Справа № 644/2253/16-а
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2016-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2016 р.Справа № 644/2253/16-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Калиновського В.А.

Суддів: Бенедик А.П. , Філатова Ю.М.

за участю секретаря судового засідання Тітової А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Харківської митниці ДФС на постанову Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 18.04.2016р. по справі № 644/2253/16-а

за позовом ОСОБА_1

до Харківської митниці ДФС

про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернулась до суду з позовом, в якому просила суд визнати протиправною та скасувати постанову т.в.о начальника Харківської митниці ДФС ОСОБА_2 від 25 лютого 2016 року № 511/80700/15 про порушення митних правил.

В обгрунтування вимог зазначила, що при визначенні коду товару вона керувалася рішенням про визначення коду товару КТ-807-1841-2011 від 26.12.2011, винесеним Харківською митницею ДФС, відповідно до якого датчику температури 2xPtl00 присвоєно код товару НОМЕР_1. Вказане рішення, як на момент декларування товарів, так і на момент складання протоколу, перебувало у вільному доступі в Реєстрі рішень по класифікації товарів, та було скасоване тільки 23.12.2015 р., тобто на час оформлення митних декларацій було дійсне. Тому, як зазначає позивач, при визначенні коду на товар жодних неправдивих відомостей у митній декларації не зазначалось, а всі зазначені відомості правдиві та підтверджені документально.

Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 18.04.2016 року позов ОСОБА_1 задоволено. Скасовано постанову т.в.о начальника Харківської митниці ДФС ОСОБА_2 від 25 лютого 2016 року № 511/80700/15 про порушення ОСОБА_1 митних правил.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті постанови, норм матеріального права, а саме: ст.ст. 257, 264, 266, 485 Митного кодексу України, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.

Позивач подала заперечення на апеляційну скаргу, в яких вона, наполягаючи на законності та обґрунтованості постанови суду першої інстанції, просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану постанову без змін.

В судове засідання сторони не прибули, про дату, час та місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином.

Представник відповідача надав клопотання, в якому останній просив відкласти розгляд справи у звязку із зайнятістю представника митниці в іншому судовому засіданні. Разом з тим, враховуючи, що відповідач не позбавлений можливості направити іншого представника та у звязку з необхідністю дотримання розумних строків розгляду справи визначених КАС України, колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість вказаного клопотання, та як наслідок, відсутність правових підстав для відкладення розгляду справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, справа розглядається за відсутності сторін.

Згідно ст. 41 КАС України, колегія суддів, враховуючи неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, вважає за можливе фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що 01.09.2015 року до митного поста «Харків-центральний» декларантом ДП заводу «Електроважмаш» ОСОБА_1 було подано ЕМД № 807100000/2015/030326 в режимі «IM 40ДЕ» на товари «приладдя для електродвигуна тепловозу», який надійшов з Німеччини на адресу ДП заводу «Електроважмаш» на підставі контракту від 21.01.2015 №207-03/420-ВК, рахунку від 26.08.2015 №85642 та CMR від 27.08.2015 А№062099.

Під час проведення перевірки відомостей, заявлених декларантом ОСОБА_1 в ЕМД № 807100000/2015/030326 від 01.09.2015 року, відповідно до Рішення про визначення коду товару від 02.09.2015 року № КТ-856-2015, винесеному відділом класифікації товарів УАМП та МТР Харківської митниці ДФС, встановле но, що товар № 1 найменуванням «датчик швидкості GEL 247Y365 «LENORD+BAUER» заявлений код згідно з УКТЗЕД «НОМЕР_2», в дійсності відповідає коду згідно з УКТЗЕД «НОМЕР_3», товар № 2 найменуванням «датчик швидкості DSD 1615.73 SHW-F150F «JAQUET», заявлений код згідно з УКТЗЕД «НОМЕР_2», в дійсності відповідає коду згідно з УКТЗЕД «НОМЕР_3», а товар № 3 найменуванням «датчик температури 2xPt 100 (W-Thermometer) кресл.А60-1149 № К5503281 фірми «ABB», заяв лений код згідно з УКТЗЕД «НОМЕР_1», в дійсності відповідає коду згідно з УКТ ЗЕД «НОМЕР_4». У зв'язку зі зміною коду товару № 3 ставку мита збільшено, а саме: замість заявленої 5% на 10%, внаслідок чого було виявлено недобори мит них платежів на загальну суму 7660,71 гривень.

25.02.2016 Харківською митницею ДФС було винесено постанову у справі про порушення митних правил №511/80700/15 від 25.02.2016, якою ОСОБА_1 було визнано винною у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст. 485 Митного кодексу України, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 30 відсотків несплаченої суми митних платежів, що складає суму 22982,13 грн. /а.с. 63/.

Позивач, не погодившись із вказаною постановою, звернулась до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 485 Митного кодексу України не вбачається.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що до висновків про те, що дії декларанта ДП заводу «Електроважмаш» ОСОБА_1 призвели до недобору митних платежів на суму 7660,71 гривень, відповідач дійшов у вязку зі зміною ним коду товару, що декларувався позивачем (з прийняттям рішення №КТ-856-2015 від 02.09.2015).

Стаття 485 МК України передбачає наступне адміністративне правопорушення - заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв'язку з якими було надано такі пільги.

Колегія суддів зазначає, що з наведеної статті вбачається, що адміністративним правопорушенням можуть бути дії особи, що виражаються у тому, що вона заявила в митній декларації неправдиві відомості, необхідні для визначення коду, а не в тому, що вона неправильно, на думку митного органу, визначила код товару. Таке правопорушення, як неправильне визначення коду товару відсутнє в ст. 485 МК України.

Зі змісту ст. 485 МК України випливає, що склад вказаного порушення обумовлює наявність в діях декларанта особливої мети ухилення від сплати податків та зборів, або зменшення їх розміру. Суб'єктивна сторона даного правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Згідно ст. 10 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

З наведеного вбачається, що відповідальність, передбачена санкцією даної статті, настає у разі, зокрема, за наявності мети неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру.

При цьому, колегія суддів зазначає, що ні під час складання адміністративного протоколу, ні під час винесення оскаржуваної постанови такої мети (умислу) відповідачем встановлено не було.

Роблячи висновок в оскаржуваній постанові про те, що позивач не заявила за встановленою формою правдивих відомостей, відповідач не зазначив, які саме відомості не були заявлені, чи які відомості він вважає неправдивими і яку "встановлену форму" він має на увазі.

Крім того, колегія суддів зазначає, що факт відповідності задекларованого товару іншому коду УКТЗЕД є лише суб'єктивним припущенням відповідача, оскільки рішення про визначення іншого коду товару (яке було винесене відповідачем вже після подання митної декларації) оскаржено ДП "Завод "Електроважмаш" до суду і постановою Харківського окружного адміністративного гуду від 01.02.2016 у справі 820/10415/15 скасовано.

Крім того, згідно положень п. 4 розділу III Порядку роботи відділу митних платежів, підрозділу митного оформлення митного органу та митного поста при вирішенні питань класифікації товарів, що переміщуються через митний кордон України, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 30.05.2012 №650 "контроль правильності класифікації товарів здійснюється шляхом перевірки відповідності, в тому числі, заявленого коду відомостям наведеним у базі даних Класифікаційні рішення" програми "Інспектор 2006" ЄАІС. При цьому така відповідність поділяється на три категорії: а) ідентичні товари; б) подібні (аналогічні) товари; в) товари, які не підпадають під вимоги підпунктів "а" та "б" абзацу четвертого цього пункту але мають схожі: характеристики, які є визначальними для класифікації товару; призначення або принцип дії яких є основним для класифікації товару...".

При цьому, згідно вказаного положення, у випадку, передбаченому підпунктом "а" абзацу четвертого цього пункту, класифікація товару згідно з УКТЗЕД проводиться без додаткових процедур контролю. У випадку, передбаченому підпунктом "б" абзацу четвертого цього пункту, перевіряється відповідність характеристик товару критеріям, визначальним для класифікації товару згідно з УКТЗЕД за наведеними характеристиками товару в Рішенні.

Відповідно до абз. 3 п. 3 Розділу III зазначеного Наказу у разі самостійного виявлення ВМП порушення правил класифікації товарів під час проведення контролю правильності класифікації товарів задекларованих у митних деклараціях, поданих до митного оформлення, ВМП вноситься відмітка за допомогою автоматизованої системи митного оформлення (далі - АСМО) про прийняття до виконання відповідної митної формальності щодо проведення контролю правильності, класифікації товарів та в разі потреби прийняття Рішення.

