Справа № 392/676/16-а
Суддя: Кратко Д. М.
Дата ухвалення: 2016-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 392/676/16-а
Провадження № 2-а/392/27/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2016 року м. Мала Виска

Маловисківський районний суд Кіровоградської області в складі: головуючого судді Кратка Д.М., із участю секретаря судового засідання Жельман О.В., позивача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції ОСОБА_2 рядового роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в м. Кіровограді, Головного управління національної поліції в Кіровоградській області про скасування постанови,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідачів, в якому просить суд: визнати протиправними дії інспектора патрульної поліції ОСОБА_2 рядового роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в м. Кіровограді при винесенні постанови серії ПС 2 № 706483 від 06 травня 2016 року в справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності громадянина ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, за частиною 3 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення; скасувати постанову серії ПС 2 № 706483 від 06 травня 2016 року в справі про адміністративне правопорушення винесену інспектором патрульної поліції ОСОБА_2 рядовим роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в м. Кіровограді, згідно якої притягнуто до адміністративної відповідальності громадянина ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, за частиною 3 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255,00 грн. (двісті п»ятдесят п»ять гривень 00 коп.).

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 06 травня 2016 року він керував транспортним засобом автомобілем НОМЕР_1 в м. Кіровограді по вул. Преображенській і у зв»язку із перегрівом охолоджуючої рідини у двигуні автомобіля він змушений був негайно зупинитися з метою недопущення затору та можливої поломки транспортного засобу. Зазначає, що він не бачив, що він зупинився біля зупинки громадського пасажирського транспорту, оскільки такий дорожній знак він би обов»язково побачив, і припускає, що він був закритий для огляду іншими припаркованими на узбіччі транспортними засобами. Після цього він пішов до автомагазину придбати охолоджуючу рідину, проте коли він повернувся до свого автомобіля, то побачив біля нього працівників поліції, які складали постанову про адміністративне правопорушення, жодних пояснень вони від нього не відбирали та не врахували всі обставини, що могли призвести до вчинення правопорушення, не складали протокол про вчинення адміністративного правопорушення, а також не звертали уваги на ту обставину, що поряд із його транспортним засобом під капотом автомобіля були сліди охолоджуючої рідини, у зв»язку із чим позивач вважає, дії працівника поліції протиправними, а винесену постанову за наслідками розгляду справи про адміністративне правопорушення передчасною та необґрунтованою, яку просить скасувати.

В судовому засідання позивач підтримав пред»явлений ним позов та просив задовольнити його, з підстав викладених у ньому і вважає, що висновок, про те, що ним скоєне адміністративне правопорушення є незаконним, неправомірним та недоведеним належними доказами, у звязку з чим просив позов задовольнити.

Відповідач інспектор патрульної поліції ОСОБА_2 рядовий роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в м. Кіровоград в судове засідання не з»явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, а також письмові заперечення на позовну заяву (а.с. 21-24).

Головне управління національної поліції в Кіровоградській області було повідомлене належним чином про день, час та місце розгляду справи, проте свого представника до суду не направило, у зв»язку із чим розгляд справи проводиться на підставі наявних у справі доказів.

Суд, відповідно до ч. 4 ст. 128 КАС України вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідачів, на підставі наявних у ній доказів, оскільки у разі неприбуття відповідача суб»єкта владних повноважень, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин або без повідомлення ним про причини неприбуття розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

З урахуванням викладеного, суд вважає за можливе розглянути справу без участі відповідачів, за наявними доказами у ній.

Розглянувши подані документи і матеріали, проглянувши CD-диск (носій інформації) наданий відповідачем, заслухавши пояснення сторін, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов»язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Завданням адміністративного судочинства, згідно частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб»єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин (ч. 1 ст. 6 КАС України).

З наведених вище норм законодавства випливає, що особа на власний розсуд визначає, чи порушені його права рішеннями, дією або бездіяльністю суб»єкта владних повноважень. Проте, ці рішення, дія або бездіяльність повинні бути такими, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки особи у сфері публічно-правових відносин, створюючи певні негативні праві (юридичні) наслідки для такої особи.

Таким чином у розумінні Кодексу адміністративного судочинства України захист прав, свобод та інтересів осіб завжди є наступним, тобто передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.

Отже, право на судовий захист має лише та особа, яка є суб»єктом (носієм) порушених прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, для того, щоб особі було надано судовий захист, суд встановлює, чи особа дійсно має порушене право, свободу чи інтерес, і це право, свобода чи інтерес порушені відповідачем.

