Справа № 752/11160/15-а
Суддя: Ємельянова В.І.
Дата ухвалення: 2016-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2016 року К/800/3886/16

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Ємельянової В.І.,

Амєліна С.Є., Кобилянского М.Г.,

за участю секретаря судового засідання Іванової Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 26 січня 2016 року по справі № 752/11160/15-а

за позовом ОСОБА_4

до Головного управління Пенсійного Фонду України в м. Києві

про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив визнати протиправними дії відповідача щодо відрахування з пенсії позивача у період з 1 січня 2015 року по 31 серпня 2015 року податку на дохід фізичних осіб у розмірі 15% та військового збору у розмірі 1,5%, стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві на користь позивача, вирахувані з пенсії з 1 січня 2015 року по 31 серпня 2015 року податок на доходи фізичних осіб у розмірі 15% щомісячно у сумі 9066,96 грн. і військовий збір в розмірі 1,5% щомісячно на суму 906,72 грн., а всього на загальну суму 9973,68 грн.

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2015 року позов задоволено повністю.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 26 січня 2016 року зупинено апеляційне провадження у даній справі за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві на постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2015 року до вирішення Конституційним Судом України справи за поданням Верховного Суду України, викладеним в постанові Пленуму Верховного Суду України від 3 липня 2015 року №15 «Про звернення до Конституційного Суду України з конституційним поданням щодо відповідності (конституційності) положень підпункту 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України положенням статтей 8, 21, частини третьої статті 22, статей 46, 126 Конституції України».

Зобов'язано сторони після усунення обставин, що стали підставою для зупинення апеляційного провадження у справі, повідомити про це суд.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням ОСОБА_4 подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду апеляційної інстанції скасувати, а справу направити для продовження розгляду до цього ж суду.

Перевіривши правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд апеляційної інстанції, зупиняючи апеляційне провадження у справі вказував на те, що постановою Пленуму Верховного Суду України від 3 липня 2015 року № 15 оформлено рішення «Про звернення до Конституційного Суду України з конституційним поданням щодо відповідності (конституційності) положень підпункту 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України положенням статтей 8, 21, частини третьої статті 22, статей 46, 126 Конституції України». Оскільки за результатами вказаного подання правове регулювання суспільних відносин, пов'язаних із оподаткуванням пенсійних виплат в залежності від рішення Конституційного Суду України може змінитись, то для прийняття законного та обґрунтованого рішення у даній справі, необхідно зупинити апеляційне провадження.

Вищий адміністративний суд України не погоджується з таким висновком суду апеляційної інстанції, враховуючи наступне.

Згідно пункту 3 частини 1 статті 156 Кодексу адміністративного судочинства України суд зупиняє провадження у справі, зокрема, в разі неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі.

Пунктом 4 частини 2 статті 156 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд має право зупинити провадження у справі, зокрема, в разі наявності інших причин за обґрунтованим клопотанням сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, - до терміну, встановленого судом.

При цьому, слід зазначити, що сам факт наявності конституційного подання щодо відповідності (конституційності) положень підпункту 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України положенням статтей 8, 21, частини третьої статті 22, статей 46, 126 Конституції України» не є підставою для зупинення провадження у даній справі. Ухвала суду про зупинення провадження у справі повинна бути вмотивована, а не констатуюча. В ній повинно бути зазначено причинний зв'язок з обставинами, наявність яких може вплинути на результат розгляду даної справи.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами, предметом спору у даній справі є визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві щодо відрахування з пенсії ОСОБА_4 податку на дохід фізичних осіб у розмірі 15% та військового збору у розмірі 1,5% у період з 1 січня 2015 року по 31 серпня 2015 року.

Відповідно до частини 2 статті 61 Закону України «Про Конституційний Суд України» Конституційний Суд України може визнати неконституційним правовий акт повністю або в окремій його частині.

Частиною 2 статті 152 Конституції України закріплено, що закони, інші правові акти, їх окремі положення, визнані рішенням Конституційного Суду України такими, що не відповідають Конституції України (неконституційними), втрачають чинність з дня ухвалення відповідного рішення.

Частиною 6 пункту 4 рішення Конституційного Суду України від 14.12.2000 року у справі №1-31/2000 (справа про порядок виконання рішень Конституційного Суду України) передбачено, що незалежно від того, наявні чи відсутні в рішеннях, висновках Конституційного Суду України приписи щодо порядку їх виконання, відповідні закони, інші правові акти або їх окремі положення, визнані за цими рішеннями неконституційними, не підлягають застосуванню як такі, що втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Системний аналіз наведених норм в контексті зазначених положень рішень Конституційного Суду України свідчить про те, що у випадку визнання неконституційними положень підпункту 164.2.19 пункту 164.1 статті 164 Податкового кодексу України, останні втрачають чинність з дня ухвалення відповідного рішення.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 є інвалідом 2 групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни.

Законом України від 17 липня 2015 року № 653-VІІ «Про внесення зміни до статті 164 Податкового кодексу України щодо оподаткування пенсій інвалідів війни та деяких інших категорій осіб» підпункт 164.2.19 пункту 164.1 статті 164 Податкового кодексу України доповнено абзацом другим, яким передбачено, що положення цього підпункту не застосовується до пенсій, призначених учасникам бойових дій у період Другої світової війни, інвалідам війни та особам, на яких поширюється чинність статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Вказаний Закон набрав чинності з 1 вересня 2015 року.

На момент розгляду справи судом апеляційної інстанції, відповідачем відрахування з пенсії ОСОБА_4 податку на дохід фізичних осіб та військового збору на підставі вказаних змін до Податкового кодексу України не проводились.

Отже, ухвалення Конституційним Судом України рішення за поданням Верховного Суду України, викладеним в постанові Пленуму Верховного Суду України від 3 липня 2015 року №15 «Про звернення до Конституційного Суду України з конституційним поданням щодо відповідності (конституційності) положень підпункту 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України положенням статтей 8, 21, частини третьої статті 22, статей 46, 126 Конституції України» жодним чином не може вплинути на результат розгляду даної справи.

Суд касаційної інстанції дійшов висновку, що суд апеляційної інстанції не врахував зазначені вище обставини, допустив помилку у застосуванні норм процесуального права, а відтак зробив передчасний висновок про зупинення провадження у справі.

Відповідно до частини 1 статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до постановлення незаконної ухвали, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.

За таких обставин, касаційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду - скасуванню з направленням справи до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 221, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 26 січня 2016 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий Ємельянова В.І.

Судді Амєлін С.Є.

Кобилянський М.Г.