Справа № 826/5987/14
Суддя: Чалий С.Я.
Дата ухвалення: 2016-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2016 року м. Київ К/800/52546/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі суддів:

Чалого С.Я.

Гончар Л.Я.

Конюшка К.В.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства "Страхової компанії "Альфа Страхування" на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 травня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 25 вересня 2014 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства "Страхової компанії "Альфа Страхування" до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг про скасування постанови,-

в с т а н о в и л а :

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просив скасувати постанову Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг №32/17-4/20 від 03.04.2014 року.

Постановою Окружного адміністративного суду від 27 травня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 25 вересня 2014 року, в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями суду першої та апеляційної інстанції, публічне акціонерне товариство "Страхова компанія "Альфа Страхування" звернулась до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права просить їх скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Заслухавши доповідь судді Вищого адміністративного суду України стосовно обставин, необхідних для прийняття рішення судом касаційної інстанції, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судом першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судами та підтверджується наявними у справі матеріалами, Національною комісією, що здійснює державне регулювання ринків фінансових послуг проведено позапланову виїзну перевірку фактів, викладених у листах головного управління МВС України в Харківській області від 26.11.2013 №47/29865 від 25.12.2013 №47/31955, за результатом якої складено акт від 11.03.2014 №30/13-8ФМ.

З акту перевірки вбачається, що відповідачем встановлено порушення позивачем вимог Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму» та інших нормативно-правових актів з питань фінансового моніторингу.

На підставі акту перевірки відповідачем прийнято постанову про застосування штрафу за невиконання (неналежне виконання) вимог Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму» та/або нормативно-правових актів, що регулюють діяльність у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом від 03.04.2014 року №32/17-4/20 ФМ, якою за вказані вище порушення до позивача застосовано штраф в сумі 3 400 грн.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суди попередніх інстанцій прийшли до висновку, що рішення прийняте відповідачем правомірно в межах та в строки визначені нормами чинного законодавства.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, з огляду на наступне.

Так, ст. 239 Господарського кодексу України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування відповідно до своїх повноважень та у порядку, встановленому законом, можуть застосовувати до суб'єктів господарювання адміністративно-господарські санкції, серед яких і адміністративно-господарський штраф.

Адміністративно-господарський штраф визначається законом як грошова сума, що сплачується суб'єктом господарювання до відповідного бюджету в разі порушення ним встановлених правил здійснення господарської діяльності (частина перша ст. 241 Господарського кодексу України).

Перелік порушень, за які з суб'єкта господарювання стягується штраф, розмір і порядок його стягнення визначаються законами, що регулюють податкові та інші відносини, в яких допущено правопорушення (частина друга статті 241 Господарського кодексу України).

Отже, у кожному конкретному випадку компетенцію, порядок та строки прийняття рішення про застосування адміністративно-господарських санкцій необхідно встановлювати відповідно до законодавчих актів, якими регулюються правила здійснення певної господарської діяльності.

Враховуючи, що спірні правовідносини виникли внаслідок виявлення порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму» та/або нормативно-правових актів, що регулюють діяльність у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, отже при вирішенні питання про розмір і порядок накладення штрафу за таке порушення визначається згадуваним законом, який в даному випадку є спеціальним нормативно-правовим актом.

Відповідно до ст. 3 Закону відносини, що виникають у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму, регулюються цим Законом, іншими законами України, що регулюють діяльність суб'єктів фінансового моніторингу, а також нормативно-правовими актами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері запобігання і протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму, та інших державних органів, уповноважених здійснювати регулювання діяльності суб'єктів первинного фінансового моніторингу, прийнятих на виконання цього Закону.

Відповідно до п. 15 ч. 2 ст. 6 Закону суб'єкт первинного фінансового моніторингу, в тому числі і нотаріус, зобов'язаний зберігати документи щодо ідентифікації осіб, які провели фінансову операцію, що згідно з Законом підлягає фінансовому моніторингу, а також усі документи, що стосуються ділових відносин з клієнтом, не менше п'яти років після завершення ділових відносин, а всі необхідні дані про операції - не менше п'яти років після завершення операції (при цьому строки зберігання документів можуть бути продовжені відповідним суб'єктом державного фінансового моніторингу у порядку, встановленому законодавством).

Таким чином, вказаний вище строк зберігання документів передбачено саме для забезпечення можливості спеціально уповноваженим органом проведення перевірок та, в разі виявлення порушення, застосування фінансових санкцій.

Згідно із п. 7 ст. 23 Закону санкції до суб'єктів первинного фінансового моніторингу, передбачені цією статтею, застосовуються суб'єктами державного фінансового моніторингу, які здійснюють регулювання і нагляд за діяльністю суб'єктів первинного фінансового моніторингу, в межах їхньої компетенції.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів дійшла висновку, що судами попередніх інстанцій вірно встановлені обставини справи, судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для їх скасування не вбачається. Доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 220, 222, 223, 224, 230, 231 КАС України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства "Страхової компанії "Альфа Страхування" залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 травня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 25 вересня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі і може бути переглянута з підстав, у строк та у порядку, визначених ст.ст. 235-244-2 КАС України.

Судді: