Справа № 806/979/16
Суддя: Шуляк Любов Анатоліївна
Дата ухвалення: 2016-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2016 року Житомир справа № 806/979/16

категорія 12.3

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Шуляк Л.А., суддів: Сичової О.П., Шимоновича Р.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, треті особи: Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області, Головне управління Національної поліції в Житомирській області про визнання протиправною відмови, зобов'язання прийняти рішення про призначення та виплату одноразової грошової допомоги,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з позовом, в якому просить:

- визнати протиправною відмову Міністерства внутрішніх справ України у призначенні одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням з 04.09.2015 року інвалідності II групи внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ;

- зобов'язати Міністерство внутрішніх справ України прийняти рішення про призначення та виплату йому одноразової грошової допомоги, як інваліду другої групи з 04.09.2015 року, внаслідок захворювання, що мало місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ та пов'язаною з проходженням служби в органах внутрішніх справ, визначеного Законом України "Про міліцію" в розмірі 200- кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, на дату встановлення інвалідності, відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року №850, з урахуванням виплаченої раніше суми одноразової грошової допомоги.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що наказом № 60 о/с від 04.06.1997 був звільнений з органів внутрішніх справ. Після звільнення, 28.03.2014 йому було встановлено третю групу інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, а 18.09.2015 - встановлено другу групу інвалідності також у зв'язку з захворюванням, пов'язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ. Позивач звернувся із відповідною заявою про вирішення питання про виплату різниці розміру одноразової грошової допомоги, у зв'язку зі зміною третьої групи інвалідності на другу групу. Однак, Міністерство внутрішніх справ України повернуло документи без затвердження призначення одноразової грошової допомоги з посиланням на пункт 4 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року №850.

Позивач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, письмових заперечень на позов не надав.

Представник третіх осіб в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про відкладення розгляду справи на іншу дату.

Відповідно до ч.6 ст.128 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, надавши правову оцінку обставинам у справі, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 01.08.1979 по 09.06.1997 проходив службу в органах внутрішніх справ.

Наказом начальника УМВС України в Житомирській області від 04.06.1997 №63о/с з 10 червня 1997 року позивача було звільнено з органів внутрішніх справ за пунктом 64 "б" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року №114 (через хворобу) (а.с.15).

Відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 10 ААВ № 830204 за результатами первинного огляду з 12 березня 2014 року ОСОБА_1 встановлено третю групу інвалідності внаслідок захворювання, що мало місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ та пов'язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ (а.с.11).

За вказаною групою інвалідності в липні 2015 року згідно вимог ст. 23 Закону України "Про міліцію" (в редакції чинній на час встановлення інвалідності) та відповідно до Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №707 від 12 травня 2007 року, позивачу було виплачено одноразову грошову допомогу в розмірі 17231,20 грн. (а.с.20).

18 вересня 2015 року ОСОБА_1 медико-соціальною експертною комісією за результатами повторного огляду з 04 вересня 2015 року встановлено другу групу інвалідності у зв'язку з захворюванням, пов'язаним з проходженням служби в органах внутрішніх справ, що підтверджується довідкою МСЕК від 18.09.2015, серія 12ААА №206811 та встановлено більший відсоток ступеня втрати працездатності.

06.11.2015 позивач звернувся із заявою до начальника управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області з метою отримання одноразової грошової допомоги відповідно до пункту 7 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850 (а.с.8).

УМВС України в Житомирській області підготувало висновок про призначення позивачу одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України "Про міліцію" і на підставі пункту 8 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року №850 подало його до Міністерства внутрішніх справ України (а.с.14).

У відповідь на свою заяву позивач отримав лист УМВС України в Житомирській області від 09 грудня 2015 року №9/149, яким він повідомлений про те, що ДФОП МВС України повернуло документи без затвердження призначення одноразової грошової допомоги з посиланням на пункт 4 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року №850.

У листі №15/2-М-23 від 02.02.2016 Міністерство внутрішніх справ України повідомило позивача, що у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги позивачу відмовлено на підставі пункту 4 Порядку №850 від 21.10.2015.

При цьому зазначено, що позивачу при первинному огляді МСЕК установлено відсоток втрати працездатності та виплачено 740 грн. страхової суми, при повторному огляді МСЕК у 2014 році установлено третю групу інвалідності та виплачено 17231,20 грн., під час наступного повторного огляду МСЕК у 2015 році встановлено другу групу інвалідності, отже після первинного огляду пройшло більше 2 років, а тому правових підстав для призначення одноразової грошової допомоги немає.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Частиною 6 статті 23 Закону України "Про міліцію" встановлено, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров'я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

Відповідно до статті 23 Закону України "Про міліцію" Кабінет Міністрів України постановою №707 від 12.05.2007 затвердив "Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції" (далі - Порядок №707).

Відповідно до ч. 6 ст. 23 Закону України "Про міліцію" та Порядку №707 позивачу було проведено виплату одноразової грошової допомоги за ІІІ групу інвалідності пов'язаної з проходженням служби в ОВС в розмірі 17231,20 грн.

Як зазначалось вище, третю групу інвалідності встановлено за результатами первинного огляду МСЕК позивача.

Частиною першою Порядку №707 передбачено, що у разі виникнення у працівника міліції, податкової міліції або членів його сім'ї права на отримання грошової допомоги в розмірі, більшому за раніше виплачену суму, виплата проводиться за вирахуванням такої суми (абз.2).

