Справа № 524/895/16-а
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2016-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2016 р. Справа № 524/895/16-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Ральченка І.М.

Суддів: Бершова Г.Є. , Катунова В.В. ,

при секретарі судового засідання - Ружинській К. О.,

за участю представників сторін:

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Нештапа В. Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 24.03.2016р. по справі № 524/895/16-а

за позовом ОСОБА_3

до Управління містобудування та архітектури виконавчого комітету Кременчуцької міської ради

про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом, у якому просила визнати протиправними дії та скасувати висновок Управління містобудування та архітектури виконавчого комітету Кременчуцької міської ради від 20.01.2016 року № 003, яким відмовлено у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_3 для будівництва індивідуального гаража у АДРЕСА_1 в м. Кременчуці; зобов'язати відповідача надати погодження проекту землеустрою № 4253-п.

Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області постановою від 24.03.2016 року відмовив у задоволенні позову.

ОСОБА_3, не погоджуючись з судовим рішенням, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове - про задоволення адміністративного позову.

У судовому засіданні представник позивача підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити, скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечував у повному обсязі, вважав постанову суду першої інстанції такою, що не підлягає скасуванню.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення учасників судового засідання, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Судовим розглядом встановлено, що 05.11.2015 року ОСОБА_3 звернулася до Кременчуцької міської ради із заявою (клопотанням) про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва індивідуального гаража у АДРЕСА_1 в м. Кременчуці.

Оскільки у місячний строк позивач не отримала від міської ради рішення про надання дозволу або відмову у його наданні, ОСОБА_3 у порядку ст. 118 ЗК України 07.12.2015 року замовила у ТОВ «Компанія ТЕРРА-Макс» виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за вищевказаною адресою площею 0,0048 га для будівництва індивідуального гаража.

Проектна організація, на підставі договору від 07.12.2015 року № 15/559, розробила відповідний проект землеустрою № 4253-п щодо відведення вказаної земельної ділянки.

Висновком від 20.01.2016 року № 003 Управління містобудування та архітектури виконавчого комітету Кременчуцької міської ради відмовлено у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_3 для будівництва індивідуального гаража у АДРЕСА_1 в м. Кременчуці. Відмова обгрунтована тим, що відповідно до затвердженої містобудівної документації земельна ділянка площею 48 кв.м. відноситься до земель загального користування населених пунктів, на яких не передбачено будівництво капітальних будівель та споруд.

Не погоджуючись з такими діями відповідача, ОСОБА_3 звернулася до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, відмовляючи у погодженні проекту землеустрою з підстав, що його положення не відповідають містобудівній документації, діяв у межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією та законами України.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 6 ст. 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри.

У відповідності до пункту "а" частини 4 статті 83 Кодексу до земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать землі загального користування населених пунктів (майдани, вулиці, проїзди, шляхи, набережні, пляжі, парки, сквери, бульвари, кладовища, місця знешкодження та утилізації відходів тощо).

Відповідно до статті 1 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" червоні лінії - визначені в містобудівній документації щодо пунктів геодезичної мережі межі існуючих та запроектованих вулиць, доріг, майданів, які розділяють території забудови та території іншого призначення.

В обґрунтування твердження про віднесення спірної земельної ділянки до земель загального користування відповідачем належних доказів у вигляді графічних або текстових відомостей з визначенням територій і меж земель загального користування до суду надано не було. З пояснень представника відповідача у суді апеляційної інстанції встановлено, що містобудівна документація, яка б визначала межі земель загального користування (червоні лінії) у вказаному районі відсутня.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням вищенаведеного принципу покладання обов'язку доказування на суб'єкта владних повноважень, колегія суддів вважає, що Управлінням містобудування та архітектури виконавчого комітету Кременчуцької міської ради не було доведено правомірності свого рішення щодо відмови позивачу у погодженні проекту землеустрою з підстав віднесення спірної земельної ділянки до земель загального користування.

Крім того, згідно висновку Управління Держгеокадастру у м. Кременчуці від 27.01.2016 року за вих. № 35-1605-0.6-29/15-16 земельна ділянка, щодо якої ОСОБА_3 розробила проект землеустрою відноситься до земель житлової забудови (будівництва індивідуальних гаражів) (а.с. 38).

За таких обставин, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про законність дій відповідача щодо відмови ОСОБА_3 у погодженні проекту землеустрою, у зв'язку з чим постанова суду від 24.03.2016 року про відмову у задоволенні позову підлягає скасуванню.

Визначаючи належний спосіб захисту порушеного права ОСОБА_3, колегія суддів враховує, що зобов'язання відповідача у судовому порядку надати погодження проекту землеустрою призведе до втручання у повноваження та функції контролюючого органу.

Суд не вправі зобов'язувати відповідача до вчинення тих дій, які згідно із вищезазначеним земельним законодавством України можуть здійснюватися лише за його розсудом.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне зобов'язати відповідача з урахуванням висновків суду повторно розглянути та скласти висновок за наслідками розгляду проекту землеустрою № 4253-п щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_3 для будівництва індивідуального гаража у АДРЕСА_1 в м. Кременчуці.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_3 підлягають частковому задоволенню.

Отже, враховуючи приписи ст. 202 КАС України, рішення суду першої інстанції через норм матеріального та процесуального права, які призвели до ухвалення неправильного рішення, підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про часткове задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Постанову Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 24.03.2016р. по справі № 524/895/16-а скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов ОСОБА_3 до Управління містобудування та архітектури виконавчого комітету Кременчуцької міської ради про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Управління містобудування та архітектури виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області від 20.01.2016 року №003 у погодженні проекту землеустрою №4253-п щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_3 для будівництва індивідуального гаража по АДРЕСА_1

Зобов'язати Управління містобудування та архітектури виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області повторно розглянути та скласти висновок за наслідками розгляду проекту землеустрою №4253-п щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_3 для будівництва індивідуального гаража по АДРЕСА_1

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Ральченко І.М.
Судді Бершов Г.Є. Катунов В.В.
Повний текст постанови виготовлений 21.06.2016 р.