платника податку, оголошеного банкрутом, закінчує роботу або платник податку ліквідується за власним бажанням чи за рішенням суду (фізична особа позбувається статусу суб'єкта господарювання); в) особа, зареєстрована як платник податку, реєструється як платник єдиного податку або стає суб'єктом інших спрощених систем оподаткування, які визначають особливий порядок нарахування чи сплати податку на додану вартість, відмінний від тих, що встановлені Законом, чи звільняють таку особу від сплати цього податку за рішенням суду або з будь-яких інших причин; г) зареєстрована як платник податку особа обирає відповідно до Закону спеціальний режим оподаткування за ставками, іншими, ніж зазначені в статті 6 та статті 8-1 Закону; ґ) особа, зареєстрована як платник податку, не надає податковому органу декларації з цього податку протягом дванадцяти послідовних податкових місяців або подає таку декларацію (податковий розрахунок), яка (який) свідчить про відсутність оподатковуваних поставок протягом такого періоду, а також у випадках, визначених законодавством стосовно порядку реєстрації суб'єктів господарювання.

Анулювання реєстрації здійснюється шляхом анулювання Свідоцтва та виключення платника податку на додану вартість з Реєстру.

Відповідно до абзацу восьмого пункту 25 вказаного Положення, анулювання реєстрації згідно з підпунктом «а» цього пункту може бути ініційоване платником податку на додану вартість після спливу двадцяти чотирьох календарних місяців реєстрації особи платником податку на додану вартість, починаючи з наступного дня після дня, що відповідає числу та місяцю реєстрації особи платником податку на додану вартість. Загальна сума обсягів оподатковуваних операцій за останні дванадцять поточних календарних місяців визначається за даними податкових декларацій за останні дванадцять поточних календарних місяців, що були подані до органу державної податкової служби.

Для анулювання реєстрації за ініціативою платника згідно з підпунктом «а» пункту 25 вказаного Положення, платник податку на додану вартість, відповідно до абзацу першого пункту 25.1 Положення, подає до податкового органу за місцем перебування на обліку заяву про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість за формою №3-ПДВ.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 25.03.2008 позивачем до Державної податкової інспекції у місті Рівне було подано заяву про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість за формою №3-ПДВ з дотриманням вимог статті 9 Закону України «Про податок на додану вартість» та пункту 25.1 пункту 25 Положення. В поданій позивачем заяві зазначено, що обсяг оподатковуваних операцій за останні дванадцять календарних місяців в гривнях становить 294553,00грн. З вказаною заявою податковому органу також було повернуто Свідоцтво про реєстрацію платника податку на додану вартість №77875854 (НБ№169127) від 16.06.2005.

Оскільки, чинне законодавства надає платнику податку на додау вартість лише право ініціювати анулювання реєстрації платником податку на додау вартість, то, навіть вказівка в заяві помилкового значення обсягу оподатковуваних операцій за останні дванадцять календарних місяців, не може впливати на рішення податкового органу, який, в силу вимог пункту 25 Положення зобов'язаний на підставі даних податкових декларацій за останні 12 поточних календарних місяців, що були подані платником податку на додау вартість до органу державної податкової служби самостійно встановити відповідний обсяг оподатковуваних операцій, тобто перевірити наявність або відсутність підстав для ухвалення рішення про анулювання.

Відповідно до абзацу четветого та п'ятого пункту 25.1 Положення, керівник податкового органу за наслідками розгляду заяви має право прийняти одне з двох рішень: або анулювати реєстрацію платником податку на додану вартість, або відмовити заявнику в такому анулюванні. У відповідності до абзацу п'ятого пцнкту 25.1 Положення, у разі відсутності підстав для анулювання реєстрації платника податку на додану вартість або якщо особа відповідає критеріям, згідно з якими реєстрація її платником податку на додану вартість є обов'язковою, надається письмове пояснення (відмова в анулюванні реєстрації) та повертається Свідоцтво разом із засвідченими копіями Свідоцтва під розписку платника податку на додану вартість (представника платника) або направляється поштою з повідомленням про вручення за рахунок такого платника податку на додану вартість.

Судами також встановлено, що заява Приватного підприємця ОСОБА_1 від 25.03.2008 про анулювання реєстрації платником податку на додану вартість рішенням податкового органу була задоволена - 25.03.2008 анульовано реєстрацію позивача як платника податку на додану вартість. Одночасно з анулюванням Свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість відповідач здійснив виключення позивача, як платника податку на додану вартість з Реєстру платників податку на додану вартість.

Таким чином, в період з 25.03.2008 по 16.10.2008 позивач здійснювала господарську діяльність не будучи зареєстрованим платником податку на додану вартість.

Враховуючи викладене колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що оскільки в період з 25.03.2008 по 16.10.2008 позивач не був зареєстрований платником податку на додану вартість у нього був відсутній обов'язок щодо подання податкових декларацій з податку на додану вартість, нарахування податкових зобов'язань та сплати податку на додану вартість.

Отже, визначення позивачу податкового зобов'язань з податку на додану вартість є безпідставними.

Доводи касаційної скарги зазначених висновків суду не спростовують і не дають підстав вважати, що судами попередніх інстанцій при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 210, 2201, 223, 224, 230, 231, частиною п'ятою статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у місті Рівному Головного управління Міндоходів у Рівненській області залишити без задоволення.

Постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 04.03.2010 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 05.12.2013 у справі №2а-7498/09/1770 (№25597/10/9104) залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі і може бути переглянута Верховним Судом України в порядку, на підставі та у строки, передбачені статтями 235 - 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: __________________ Т.М. Шипуліна

Судді: __________________ Л.І. Бившева

__________________ А.М. Лосєв