Справа № 812/340/16
Суддя: С.В. Борзаниця
Дата ухвалення: 2016-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

16 червня 2016 рокуСєвєродонецькСправа № 812/340/16

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Борзаниці С.В.,

при секретарі: Ждановій Г.Є.,

за відсутності сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний позов Луганського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ірена» про стягнення заборгованості в розмірі 1345,46 грн,-

ВСТАНОВИВ:

Луганське обласне відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності (далі - Позивач) звернулось до Луганського окружного адміністративного суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ірена» (далі - Відповідач, ТОВ «Ірена») про стягнення заборгованості в розмірі 1345,46 грн, яка виникла за період з 01.01.2005 по 01.01.2006.

В обґрунтування заявлених вимог позивачем зазначено таке.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Ірена» є юридичною особою та зареєстровано платником збору на обов'язкове державне соціальне страхування, що має найману робочу силу, в Лисичанській міській виконавчий дирекції Луганського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності під № 56.

Згідно звіту ф4 ФСС станом на 01.01.2006р. року за страхувальником рахується заборгованості у сумі 1345,46 грн., яка виникла за період з 01.01.2005р. по 01.01.2006р.

Відповідно до статті 30 Закону України № 2240 (в редакції від 18.01.2001р., яка діяла до 01.01.2015р.) при стягненні простроченої заборгованості зі сплати страхових внесків, пені, штрафної (фінансової) санкції строк позовної давнини не застосовувався.

Тому просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Представник позивача в судове засідання не з'явився про час, місце та дату розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, судом було здійснено заходи щодо належного повідомлення відповідача про час та дату розгляду справи, а саме: направлено копію ухвали про відкриття провадження по справі від 19.04.2016 року, ухвалу про зупинення провадження у справі від 29.04.2016 та від 30.05.2016 на адресу, за якою зареєстроване підприємство, а саме: м. Лисичанськ, вул. Кольцова, 4/15, вказане відправлення повернуто до суду з відміткою пошти: «за закінченням терміну зберігання» (а.с.27, 30,40).

Правом надати заперечення проти позову Відповідач не скористався.

Відповідач зареєстрований за вищезазначеною адресою та відомості про зміну свого місця знаходження державному реєстратору не надавав. Відповідно до положень ч. 11 ст.35 КАС України у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином. З огляду на вищезазначене, суд вважає, що вжив всі залежні від нього заходи для повідомлення відповідача належним чином для реалізації ним права судового захисту своїх прав та інтересів.

Відповідно до частини 4 статті 128 КАС України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих сторонами доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 69-72 Кодексу адміністративного судочинства України, суд прийшов до наступного.

Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Ірена» зареєстровано в якості юридичної особи. Зареєстровано платником збору на обов'язкове державне соціальне страхування, що має найману робочу силу, в Лисичанській міській виконавчий дирекції Луганського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності під № 56 (а.с.10).

З 1 січня 2015 року набрав законної сили Закон України «Про державне соціальне страхування» № 1105 - XIV від 23.09.1999 року (далі - Закон № 1105) (зі змінами, внесеними Законом України № 77-УПІ від 28.12.2014р.) яким здійснено реформування в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону № 1105 Фонд соціального страхування України є органом, який здійснює керівництво та управління загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та медичним страхуванням, провадить акумуляцію страхових внесків, контроль за використанням коштів, забезпечує фінансування виплат за цими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та здійснює інші функції згідно із затвердженим статутом.

Пунктами 8 та 9 «Прикінцевих положень» Закону № 1105 передбачено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Нормативно-правові та розпорядчі акти Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України та Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності діють до затвердження відповідних рішень Фондом.

Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 року № 2464-У1 визначено правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування, сплати та повноваження органу. що здійснює його збір та ведення обліку.

Згідно частини 5,6 п.7 Прикінцевих положень Закону України № 2464 -У1 стягнення заборгованості із сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі страхових внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, здійснюється фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування відповідно до законодавства, що діяло на момент виникнення такої заборгованості або застосування штрафних санкцій. Погашення заборгованості, що надходять у рахунок сплати єдиного внеску, забороняється.

На період до повного стягнення заборгованості із сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 01.01.2011 року, в тому числі нарахованих внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, та відповідних штрафних санкцій за фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування зберігаються повноваження щодо контролю за правильністю нарахування, своєчасністю сплати страхових внесків, застосування фінансових санкцій, якими вони були наділені до набрання чинності цим Законом.

