Справа № 760/5528/16-а
Суддя: Кушнір С. І.
Дата ухвалення: 2016-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а-571/16
Справа №760/5528/16-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2016 року Солом'янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Кушнір С.І.

при секретарі - Беро В.Ю.

роглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції у м. Києві, 9 роти, 1 батальйону, старшого сержанта поліції Тригуба Олега Віталійовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 16.03.2016 р. звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить визнати дії інспектора Управління патрульної поліції в м. Києві, 9 роти, 1 батальйону, старшого сержанта поліції Тригуба О.В. щодо складання постанови серії ПС2 № 816313 від 07.03.2016 р. про адміністративне правопорушення про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 255,00 грн. за порушення ст. 122 ч. 1 КУпАП, незаконними, а також визнати постанову серії ПС2 № 816313 від 07.03.2016 р. про адміністративне правопорушення протиправною та скасувати її, а провадження по справі закрити.

Посилається в позові на те, що 07 березня 2016 р. постановою ст. сержанта поліції, роти №9, батальйону №1 в м. Києві Тригуб О.В., біля буд. 29 по вул. Лепсе на нього було накладено адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 122 КУпАП в розмірі 255 гривень за те, що він «здійснив в'їзд на бул. І. Лепсе з боку вулиці М. Василенка, чим порушив вимоги знаку 3.2.1 «В'їзд заборонено».

Із зазначеною постановою позивач не згодний. Факт скоєння ним адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, що мало місце 07.03.2016 р., за вказаних в постанові обставин, заперечує в повному обсязі. Вважає, що дії інспектора щодо винесення постанови про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу є незаконними та необґрунтованими. Зазначену постанову позивач вважає безпідставною та винесену з порушенням норм закону.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказує, що 07.03.2016 р., допомагаючи своїй знайомій ОСОБА_6, він підвозив її з речами за маршрутом від АДРЕСА_1.

З вул. Василенка він звернув у двори біля магазину АТБ, проїхав поміж будинками вул. Лепсе (21Б, 21В, 23Б, 23А) і зупинився біля будинку 27А. Висадивши пасажира, він виїхав з двору у напрямку вул. Лепсе, повернув ліворуч у бік вул. Героїв Севастополя, а не праворуч у напрямку вул. Василенка. При цьому, як зазначає позивач, що згідно ДСТУ 4100-2002 п. 10.7.8 при виїзді на проїзну частину дороги з однобічним рухом повинні установлюватись знаки 5.7.1 та 5.7.2 «Виїзд на дорогу з однобічним рухом», перед усіма боковими виїздами на неї, даних знаків встановлено не було.

Тому вважає, що притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, є незаконним та необґрунтованим.

Позивач в судовому засіданні підтримав позов в повному обсязі з підстав, наведених у ньому, та просив задовольнити.

Відповідач інспектор Управління патрульної поліції у м. Києві, 9 роти, 1 батальйону, старшого сержанта поліції Тригуб О.В. в судове засідання не з'явився, про розгляд справи належним чином повідомлявся, причини неявки суду не повідомив, будь-яких заяв чи клопотань до суду не направив.

Суд вважає, що справу можна розглянути у відсутність відповідача інспектора Управління патрульної поліції у м. Києві, 9 роти, 1 батальйону, старшого сержанта поліції Тригуба О.В. в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 128 КАС України, на підставі наявних у справі доказів, оскільки його неявка не перешкоджає всебічному дослідженню обставин справи та винесенню судом законного рішення.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що постановою інспектора Управління патрульної поліції у м. Києві, 9 роти, 1 батальйону, старшого сержанта поліції Тригуба О.В. серії ПС2 № 816313 від 07.03.2016 р. позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 255,00 гр.

В постанові зазначено, що ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом автомобілем марки «Хюндай Туксон», номерний знак НОМЕР_1, 07.03.2016 р. о 12 год. 30 хв., по бул. Лепсе, 29, здійснив в'їзд на бул. І. Лепсе з боку вул. М. Василенка, чим порушив вимоги знаку 3.21 «В'їзд заборонено», чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Частина друга статті 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За правилами ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність (частина друга статті 33 КУпАП).

Згідно з частиною першою статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі. Крім того, у цій правовій нормі передбачено, що справа про адміністративне правопорушення повинна розглядатися в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; за відсутності такої особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до статті 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем, всупереч ч. 2 ст. 71 КАС України не надано суду доказів та не зазначено обставин, які підтверджують наявність складу правопорушення та спростовують пояснення позивача, і які б дозволили вказати на достовірність порушенням позивачем Правил дорожнього руху України.

Наявні у справі докази, зокрема, постанова не дає суду підстав зробити висновок про те, що позивач вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

В даному випадку до постанови не були долучені докази та не зазначено свідків зазначеного правопорушення.

Відповідно ч. 1 ст. 122 КУпАП, відповідальність за дане правопорушення встановлена зокрема за порушення водіями транспортних засобів вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг.

Відповідно до п. 8.4.(в) ПДР України, заборонні знаки запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.

Згідно з ПДР України Знак 3.21 «В'їзд заборонено», забороняє в'їзд усіх транспортних засобів з метою: запобігання зустрічному руху транспортних засобів на ділянках доріг з одностороннім рухом; запобігання виїзду транспортних засобів назустріч загальному потоку на дорогах, позначених знаком 5.8; організації відокремленого в'їзду і виїзду на майданчиках, що використовуються для стоянки транспортних засобів, майданчиках відпочинку, автозаправних станцій тощо; запобігання в'їзду на окрему смугу руху.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Згідно ч. 1 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства по справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху і експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283 і 284 КУпАП. В ньому повинні бути докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, і вказати мотиви не взяття до уваги інших доказів, на які посилається правопорушник чи висловлені останнім доводи.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публiчно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових i службових осіб, інших суб'єктів при здiйсненнi ними владних управлiнських функцiй на основi законодавства, в тому числi на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адмiнiстративних справ.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Таким чином, оскаржувана постанова не містить достатніх доказів порушення позивачем, ОСОБА_1 Правил дорожнього руху України, про які йдеться в постанові, тому суд приходить до висновку, що в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що постанова по справі про адміністративне правопорушення є необґрунтованою та такою, що не відповідає нормам КУпАП. При розгляді справи не були з'ясовані і доведені обставини, які б свідчили, що в діях позивача є ознаки проступку, за який законом встановлено адміністративну відповідальність.

Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню, постанова в справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 816313 від 07.03.2016 р. підлягає скасуванню.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 7, 251, 268, 283-284, 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст. 1, 2, 5, 69, 86, 159-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції у м. Києві, 9 роти, 1 батальйону, старшого сержанта поліції Тригуба Олега Віталійовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Визнати дії інспектора Управління патрульної поліції у м. Києві, 9 роти, 1 батальйону, старшого сержанта поліції Тригуба Олега Віталійовича щодо складання постанови про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 816313 від 07.03.2016 р. незаконними.

Скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 816313 від 07.03.2016 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Кушнір С.І.