Зазначений вище порядок здійснення митного контролю при оформленні товару, з урахуванням змісту ч. 4 ст. 69 МК України, відповідно до якої у разі виявлення під час митного оформлення товарів або після нього порушення правил класифікації товарів орган доходів і зборів має самостійно класифікувати такі товари, свідчить про те, що в разі заявлення декларантом іншого коду товару (відносно ідентичного чи аналогічного товару), ніж той, що зазначено в класифікаційному рішенні, яке міститься в базі даних "Класифікаційні рішення" програми "Інспектор 2006" ЄАІС, призведе до прийняття нового класифікаційного рішення відносно декларованого товару, яке відповідатиме наявному в базі класифікаційному рішенню. Тобто, наявність в базі даних "Класифікаційні рішення" програми "Інспектор 2006" ЄАІС рішення органу щодо товару, який є предметом оформлення будь-яким декларантом, або відносно ідентичного чи аналогічного товару, унеможливлює оформлення такого товару за іншим кодом згідно УКТЗЕД.

Як свідчать матеріали справи, при визначенні коду товару позивач керувалася в тому числі Рішенням про визначення коду товару - КТ-807-1841-2011 від 26.12.2011, винесеним Харківською митницею ДФС, відповідно до якого датчику температури 2xPtl00 присвоєно код товару НОМЕР_1 (той, за яким і було задекларовано товар) /а.с. 13/. Вказане рішення як на момент декларування товарів, так і на момент протоколу перебувало у вільному доступі в Реєстрі рішень по класифікації товарів, та листа Державної фіскальної служби України №27821/6/99-99-1001-06-25 від 28.12.15 (абз. 4. 5 було скасоване тільки 23.12.2015, тобто на час оформлення митних декларацій було дійсне).

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що декларування товарів за кодами, які були зазначені позивачем, також здійснювалося і в липні 2015 року, однак жодних порушень Харківська митниця ДФС не вбачала та приймала рішення про їх відповідність.

Згідно ст. 69 МК України товари при їх декларуванні підлягають класифікації, тобто у відношенні товарів визначаються коди відповідно до класифікаційних групувань, значених в УКТ ЗЕД. Органи доходів і зборів здійснюють контроль правильності класифікації товарів, поданих до митного оформлення, згідно з УКТ ЗЕД.

На вимогу посадової особи органу доходів і зборів декларант або уповноважена ним особа зобов'язані надати усі наявні відомості, необхідні для підтвердження заявлених ними кодів товарів, поданих до митного оформлення, а також зразки таких товарів та/або техніко-технологічну і документацію на них.

У разі виявлення під час митного оформлення товарів або після нього порушення правил класифікації товарів орган доходів і зборів має право самостійно класифікувати такі товари. Під складним випадком класифікації товару розуміється випадок, коли у процесі контролю правильності заявленого декларантом або уповноваженою ним особою коду товару виникають суперечності щодо тлумачення положень УКТ ЗЕД, вирішення яких потребує додаткової інформації, спеціальних знань, проведення досліджень тощо.

Штрафи та інші санкції за несплату митних платежів та за інші порушення, виявлені у зв'язку з неправильною класифікацією товарів, застосовуються органами доходів і зборів виключно у разі, якщо прийняте органом доходів і зборів рішення про класифікацію цих товарів у складному випадку було прийнято на підставі поданих заявником недостовірних документів, наданої ним недостовірної інформації та/або внаслідок ненадання заявником всієї наявної у нього інформації, необхідної для прийняття зазначеного рішення, що суттєво вплинуло на характер цього рішення.

Колегія суддів зазначає, що таких фактів відповідачем встановлено не було

Статтею 458 МК України визначено, що порушення митних правил є адміністративним порушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через кордон України, пред'явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Основною і обов'язковою ознакою об'єктивної сторони складу адміністративного правопорушення є протиправне діяння, відсутність її виключає склад будь-якого адміністративного правопорушення. Необхідною ознакою суб'єктивної сторони складу адміністративного правопорушення є вина у формі умислу або необережності. Відсутність хоча б однієї ознаки складу адміністративного правопорушення виключає адміністративну відповідальність особи.

Враховуючи викладене, колегія суддів зазначає, що висновки про вчинення позивачем порушення, передбаченого ст. 485 Митного кодексу України є безпідставними, оскільки в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення.

