Справа № 2-а-1076/09/1512
Суддя: Милосердний М.М.
Дата ухвалення: 2010-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 березня 2010 р.Справа № 2-а-1076/09/1512

Категорія:2.19.6Головуючий в 1 інстанції: Рева С.В.
Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Милосердного М.М.,

суддів Бітова А.І. та Ступакової І.Г.,

при секретарі Сандуленко О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України у Київському районі м. Одеси на постанову Київського районного суду м. Одеси від 18 травня 2009 року по справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у Київському районі м. Одеси про стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги,

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом за захистом порушених прав, свобод та інтересів, визнання дії неправомірними та стягнення з управління Пенсійного фонду України (далі УПФУ) у Київському районі м. Одеси на її користь недоплачену як дитині війни щомісячну державну соціальну допомогу до пенсії за період з 2007 року по грудень 2008 року включно у сумі 2601,30 гривні та зобовязання відповідача нарахувати на її користь недоплачену як дитині війни щомісячну державну соціальну допомогу в 2009 році.

В обґрунтування позову зазначалося, що ОСОБА_1 являється пенсіонеркою та має статус дитини війни. Відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" дітям війни пенсія підвищується на 30% мінімальної пенсії за віком.

Постановою Київського районного суду м. Одеси від 18 травня 2009 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Зобов'язано УПФУ у Київському районі м. Одеси вчинити дії щодо нарахування та виплати щомісячної державної соціальної допомоги у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком відповідно до вимог ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" за період з 10.07.2007 року по 31.12.2007 року та за період з 23.05.2008 року по 31.12.2008 року у розмірі 1153,94 гривні, а також невиплачену державну соціальну допомогу за 4 місяці (січень, лютий, березень, квітень) 2009 року у розмірі 597,60 гривень, а всього 1751,54 гривні.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі УПФУ у Київському районі м. Одеси ставиться питання про скасування судового рішення в звязку з тим, що воно постановлено з порушенням норм матеріального права.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги УПФУ у Київському районі м. Одеси, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

Позивач є пенсіонеркою та має статус: "дитина війни", що підтверджується наявним у неї посвідченням.

Протягом 2007 2008 років позивач не отримував щомісячну державну соціальну допомогу у розмірі, передбаченому ст. 6 Закону України "Про соціальних захист дітей війни".

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що у звязку з ухваленням Рішень Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року №6-рп/2007, 22 травня 2008 року №10-рп/2008 невиплата позивачу у період з 9 липня 2007 року до 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року щомісячної державної соціальної допомоги відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" є протиправною.

Судова колегія не погоджується з цими висновками суду першої інстанції з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 46 Конституції України - громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках, передбачених Законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які мають статус дитини війни, на їх соціальну захищеність шляхом надання пільг і державної соціальної підтримки визначені та закріплені в Законі України "Про соціальний захист дітей війни".

На підставі ст. 6 названого Закону дітям війни пенсії або щомісячне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30 % мінімальної пенсії за віком.

Наявність такого права у позивача є визначальним для вирішення даного спору. Крім того, це право гарантується ч.2 ст. 46 Конституції України, а також ч.2 ст. 3 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", відповідно до якої державні соціальні гарантії дітям війни, встановлені цим Законом, не можуть бути обмежені або скасовані іншими нормативно-правовими актами.

Однак, відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Позов до суду був поданий 07 квітня 2009 року.

Враховуючи положення ст. 99 КАС України, було порушено строк для звернення до суду за захистом порушених прав.

Доказів поважності пропуску до суду не надано.

Відповідно до ст. 100 КАС України пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін. Якщо суд визнає причину пропущення строку звернення до суду поважною, адміністративна справа розглядається і вирішується в порядку, встановленому Кодексом.

Виходячи із змісту наведеної норми процесуального закону, суд апеляційної інстанції повинен відмовити у задоволенні адміністративного позову за період з 09 липня 2007 року по 06 квітня 2008 року з підстав пропуску строку звернення до суду, оскільки на цьому наполягає УПФУ в Київському районі м. Одеси, про що зазначено в запереченнях до позову.

Водночас, щодо такого його права на період 2008 року, підвищення до пенсії дітям війни у 2008 році було зупинено дію ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" на 2008 рік.

Проте, рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року №10-пр/2008 зупинення дії ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" на 2008 рік, передбачене п. 41 розділу 2 Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним).

Таким чином, у 2008 році право позивача на отримання щомісячної державної соціальної допомоги відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" виникло з 22 травня 2008 року.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що вказане право позивача не було реалізовано з 22 травня до 31 грудня 2008 року внаслідок протиправної бездіяльності відповідача, у звязку з чим судова колегія вважає за необхідне зобовязати останнього нарахувати та виплатити позивачу підвищення пенсії за вказаний період відповідно до вимог ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року №10-рп/2008.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" (у редакції від 18 листопада 2004 року, чинній у 2009 році) дітям війни пенсії або щомісячне грошове довічне утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30% мінімальної пенсії за віком.

Статтею 71 Закону України "Про Державний бюджет України на 2009 рік" Кабінету Міністрів України надано право у 2009 році встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами.

Названа норма передбачає встановлення в абсолютних сумах розмірів лише тих виплат, вихідним критерієм розрахунку яких є розмір мінімальної заробітної плати. Відповідно її дія не поширюється на спірні відносини, оскільки розмір зазначених соціальних виплат згідно із Законом України "Про соціальний захист дітей війни" залежить від розміру мінімальної пенсії за віком.

Отже, нарахування та виплата у 2009 році дітям війни підвищення до пенсії або щомісячного грошового довічного утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, повинні здійснюватися відповідно до норм Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

Таким чином, у періоди: з 09 липня по 31 грудня 2007 року, з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року та з 01 січня 2009 року до дня подачі адміністративного позову, а саме: 07 квітня 2009 року, позивач мав право на отримання щомісячної державної соціальної допомоги відповідно до вимог ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

Виходячи з наведеного, вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, а саме по стягненню з УПФУ у Київському районі м. Одеси на користь позивача частини невиплаченого підвищення до пенсії в періоди: з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року та з 01.01.2009 по 07.04.2009 року.

В апеляційній скарзі вказується, що розмір мінімальної пенсії за віком, встановлений ст.28 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування", не застосовується для перерахунку або підвищення пенсії.

Судова колегія не приймає цей довід апелянта, оскільки за чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається виключно за правилами, встановленими ч.1 ст. 28 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування".

Отже, положення ч.3 ст. 28 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування", згідно якого - мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, не може бути підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії та права на отримання щомісячного підвищення пенсії виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, як це встановлено ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

Також, є безпідставними посилання апелянта на відсутність коштів щодо забезпечення виплати зазначеного підвищення пенсії у вказаному розмірі, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобовязань, які встановлені ст. 46 Конституції України та Законом України "Про соціальний захист дітей війни".

Оскільки судом першої інстанції при повному встановленні фактичних обставин справи порушено норми процесуального та матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, постановлене судове рішення на підставі п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення вимог позивача.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 202, 205, 206, 254 КАС України, судова колегія,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Одеси задовольнити частково, а постанову Київського районного суду м. Одеси від 18 травня 2009 року скасувати, прийняти по справі нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в порядку та строки визначені діючим законодавством України.

Головуючий:

Судді: