Справа № П/811/689/16
Суддя: Л.І. Хилько
Дата ухвалення: 2016-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД -------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2016 року Справа № П/811/689/16

Кіровоградський окружний адміністративний суд, у складі судді Хилько Л.І., розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Управління Держпраці у Кіровоградській області до Гайворонського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області про визнання протиправною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом та просить визнати протиправною та скасувати постанову від 25.05.2016 р. ВП № 51232904 про відмову у відкритті виконавчого провадження.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає те, що спірною постановою відповідачем, на підставі п.8 ч.1 ст.26 Закону України "Про виконавче провадження", відмовлено у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого документа у якому, на думку відповідача, відсутній примусовий характер виконання. Це, як вважає позивач, є порушенням чинного законодавства, оскільки відповідачу не делеговано право надавати правову оцінку судовому рішенню. Крім того, в оскаржуваній постанові не зазначено законодавчу норму, яка унеможливлює виконання судового рішення.

Представник позивача у судове засідання не з'явився, проте подав клопотання про розгляд справи без його участі в порядку письмового провадження (а.с.27-28).

Представник відповідача у судове засідання також не з'явився, однак з поданих заперечень вказав, що позивачу відмовлено у відкритті виконавчого провадження з огляду на те, що у виконавчому листі не вбачається примусове виконання рішення, а лише захід реагування. Крім того, виконавчий документ подано не за підвідомчістю виконання рішень (а.с.24-26).

Розгляд справи здійснено у порядку письмового провадження.

Дослідивши письмові докази у справі суд приходить до таких висновків.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, в т.ч., на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідач, згідно до п.7 ч.1 ст.3 КАС України, є субєктом владних повноважень, рішення якого оскаржено.

Судом встановлено, що 22.04.2016 р. Кіровоградським окружним адміністративним судом у справі № П/811/283/16 винесено постанову, якою задоволено адміністративний позов Управління Держпраці у Кіровоградській області до відділу освіти Гайворонської РДА про застосування заходів реагування та постановлено застосувати до відповідача заходи реагування у сфері державного нагляду (контролю) у виді зупинення робіт з експлуатації устаткування підвищеної небезпеки (а.с.6-8).

Судове рішення набрало законної сили 11.05.2016 р., у зв'язку з чим судом 18.05.2016 р. видано виконавчий лист (а.с.10).

20.05.2016 позивач звернулося до відповідача із заявою про прийняття до примусового виконання виконавчого листа по справі № П/811/283/16 від 18.05.2016 р. (а.с.9).

Натомість, постановою державного виконавця Гайворонського районного відділу ДВС Головного ТУЮ у Кіровоградській області ОСОБА_1 від 25.05.2016 р., на підставі п. 8 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження", було відмовлено у відкритті виконавчого провадження (у прийнятті до провадження виконавчого документа) з примусового виконання виконавчого документа №П/811/283/16, виданого 18.05.2016 р. Кіровоградським окружним адміністративним судом. Постанова вмотивована тим, що у виконавчому документі відсутній примусовий характер виконання (а.с.11).

Спірна постанова 25.05.2016 р. направлена позивачу та отримана останнім 31.05.2016 р. (а.с.12).

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Закон України "Про виконавче провадження" № 606-XIV від 21.04.1999 р. (надалі - Закон № 606-XIV) є спеціальним закон, який регулює виконання рішень судів, інших органів (посадових осіб).

Відповідно ч.1 ст.26 Закону № 606-XIV, державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі: пропуску встановленого строку пред'явлення документів до виконання; неподання виконавчого документа, зазначеного у статті 17 цього Закону, та неподання заяви про відкриття виконавчого провадження у випадках, передбачених цим Законом; якщо рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної (юридичної) сили, крім випадків, коли воно у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання; пред'явлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби не за місцем або не за підвідомчістю виконання рішення; якщо не закінчилася відстрочка виконання рішення, надана судом, яким постановлено рішення; невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим статтею 18 цього Закону; офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури; якщо виконавчий документ повернуто стягувачу за його заявою, крім виконавчих документів про стягнення аліментів та інших періодичних платежів; наявності інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження.

Проте, відповідач, відмовляючи 25.05.2016 р. у відкритті виконавчого провадження, посилався на те, що у виконавчому документі відсутні заходи примусового виконання рішення, встановлені Законом України "Про виконавче провадження".

