Справа № 815/2222/16
Суддя: Бутенко А. В.
Дата ухвалення: 2016-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/2222/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2016 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бутенко А.В., розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом Заступника керівника Одеської місцевої прокуратури № 1 в інтересах малолітньої особи ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_2, за участю 3-х осіб без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про скасування рішень №№ 15223866 та 15218623 від 18.08.2014 року, -

ВСТАНОВИВ:

З позовом до суду звернувся Заступник керівника Одеської місцевої прокуратури № 1 в інтересах малолітньої особи ОСОБА_1 (правильно ОСОБА_5) до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_2, за участю 3-х осіб без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про скасування рішень №№ 15223866 та 15218623 від 18.08.2014 року.

Прокурор у судовому засіданні підтримав позовні вимоги з підстав зазначених в адміністративному позові та в судовому засіданні просив розглянути справу в порядку письмового провадження.

Відповідач в судове засідання не зявився. Про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином та завчасно.01.06.2016 року надані заперечення, згідно з якими відповідач позов не визнає.

Треті особи в судове засідання не зявились. Про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином та завчасно. Будь-яких заяв або клопотань не надходило.

Згідно із ч. 6 ст. 128 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи клопотання представника позивача, суд дійшов до висновку про можливість розгляду заяви в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без фіксування судового засідання технічними засобами, що передбачено ч. 1 ст. 41 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд встановив наступне.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин (далі - Закон № 1952-IV), державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Проведення державної реєстрації прав належить до повноважень суб'єктів державної реєстрації прав, якими є державні реєстратори прав на нерухоме майно (ст. 6, 9 Закону № 1952-IV).

Відповідно до абзацу 2 частини першої статті 9 Закону № 1952-IV у випадку, передбаченому цим Законом, державним реєстратором є нотаріус як спеціальний суб'єкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, тому справу належить розглядати в порядку адміністративного судочинства..

Як вбачається з матеріалів адміністративного позову, відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 25.01.1994 року № 31944 виданого управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатівАДРЕСА_1 за адресою: м. Одеса, вул. Академіка Глушко, 11/2, належить на праві спільної власності гр. ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_5, ОСОБА_4 у рівних частках, що складає ? квартири.

Встановлено, що ОСОБА_7, який є батьком малолітньої ОСОБА_8, помер 17 квітня 2010 року. Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з 1/4 частки квартири АДРЕСА_2.

Спадкоємцями після смерті ОСОБА_7, на час відкриття спадщини, були мати померлого - ОСОБА_6 та малолітня ОСОБА_8

Частиною. 1 ст. 1261 Цивільного кодексу України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч.4 ст. 1268 Цивільного кодексу України малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст. 1267 Цивільного кодексу України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Таким чином у відповідності до зазначених норм Закону малолітня ОСОБА_8, прийняла спадщину після смерті свого батька, ОСОБА_7, та їй належить 1/8 частка квартири АДРЕСА_3.

31 січня 2014 року померла ОСОБА_6, яка була матір'ю ОСОБА_7 та відповідно бабцею малолітньої ОСОБА_8 Після смерті ОСОБА_6 також відкрилася спадщина, яка складається з ? частки квартири АДРЕСА_3, належній їй на праві власності та 1/8 частки квартири АДРЕСА_3, яку вона прийняла у спадщину після смерті ОСОБА_7, тобто загалом спадщина складається з 3/8 часток зазначеної квартири.

Спадкоємцями за законом першої черги після смерті ОСОБА_6 є треті особи на стороні відповідача, ОСОБА_5 та ОСОБА_4, які є синами спадкодавця та малолітня ОСОБА_8, яка є онукою спадкодавця.

У відповідності до ч. 1 ст. 1266 Цивільного кодексу України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Таким чином, у відповідності до зазначених норм Закону малолітня ОСОБА_8 прийняла спадщину після смерті своєї бабці ОСОБА_6, та їй належить 1/8 частка квартири АДРЕСА_4, а з урахуванням спадщини після смерті її батька ОСОБА_7, малолітній взагалі належить ? частка квартири АДРЕСА_3.

Від імені та в інтересах своєї доньки, ОСОБА_3 звернулась до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_2 із заявою про видачу її донці свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_7 та ОСОБА_6, однак у видачі свідоцтва було відмовлено в зв'язку з тим, що ОСОБА_9 та ОСОБА_5, не повідомили нотаріуса про наявність інших спадкоємців та вже отримали свідоцтва про право на спадщину від 18.08.2014 за №2119 та свідоцтва про право на спадщину від 18.08.2014 за №2122.

Так, рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 15223866 від 18.08.2014 за ОСОБА_5 зареєстровано право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_3. За ОСОБА_9 право власності на 1/2 зазначеної квартири зареєстровано за рішенням індексний номер 15218623.

На думку відповідача, вказані рішення про державну реєстрацію можуть бути скасовані у зв'язку з тим, що відкрились нові обставини у спадковій справі, які нотаріус не міг знати і не несе за це відповідальності, а не тому, що як зазначено в адміністративному позові, вони прийняті у порушення норм цивільного законодавства.

Статтею 1301 Цивільного кодексу України передбачено, що свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 12.11.2015 у справі № 520/2920/15-ц задоволено позов заступника прокурора Київського району м. Одеси та визнано недійсними свідоцтва про право на спадщину від 18.08.2014 за №2119 та № 2122, видані приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_2 за законом на ? частку квартири АДРЕСА_3 гр. ОСОБА_9 та ОСОБА_5; визнано за ОСОБА_8, право власності на ? частку квартири №25 в будинку №11/2, яка розташована по проспекту Академіка Глушко в м. Одесі в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7 та ОСОБА_6.

З метою поновлення прав неповнолітньої ОСОБА_8, Одеською місцевою прокуратурою № 1 за вихідним № 1490 вих-16 від 09.03.2016 на адресу відповідача спрямовано дві заяви про скасування запису державного реєстру речових прав на нерухоме майно за № 6716657 та № 6714198.

Згідно з відповіддю приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_2 від 31.03.2016 за № 184/02-14 вбачається, що на даний час залишається зареєстрованим право власності ОСОБА_5 та ОСОБА_9 на 1/2 (кожному) квартири АДРЕСА_5.

Як зазначено у позові, рішення Київського районного суду у справі щодо визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину винесено 12.11.2015, однак законним представником малолітньої ОСОБА_8 - ОСОБА_3 з зазначеного часу не вжито жодних заходів на поновлення прав дитини.

Згідно з пунктом 2 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень № 868 від 17.10.2013, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України (далі - Порядок № 868), державну реєстрацію прав шляхом внесення записів до Державного реєстру прав проводять орган державної реєстрації прав та нотаріус як спеціальний суб'єкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно (далі - нотаріус).

Нотаріус, в розумінні статті 3 Закону України «Про нотаріат» (далі - Закон № 3425-XII), - це уповноважена державою фізична особа, яка здійснює нотаріальну діяльність у державній нотаріальній конторі, державному нотаріальному архіві або незалежну професійну нотаріальну діяльність, зокрема посвідчує права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняє інші нотаріальні дії, передбачені законом, з метою надання їм юридичної вірогідності, а також здійснює функції державного реєстратора прав на нерухоме майно у порядку та випадках, встановлених Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Повноваження нотаріуса як державного реєстратора на вчинення державної реєстрації прав шляхом внесення записів до Державного реєстру прав прямо визначені Законом.

Варто також зазначити, що відповідно до частини третьої статті 3 Закону № 1952-IV, державна реєстрація прав у результаті вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, проводиться нотаріусом, яким вчинено таку дію.

Крім того, в абзаці 7 пункту 2 Порядку № 868 зазначено, що нотаріус, яким вчинено нотаріальну дію з нерухомим майном, проводить державну реєстрацію прав, набутих виключно у результаті вчинення такої дії, крім випадків, визначених Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Таким чином, законодавець пов'язує державну реєстрацію прав з вчиненням відповідної нотаріальної дії.

Так, стаття 34 Закону № 3425-XII встановлює перелік нотаріальних дій, які вчиняють нотаріуси, а саме: посвідчення правочинів (договори, заповіти, довіреності тощо); вжиття заходів щодо охорони спадкового майна; видача свідоцтва про право на спадщину; видача свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя в разі смерті одного з подружжя; видача свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів); видача свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися; проведення опису майна фізичної особи, яка визнана безвісно відсутньою або місце перебування якої невідоме; видача дублікатів нотаріальних документів, що зберігаються у справах нотаріуса; накладення заборони щодо відчуження нерухомого майна (майнових прав на нерухоме майно), що підлягає державній реєстрації; засвідчення вірності копій (фотокопій) документів і виписок з них; засвідчення справжності підпису на документах; засвідчення вірності перекладу документів з однієї мови на іншу; посвідчення факту, що фізична чи юридична особа є виконавцем заповіту; посвідчення факту, що фізична особа є живою; посвідчення факту перебування фізичної особи в певному місці; посвідчення час пред'явлення документів; передача заяви фізичних та юридичних осіб іншим фізичним та юридичним особам; приймання у депозит грошових сум та цінних паперів; вчинення виконавчих написів; вчинення протестів векселів; вчинення морських протестів; прийняття на зберігання документів. На нотаріусів може бути покладено вчинення інших нотаріальних дій згідно із законом.

При цьому, проведення державної реєстрації прав на нерухоме майно відбувається разом з вчиненням нотаріальних дій, які безпосередньо пов'язані з правом на майно, а саме, посвідчення правочинів відчуження (купівля - продаж, дарування щодо).

Відповідно до статті 1 Протоколу 1 кожна особа має право на мирне володіння своїм майном. Конвенція, залишаючи за державною владою велику свободу відносно рішень в сфері економічної та соціальної політики, підтверджує, що таке вручання у гарантовані права не буде повільним.

Мирне володіння означає, що порушення принципу, встановленому у першому реченні, може мати місце і за відсутності прямого або фізичного втручання у право власності. Так, наприклад, порушення може мати форму позбавлення можливості використати власність, ненадання дозволів, або інших форм перешкоджання реалізації права власності, що є наслідком застосування законодавства або заходів органів державної влади (рішення Європейського суду у справі Wiggins v. Unated Kingdom Appl. 7456/76 (1976).

Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону № 1952-IV, у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Таким чином право малолітньої особи ОСОБА_1 на мирне володіння своїм майном має бути судом поновлене шляхом скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 15223866 та № 15218623 від 18.08.2014 року.

Частиною 1 статті 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини четвертої статті 94 КАС України, у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

Керуючись статтями 11, 94, 158-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Заступника керівника Одеської місцевої прокуратури № 1 в інтересах малолітньої особи ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_2, за участю 3-х осіб без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про скасування рішень №№ 15223866 та 15218623 від 18.08.2014 року задовольнити.

Скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 15223866 від 18.08.2014 року, прийняте приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_2 про реєстрацію за ОСОБА_5 права власності на ? квартири №25 в будинку №11/2 по проспекту академіка Глушка у м. Одесі.

Скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 15218623 від 18.08.2014 року, прийняте приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_2 про реєстрацію за ОСОБА_4 права власності на ? квартири №25 в будинку №11/2 по проспекту академіка Глушка у м. Одесі.

Постанова набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання копії постанови.

Суддя Бутенко А.В.