Справа № 810/5934/13-а
Суддя: Моторний О.А.
Дата ухвалення: 2016-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2016 року м. Київ К/800/13307/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючого Моторного О.А.,

Суддів Кошіля В.В.,

Сіроша М.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

на постанову Київського окружного адміністративного суду від 17.12.2014

та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 03.03.2015

у справі № 810/5934/13-а

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

до Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області

про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 17.12.2014, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 03.03.2015, у задоволенні позову відмовлено.

В касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що на підставі повідомлення від 28.08.2013 № 538/17-2, виданого Білоцерківською ОДПІ ГУ Міндоходів у Київській області, та згідно наказу Білоцерківської ОДПІ ГУ Міндоходів у Київській області від 28.08.2013 № 294, згідно із пп. 20.1.4 п.20.1 ст.20, пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, пп. 78.1.11 п. 78.1 ст. 78, ст. 79 Податкового кодексу України, та у зв'язку з отриманням постанови старшого слідчого з ОВС СУ ФР ГУ Міндоходів у Київській області капітана податкової міліції ОСОБА_3 від 22.07.2013 № 341/1 по кримінальному провадженню № 0000001 від 21.11.2012 про призначення позапланової документальної невиїзної перевірки дотримання вимог податкового законодавства по податку на додану вартість ФОП ОСОБА_2 (рнокпп НОМЕР_1) за період з 01.01.2010 по 22.07.2013 проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ФОП ОСОБА_2 (рнокпп НОМЕР_1) з питань дотримання вимог податкового законодавства по податку на додану вартість ФОП ОСОБА_2 (рнокпп НОМЕР_1) за період з 01.01.2010 по 22.07.2013.

За результатами перевірки відповідачем складено Акт перевірки від 11.09.2013 №787/17-2///129.

Позивач, вважаючи неправомірними висновки Акта перевірки, що були внесені до інформаційних баз податкового органу, звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суди попередніх інстанцій виходили з наступного, з чим погоджується суд касаційної інстанції.

Відповідно до п. 20.1.4 ст. 20 Податкового кодексу України органи державної податкової служби мають право поводити перевірки платників податку (крім Національного банку України) в порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно з пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з обставин, визначених цим Кодексом.

Постанова слідчого відповідно до пп. 78.1.11 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України є підставою для проведення органом ДПС позапланової документальної перевірки платника податків.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що до Білоцерківської ОДПІ надійшла постанова старшого слідчого з ОВС СУ ФР ГУ Міндоходів у Київській області капітана податкової міліції ОСОБА_3 від 22.07.2013 № 341/1 по кримінальному провадженню №0000001 від 21.11.2012 про призначення позапланової документальної невиїзної перевірки дотримання вимог податкового законодавства по податку на додану вартість ФОП ОСОБА_2 за період з 01.01.2010 по 22.07.2013.

На підставі п.78.1.11 п.78.1 ст.78 ПК України Білоцерківською ОДПІ 28.08.2013 було видано наказ № 294 про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ФОП ОСОБА_2 з питань дотримання вимог податкового законодавства по податку на додану вартість період з 01.01.2010 по 22.07.2013.

Відповідно до п. 86.1 ст. 86 ПК України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

У разі незгоди платника податків з висновками акта такий платник зобов'язаний підписати такий акт перевірки із зауваженнями, які він має право надати разом з підписаним примірником акта або окремо у строки, передбачені цим Кодексом.

Таким чином, згідно чинного законодавства вчинення податковим органом дій щодо складання акту перевірки за результатами її проведення, та у випадку встановлення під час проведення такої перевірки порушень податкового законодавства, прямо передбачено у повноваженнях органів державної податкової служби.

Тобто, дії по складанню акта перевірки є частиною процесу реалізації податковим органом повноважень, наданих йому чинним законодавством. Крім того, обставини, викладені в акті перевірки, є лише відображенням фактичних дій посадових осіб контролюючого органу, вчинених в процесі перевірки, щодо співставлення даних первинного бухгалтерського обліку та інших документів.

Результатом реалізації таких повноважень є винесення у відповідній формі рішення, яке породжує юридичні наслідки для платників податків. Отже, саме результат реалізації повноважень податкового органу (тобто, рішення контролюючого органу), а не процес реалізації його повноважень (як то складання акту перевірки, включення до акту перевірки певних висновків) має бути об'єктом оскарження.

Як вірно зазначено судами попередніх інстанцій, наслідком розв'язання публічно-правового спору по суті має бути захист порушеного суб'єктивного права позивача, а тому при розгляді даного спору судами має бути встановлено та підтверджено належними та допустимими доказами, чи є усі оскаржувані дії відповідача такими, що породжують саме для позивача настання будь-яких юридичних наслідків і безпосередньо впливають на його права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин.

Крім того, питання про можливість задоволення конкретних позовних вимог платника податків, спрямованих на відновлення його прав, має вирішуватися, виходячи із суті заявлених вимог та наявності спірних правовідносин, які виникли безпосередньо між позивачем та контролюючим органом, протиправні дії якого, на суб'єктивну думку позивача, порушили його право. При цьому, факт порушення права позивача та, як наслідок, наявність спірних правовідносин потребують доведення та встановлення в ході судового розгляду справи.

Право на захист є самостійним суб'єктивним правом, яке з'являється у власника прав лише в момент їх порушення або оспорювання та реалізується в межах охоронюваних правовідносин, які при цьому виникли.

На підставі викладеного, суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку, що Акт від 11.09.2013 № 787/17-2//129 «Про результати проведення документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 з питань дотримання вимог податкового законодавства по податку на додану вартість за період з 01.01.2010 по 22.07.2013 не створює юридичних наслідків для позивача, а дії податкового органу щодо внесення запису до інформаційний баз про складений Акт не порушує прав позивача.

Згідно з п.86.9 ст.86 ПК України у разі якщо грошове зобов'язання розраховується контролюючим органом за результатами перевірки, проведеної з обставин, визначених підпунктом 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу, щодо кримінального провадження, у якому розслідується кримінальне правопорушення стосовно посадової особи (посадових осіб) платника податків (юридичної особи) або фізичної особи - підприємця, що перевіряється, предметом якого є податки та/або збори, податкове повідомлення-рішення за результатами такої перевірки приймається таким контролюючим органом протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання цим контролюючим органом відповідного судового рішення (обвинувальний вирок, ухвала про закриття кримінального провадження за нереабілітуючими підставами), що набрало законної сили. Матеріали такої перевірки разом з висновками контролюючого органу передаються органу, що призначив перевірку.

Відповідно до пп. 72.1.1 п. 72.1 ст. 72 ПК України для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючого органу використовується інформація, що надійшла: від платників податків та податкових агентів, зокрема інформація: що міститься в податкових деклараціях, розрахунках, інших звітних документах; що міститься у наданих великими платниками податків в електронній формі копіях документів з обліку доходів, витрат та інших показників, пов'язаних із визначенням об'єктів оподаткування (податкових зобов'язань), первинних документах, які ведуться в електронній формі, регістрах бухгалтерського обліку, фінансовій звітності, інших документах, пов'язаних з обчисленням та сплатою податків і зборів; про фінансово-господарські операції платників податків; про застосування реєстраторів розрахункових операцій.

Податкова інформація, зібрана відповідно до цього Кодексу, може зберігатися та опрацьовуватися в інформаційних базах контролюючих органів або безпосередньо посадовими (службовими) особами контролюючих органів (п. 74.1 ст. 74 ПК України).

Таким чином, інформація, внесена до інформаційних систем державної податкової служби, не визначає змісту прав та обов'язків платників податків, є службовою інформацією, яка використовується в інформаційно-аналітичних цілях з метою здійснення податкового контролю.

З огляду на зазначене, суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Доводи, наведені скаржником в касаційній скарзі, викладеного не спростовують, а тому колегією суддів відхиляються.

Враховуючи викладене, Вищий адміністративний суд України дійшов висновку, що судами попередніх інстанцій належним чином з'ясовані обставини справи та дано їм відповідну правову оцінку. Порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли призвести до зміни чи скасування рішень судів попередніх інстанцій, не встановлено.

Керуючись статтями 220-1, 223, 224, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 - відхилити.

Постанову Київського окружного адміністративного суду від 17.12.2014 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 03.03.2015 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута з підстав, у порядку та в строки, встановлені статтями 236 238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: (підпис) О.А. Моторний
Судді(підпис) В.В. Кошіль
(підпис) М.В. Сірош