Відповідно до статті 23 Закону України "Про міліцію" Кабінет Міністрів України Постановою № 850 від 21.10.2015 затвердив "Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції" (далі - Порядок №850). Дана постанова набрала чинності 31.10.2015.

Зазначеною Постановою установлено, що особам, які до набрання чинності Законом України від 13 лютого 2015 р. № 208-VIII "Про внесення змін до статті 23 Закону України "Про міліцію" щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва працівника міліції" мають право на отримання одноразової грошової допомоги, допомога призначається і виплачується відповідно до Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 2007 р. № 707. Закон України від 13 лютого 2015 р. № 208-VIII набрав чинності 12.03.2015.

Згідно підпункту 2 пункту 2 Порядку № 850, днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Грошова допомога призначається і виплачується у разі установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов'язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі: 250-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності I групи; 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи; 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності III групи (п.п.2 п.3 Порядку №850).

Згідно із пунктом 4 Порядку №850, якщо протягом двох років працівникові міліції після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Як було встановлено судом, 04.09.2015 проведено повторний огляд позивача та встановлено ІІ групу інвалідності, пов'язану з проходженням служби в органах внутрішніх справ та визначено більший відсоток ступеню втрати працездатності, що підтверджується довідкою серії 12ААА №206811 від 18.09.2015.

Тобто між первинним встановленням інвалідності (12.03.2014) та повторним оглядом (04.09.2015) не пройшло двох років.

Крім того, суд враховує, що Законом України "Про міліцію" не встановлено обмежень щодо виплати одноразової грошової допомоги, які передбачені п.4 Порядку №850.

Вказана норма Порядку №850 від 21.10.2015 не позбавляє позивача права на отримання одноразової грошової допомоги, а тільки встановлює обмеження у розмірі проведення виплати нарахованої суми грошової допомоги в залежності від часу повторного встановлення інвалідності із втратою працездатності після первинного встановлення втрати працездатності (ухвала ВАСУ від 04.03.2016 К/800/4858/16).

Таким чином, суд приходить до висновку, що з 04.09.2015 у позивача виникло право на отримання грошової допомоги в розмірі, більшому за раніше виплачену суму відповідно до ч. 6 ст. 23 Закону України "Про міліцію" та Порядку №850.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідач заперечень проти позову не надав.

За таких обставин, відмова Міністерства внутрішніх справ України у призначенні одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням позивачу з 04.09.2015 року інвалідності II групи внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ є протиправною, а тому вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Щодо вимоги про зобов'язання Міністерства внутрішніх справ України прийняти рішення про призначення та виплату позивачу одноразової грошової допомоги, як інваліду другої групи з 04.09.2015 року, внаслідок захворювання, що мало місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, слід зазначити наступне.

Згідно пункту 2 частини другої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про зобов'язання відповідача вчинити певні дії. При цьому, у випадку, коли закон встановлює повноваження суб'єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом, то суд зобов'язує відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити певну дію. У випадку, коли ж суб'єкт наділений дискреційними повноваженнями, то суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону, яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення), з урахуванням встановлених судом обставин.

Згідно Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями необхідно розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим.

Аналіз норм Кодексу адміністративного судочинства України свідчить про те, що завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади за даних обставин.

Враховуючи обумовлене, суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Аналогічна позиція, викладена в постанові Пленуму Верховного суду України №13 від 24.10.2008, постанові ВСУ від 18 березня 2014 у справі № 21-11а14, ВАСУ від 28.07.2015 у справі №К/800/34016/14 відповідно до яких, суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймаючи замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які не належать до компетенції такого суб'єкта владних повноважень.

За таких обставин, з огляду на те, що відповідач наділений дискреційними повноваженнями з питань призначення та виплати одноразової грошової допомоги або прийняття рішення про відмову у їх видачі, то суд не вправі перебирати на себе функції вказаного суб'єкта владних повноважень. При цьому, суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення) з урахуванням встановлених судом обставин.

Відповідно до п.8 Порядку №850 керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги, а також у разі загибелі (смерті) працівника міліції: витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) працівника міліції із списків особового складу; витяг з особової справи про склад сім'ї загиблого (померлого) працівника міліції.

МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови (п.9 Порядку №850).

Враховуючи наведене, суд зобов'язує Міністерство внутрішніх справ України повторно розглянути у встановленому порядку та строки заяву та документи ОСОБА_1 щодо призначення та виплати йому одноразової грошової допомоги, як інваліду другої групи з 04.09.2015 року, внаслідок захворювання, що мало місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року №850, з прийняттям відповідного рішення та урахуванням обставин, викладених судом у даній справі.

З урахуванням вищевказаного, позов підлягає частковому задоволенню.

Керуючись статтями 158-163,167,186,254 Кодексу адміністративного судочинства України,

постановив:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Міністерства внутрішніх справ України у призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням з 04.09.2015 року інвалідності II групи внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Зобов'язати Міністерство внутрішніх справ України повторно розглянути у встановленому порядку та строки заяву та документи ОСОБА_1 щодо призначення та виплати йому одноразової грошової допомоги, як інваліду другої групи з 04.09.2015 року, внаслідок захворювання, що мало місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року №850, з прийняттям відповідного рішення та урахуванням обставин, викладених судом у даній справі.

В решті позову відмовити.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий суддя Л.А.Шуляк

Судді: О.П.Сичова

Р.М.Шимонович