Крім того, колегія суддів зазначає, що в порушення ст. 526 МК України розгляд справи про адміністративне правопорушення було здійснено за відсутності ОСОБА_1, хоча позивач разом із представниками з'явилися у встановлений час для розгляду справи.

Статтею 489 МК України передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотримання вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Відповідно до ст. 531 МК України підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил є, в тому числі, відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил; необ'єктивність або неповнота провадження у справі або необ'єктивність її розгляду; невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи; обмеження прав учасників провадження у справі про порушення правил та її розгляду; неправильна або неповна кваліфікація вчиненого правопорушення.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що відповідач, обмеживши право позивача на участь у розгляді справи, не надав останній можливості реалізувати свої права, знехтував своїм обов'язком встановити елементи адміністративного правопорушення та з'ясувати обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, що також має наслідком визнання протиправною та скасування постанови в справі про порушення митних правил №511/80700/15 від 25.02.2016.

Колегія суддів вважає хибними доводи апелянта про те, що заявлені до декларування товари є приладами вимірювання швидкості та температури і вони не являються частинами приладів, з посиланням на кваліфікаційне рішення Харківської митниці ДФС №КТ-856-2015 від 02.09.2015 /а.с. 14/, яким коди товарів були змінені і товари були закодовані як прилади для вимірювання швидкості та температури, а не частини приладів (як було задекларовано позивачем), з огляду на наступне.

Рішення Харківської митниці ДФС №КТ-856-2015 від 02.09.2015 скасоване постановою Харківського окружного адміністративного суду від 01.02.2016, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 26.04.2016 по справі 820/10415/15 за позовом ДП "Завод "Електроважмаш" до Харківської митниці ДФС /а.с. 60-62, 121-125/.

За приписами ч. 1 ст. 72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ні обставини.

Також колегія суддів звертає увагу на те, що ЕМД позивачем подано 01.09.2015 р., а кваліфікаційне рішення Харківської митниці ДФС №КТ-856-2015 від 02.09.2015 /а.с. 14/, яким коди товарів були змінені і товари були закодовані як прилади для вимірювання швидкості та температури, а не частини приладів (як було задекларовано позивачем) було винесено відповідачем 02.09.2015 р., тобто вже після подання ЕМД.

Крім того, колегія суддів зазначає, що відповідач в апеляційній скарзі безпідставно посилається на Міжнародні рекомендації, примітки до товарної групи 90 УКТЗЕД та безпідставно наводить причини, за якими, на його думку, товари повинні кваліфікуватися як термометри та спідометри, а не як частини, оскільки ці обставини досліджувалися у справі №820/10415/15, судами надано їм належну оцінку та встановлено, що задекларовані товари є частинами, тому ця обставина не підлягає доказуванню в даному процесі.

Таким чином, колегією суддів встановлено, що при визначенні коду товару позивач керувалася, в тому числі, Рішенням про визначення коду товару - КТ-807-1841-2011 від 26.12.2011, винесеним Харківською митницею ДФС, відповідно до якого датчику температури 2хРt100 присвоєно код товару НОМЕР_1 (той, за ким і було задекларовано товар).

В своїй апеляційній скарзі апелянт наголошує на тому, що вказане вище рішення відкликано Харківською митницею ДФС 23.12.2015.

Колегія суддів зазначає, що вказана обставина навпаки свідчить про відсутність правопорушення, оскільки рішення, як на момент декларування товарів (02.09.2015), так і на момент складання протоколу (04.09.2015 р.), перебувало у вільному доступі в Реєстрі рішень по класифікації товарів, тобто на час оформлення митних декларацій було дійсне.

Зазначене свідчить, що при визначенні коду на товар жодних неправдивих відомостей у митній декларації позивач не зазначала, а всі зазначені нею відомості правдиві та підтверджені документально.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Колегія суддів зазначає, що відповідач належним чином не довів правомірність своєї позиції та, відповідно, правомірність винесеної ним постанови.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що позовні вимоги є законними, обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Отже, колегія суддів переглянувши рішення суду першої інстанції, вважає, що при його прийнятті суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ч. 1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що постанова Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 18.04.2016 року по справі № 644/2253/16-а прийнята з дотриманням норм чинного процесуального та матеріального права і підстав для її скасування не виявлено.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Харківської митниці ДФС залишити без задоволення.

Постанову Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 18.04.2016р. по справі № 644/2253/16-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_3
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_4 ОСОБА_5
Повний текст ухвали виготовлений 17.06.2016 р.