Згідно з вищевказаними нормами права задоволенню в адміністративному судочинстві підлягають лише ті вимоги, які відновлюють порушені права чи інтереси особи в сфері публічно-правових відносин.

Враховуючи вимоги Кодексу адміністративного судочинства України, особа повинна довести факт порушення її прав чи охоронюваних законом інтересів оскаржуваним рішенням, дією чи бездіяльністю суб»єкта владних повноважень.

Надаючи правову оцінку доказам досліджених судом та наданими сторонами, суд виходить із наступного.

Згідно постанови серії ПС 2 № 706483 від 06 травня 2016 року ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, вчиненого при наступних обставинах: 06 травня 2016 року о 12 год. 45 хв. керуючи транспортним засобом «ВАЗ 11183» д.н.з. НОМЕР_2 водій здійснив стоянку на посадковому майданчику для зупинки маршрутних транспортних засобів чим створив перешкоду іншим учасникам дорожнього руху, а саме маршрутним транспортним засобам, чим порушив п.п. «е» п. 15.9 ОСОБА_3 дорожнього руху.

Частина 3 ст. 122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність в тому числі і за порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху.

Згідно п.п. «е» п. 15.9 ОСОБА_3 дорожнього руху затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 зупинка забороняється: ближче 30 м від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, а коли їх немає ближче 30 м від дорожнього знака такої зупинки з обох боків.

Відповідно до п. 15.14. ОСОБА_3 дорожнього руху затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 у разі вимушеної зупинки в місці, де зупинку заборонено, водій повинен вжити всіх заходів, щоб прибрати транспортний засіб, а за неможливості це зробити - діяти згідно з вимогами пунктів 9.9-9.11 цих ОСОБА_3.

У відповідності до п. 15.15 ОСОБА_3 дорожнього руху затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 130, на проїзній частині забороняється встановлення предметів, що перешкоджають проїзду чи паркуванню транспортних засобів, за винятком випадків: оформлення дорожньо-транспортної пригоди; виконання дорожніх робіт або робіт, пов'язаних із зайняттям проїзної частини; обмеження або заборони руху транспортних засобів та пішоходів у випадках, передбачених законодавством.

Пунктами 9.9.-9.11. ОСОБА_3 дорожнього руху затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 130 передбачено, що аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена: а) у разі вимушеної зупинки на дорозі; б) у разі зупинки на вимогу працівника міліції або внаслідок засліплення водія світлом фар; в) на механічному транспортному засобі, що рухається з технічними несправностями, якщо такий рух не заборонено цими Правилами; г) на механічному транспортному засобі, що буксирується; ґ) на механічному транспортному засобі, позначеному розпізнавальним знаком "Діти", що перевозить організовану групу дітей, під час їх посадки чи висадки; д) на всіх механічних транспортних засобах колони під час їх зупинки на дорозі; е) у разі скоєння дорожньо-транспортної пригоди. Разом з увімкненням аварійної світлової сигналізації слід установити знак аварійної зупинки або миготливий червоний ліхтар на відстані, що забезпечує безпеку дорожнього руху, але не ближче 20 м до транспортного засобу в населених пунктах і 40 м поза ними, у разі: а) скоєння дорожньо-транспортної пригоди; б) вимушеної зупинки в місцях з обмеженою оглядовістю дороги хоча б в одному напрямку менше 100 м. . Якщо транспортний засіб не обладнано аварійною світловою сигналізацією або вона несправна, треба встановити знак аварійної зупинки або миготливий червоний ліхтар: а) ззаду на транспортному засобі, зазначеному в пункті 9.9 ("в", "г", "ґ") цих ОСОБА_3; б) з боку гіршої видимості для інших учасників дорожнього руху у випадку, зазначеному в підпункті "б" пункту 9.10 цих ОСОБА_3.

При вирішенні заявлених вимог суд акцентує увагу на такі обставини:

Суд використав як доказ відеозапис, в якому зафіксовано порушення правил дорожнього руху водієм ОСОБА_1, на цьому ж відео наявне підтвердження тієї обставини, що під транспортним засобом ОСОБА_1 вбачається витік охолоджуючої рідини, що відповідно і стало причиною вимушеної зупинки водія, хоча суд і погоджується із тим, що ОСОБА_1 повинен був увімкнути аварійну світлову сигналізацію, але приймає до уваги і те, що акумуляторна батарея транспортного засобу водія ОСОБА_1 могла б розрядитися, оскільки як пояснив позивач була не в повній мірі заряджена.

Також суд визнає, що розміщення на вул.. Преображенській в м. Кіровограді знаку аварійної зупинки завдавало б значний перешкод для об»їзду іншим учасникам дорожнього руху, з огляду на ширину проїжджої частини цієї ділянки дороги.

Крім того, відповідачем не зафіксовано належним початок дії дорожніх знаків № 5.41.1. та № 5.41.2. або інших, які визначають пункт зупинки громадського транспорту та його кінець зупинки громадського транспорту та /або посадкового майданчику для зупинки маршрутних транспортних засобів, що позбавляє суд встановити чим керувався у своїй діяльності інспектор патрульної поліції при притягненні до адміністративної відповідальності ОСОБА_1.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації (ч. 7 ст. 3 ст. 2 КАС України).

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність (частина друга статті 33 КУпАП).

Згідно з частиною першою статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі. Крім того, у цій правовій нормі передбачено, що справа про адміністративне правопорушення повинна розглядатися в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; за відсутності такої особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до статті 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем, всупереч вимогам ч. 2 ст. 71 КАС України не надано суду доказів та не зазначено обставин, які підтверджують наявність складу правопорушення та спростовують пояснення позивача, і які б дозволили вказати на достовірність порушенням позивачем ОСОБА_3 дорожнього руху України.

Наявні у справі докази, зокрема, постанова не дає суду підстав зробити висновок про те, що позивач вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП.

В даному випадку до постанови не були долучені докази та не зазначено свідків зазначеного правопорушення.

В постанові у справі про адміністративне правопорушення відсутні відомості щодо відсутності підстав зазначених п.п. «е» п. 15.9 ОСОБА_3 дорожнього руху затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати, зокрема: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства по справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху і експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283 і 284 КУпАП. В ньому повинні бути докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, і вказати мотиви не взяття до уваги інших доказів, на які посилається правопорушник чи висловлені останнім доводи.

Як вбачається з матеріалів справи та постанови про адміністративне правопорушення, інспектором Управління патрульної поліції у м. Києві, сержантом поліції 3 батальйону 3 роти ОСОБА_4 при винесені постанови не було наведено доказів, на яких ґрунтується його висновок про адміністративне правопорушення та не зазначено мотивів відхилення доводів позивача на які він посилався як на підставу, що він не порушував правил дорожнього руху.

Крім того, відповідно до ст. 33 КпАП України, при накладенні адміністративного стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Виходячи з тексту постанови, всі ці обставини при визначенні міри адміністративного стягнення інспектором патрульної поліції ОСОБА_2 рядовим роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в м. Кіровограді не досліджувались, а отже до уваги не брались.

Таким чином, суд вважає, що при складанні постанови про накладення адміністративного стягнення порушені норми ст. 280 КУпАП, викладене свідчить про порушення прав позивача на справедливий та неупереджений розгляд справи про притягнення його до адміністративної відповідальності.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що постанова по справі про адміністративне правопорушення є необґрунтованою та такою, що не відповідає нормам КУпАП. При розгляді справи не були зясовані і доведені обставини, які б свідчили, що в діях позивача є ознаки проступку, за який законом встановлено адміністративну відповідальність.

Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню, постанова в справі про адміністративне правопорушення серії ПС 2 № 706483 від 06 травня 2016 року підлягає скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 17, 18, 70, 71, 158 163, 167, 171-2 КАС України, суд

п о с т а н о в и в:

Позов ОСОБА_1 про скасування постанови задовольнити.

Визнати протиправними дії інспектора патрульної поліції ОСОБА_2 рядового роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в м. Кіровограді при винесенні постанови серії ПС 2 № 706483 від 06 травня 2016 року в справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності громадянина ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, за частиною 3 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Скасувати постанову серії ПС 2 № 706483 від 06 травня 2016 року в справі про адміністративне правопорушення винесену інспектором патрульної поліції ОСОБА_2 рядовим роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в м. Кіровограді, згідно якої притягнуто до адміністративної відповідальності громадянина ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, за частиною 3 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255,00 грн. (двісті п»ятдесят п»ять гривень 00 коп.).

Постанова суду набирає законної сили в порядку, передбаченому статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі, протягом десяти днів з дня отримання копії постанови суду, апеляційної скарги через Маловисківський районний суд Кіровоградської області, з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складений 14 червня 2016 року.

Суддя Д.М. Кратко