Частиною 1 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження", яка встановлює вимоги до виконавчих документів, не передбачено зазначення у виконавчому документі способу виконання та заходів примусового виконання рішення, а вказана стаття передбачає зазначення резолютивної частина рішення. Водночас, державний виконавець не наділений правом надавати оцінку змісту резолютивної частини рішення суду.

Відповідно статті 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Державний виконавець на стадії вирішення питання про відкриття виконавчого провадження не наділений правом вирішувати, які судові рішення підлягають виконанню, а які - ні, оскільки це прямо суперечить Конституції України та виходить за межі повноважень, наданих йому Законом України "Про виконавче провадження".

Крім того, стаття 32 Закону України "Про виконавче провадження", на яку посилається відповідач у поданих до суду запереченнях, не встановлює вичерпного переліку заходів примусового виконання рішень, а не зазначення таких заходів у виконавчому документів не є підставою для відмови у відкритті виконавчого провадження.

Так, відповідно до пункту 8 частини третьої статті 11 Закону № 606-XIV, державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про роз'яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа, про встановлення чи зміну порядку і способу виконання, про відстрочку та розстрочку виконання рішення.

Положення частини першої статті 170 та частини першої статті 263 КАС України передбачають, що якщо судове рішення є незрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою осіб, які беруть участь у справі, або державного виконавця ухвалою роз'яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту; за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), державний виконавець може звернутися до адміністративного суду першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий лист, що видав виконавчий лист, із поданням, а особа, яка бере участь у справі, та сторона виконавчого провадження - із заявою про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення.

Проте, відповідач не звертався до суду із зазначеними заявами.

Зважаючи, що у виконавчому листі, на думку відповідача, відсутні заходи примусового виконання рішення, встановлені Законом України "Про виконавче провадження", хоча перелік таких заходів не є вичерпним, дані обставини, в контексті п.8 ч.1 ст.26 закону не є передбаченою законом обставиною, що виключає здійснення виконавчого провадження, такі заходи є стадією виконавчого провадження. Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що в силу вимог п. 4 ч. 1 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" у виконавчому документі зазначається резолютивна частина рішення, а не заходи його примусового виконання.

Отже на підставі аналізу встановлених обставин та правовідносин, що їм відповідають, суд дійшов висновку, що відповідач неправомірно відмовив у відкритті виконавчого провадження, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Частиною 1 ст.11 КАС України встановлено те, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч.1, 2 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного.

Відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не виконав покладеного обов'язку щодо доказування правомірності прийняття спірної постанови, тому суд вважає її такою, що була винесена не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При цьому, суд не бере до уваги посилання відповідача на недотримання вимог статті 21 Закону України "Про виконавче провадження", оскільки як вбачається із оскаржуваної постанови це не стало підставою для відмови у відкритті виконавчого провадження. Крім того, ч.3 ст.21 Закону вказує, що інші виконавчі провадження, що перебувають на виконанні в органах державної виконавчої служби, можуть передаватися до відділів примусового виконання рішень в установленому Міністерством юстиції України порядку.

Відповідно до ст.88 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Якщо у строк, встановлений судом, судові витрати не будуть оплачені, позовна заява залишається без розгляду або витрати розподіляються між сторонами відповідно до судового рішення у справі, якщо оплату судових витрат розстрочено або відстрочено до ухвалення судового рішення у справі.

Ухвалою про відкриття провадження у справі від 13.06.2016 р. задоволено клопотання позивача та відстрочено Управлінню сплату судового збору в розмірі 1378 грн. до ухвалення рішення у справі (а.с.1)

Оскільки при зверненні з даним позовом до суду позивачем не було сплачено судовий збір в сумі 1378 грн. та враховуючи задоволення позовних вимог, а тому відповідно із ст.ст.88, 94 КАС України він підлягає стягненню з відповідача на користь Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст.71, 86, 94, 159-163, 167, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Гайворонського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області ОСОБА_1 від 25.05.2016 р. ВП №51232904 про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову у прийнятті до провадження виконавчого документа).

Стягнути із Гайворонського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області (26300, Кіровоградська область, м.Гайворон, вул. Воровського, 1/18) на користь Державного бюджету України (розрахунковий рахунок: 4002, отримувач: УК у м.Кіровогр./м.Кіровоград/22030001; Банк отримувача: ГУ ДКСУ у Кіровоградській області, МФО: 823016; Код ; Код класифікації доходів бюджету: 22030101; Призначення платежу: судовий збір) судовий збір в сумі 1 378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп..

Постанова суду набирає законної сили в порядку та строки, передбачені ст. 254 КАС України.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Кіровоградський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її отримання.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду ОСОБА_2