До набрання чинності Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» діяв порядок, передбачений Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» від 18.01.2001 року № 2240-111 (далі - Закон № 2240).

Відповідно до п. 2 ч.2 ст. 27 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» від 18.01.2001 року № 2240-111 роботодавець як страхувальник зобов'язаний нараховувати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески до Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності.

Розмір страхових внесків та порядок їх обчислення і сплати роботодавцями та застрахованими особами було визначено Законом України «Про розмір внесків на деякі види загальнообов'язкового державного соціального страхування» від 11.01.2001 року № 2213-111 (далі - Закон № 2213) та Інструкцією про порядок надходження . обліку та витрачання коштів Фонду, затвердженою Постановою Правління Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 26.06.2001 року № 16 (далі - Інструкція № 16).

Згідно зі ст. 1 Закону № 2213 та п.п 3.1.1 Інструкції № 16 відповідач як суб'єкт підприємницької діяльності, що має найману робочу силу, повинен нараховувати 1,4 % суми фактичних витрат на оплату праці найманих працівників та 0,5%-1,0% від суми оплати праці найманих працівників

Відповідно до ч.1 ст. 23 Закону № 2240 перерахування зазначених сум шляхом безготівкових розрахунків здійснюється страхувальниками-роботодавцями один раз на місяць - у день встановлений для одержання в установах банку коштів на оплату праці за відповідний період.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «Ірена» було подано до відділення Фонду звіт про нараховані внески, перерахування та витрати, пов'язані з загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності форми Ф4-ФСС з ТВП за 2005 рік, відповідно до якого за страхувальником рахується непогашена заборгованість зі сплати страхових внесків на загальнообов'язкове соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності на кінець вказаного звітного періоду в розмірі 1345,46 грн. (а.с.9).

Відповідно до довідки Лисичанської міської виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності вбачається що за відповідачем як платником страхових внесків рахується прострочена заборгованість, яка станом на 01.10.2015 в розмірі 1345,46 грн. не погашена. Також довідкою визначено що останній звіт страхувальником був зданий за 2005 рік та на теперішній час страхувальник до Фонду не звітує (а.с.6).

Законом України від 18 січня 2001 року № 2240-ІІІ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» встановлено, що страхувальники-роботодавці сплачують до Фонду різницю між нарахованими для роботодавців і найманих працівників страховими внесками та витратами, пов'язаними з наданням матеріального забезпечення та соціальних послуг застрахованим особам відповідно до цього Закону. Перерахування зазначених сум шляхом безготівкових розрахунків здійснюється страхувальниками-роботодавцями один раз на місяць - у день, встановлений для одержання в установах банку коштів на оплату праці за відповідний період (стаття 23 Закону).

Пункт 2, 4 частини 2 статті 27 Закону України від 18 січня 2001 року № 2240-ІІІ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» передбачає що страхувальник зобов'язаний нараховувати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески, вести облік коштів загальнообов'язкового державного соціального страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, і своєчасно надавати органам Фонду встановлену звітність щодо цих коштів.

Статтею 30 Закону України від 18 січня 2001 року № 2240-ІІІ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» передбачено, що страхувальник - роботодавець несе відповідальність за несвоєчасність сплати та неповну сплату страхових внесків, у тому числі страхових внесків, що сплачують застраховані особи через рахунки роботодавців, а також за порушення порядку використання страхових коштів.

Відповідно до частини 2 статті 30 Закону України від 18 січня 2001 року № 2240-ІІІ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» строк давності щодо стягнення страхових внесків, пені та фінансових санкцій не застосовується. Не сплачені в строк страхові внески, пеня і штраф стягуються в доход Фонду із страхувальника у безспірному порядку.

Оскільки відповідач за час судового розгляду справи у добровільному порядку прострочену заборгованість зі сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, яка виникла станом на 01.01.2006 у розмірі 1345,46 грн., та рахується за підприємством на теперішній час, не сплатив, позов Луганського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності визнається судом обґрунтованим, та таким що підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 94 КАС України у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

Керуючись статтями 71, 94, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Луганського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ірена» про стягнення заборгованості в розмірі 1345,46 грн задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ірена» (, 93105, Луганська область, м. Лисичанськ, вул. Кольцова, б.4, кв. 15) на користь Луганського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності (, 93404, м. Сєвєродонецьк, проспект Центральний, 17) заборгованість у сумі 1345,46 (одна тисяча триста сорок п'ять гривень 46коп.) грн.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанову в повному обсязі буде складено та підписано 21 червня 2016 року.

Суддя С.В. Борзаниця