Справа № 817/3392/15
Суддя: Жизневська А.В.
Дата ухвалення: 2016-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Сало А.Б.
Суддя-доповідач:Жизневська А.В.
УХВАЛА

іменем України

"21" червня 2016 р. Справа № 817/3392/15

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Жизневської А.В.

суддів: Малахової Н.М.

Моніча Б.С.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м.Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "05" лютого 2016 р. у справі за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до Державної податкової інспекції у м.Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень ,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду 05 лютого 2016 р. позов задоволено.

Скасовано податкові повідомлення - рішення Державної податкової інспекції у м.Рівному Головного управління Міндоходів у Рівненській області (далі-ДПІ) № від 11.08.2014, № від 12.08.2014 року.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення Державної податкової інспекції у м.Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області № від 04.09.2015.

Присуджено на користь ФОП ОСОБА_4 за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень Державної податкової інспекції у м.Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області судовий збір у розмірі 487,20 грн.

Апелянт в апеляційній скарзі просить скасувати вказану постанову та прийняти нову про відмову у задоволені позову.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає до задоволення з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що за результатами проведеної Державною податковою інспекцією у м. Рівне позапланової документальної перевірки з питань оформлення трудових відносин з найманими працівниками (в т.ч. сплати єдиного податку за найманих осіб), виконання обов'язків податкового агента з оподаткування виплаченої (нарахованої) найманим особам (у тому числі без документального оформлення) заробітної плати СПД ОСОБА_4 за період з 01.01.2008 року по 31.12.2010 року та на підставі акту перевірки від 17.05.2011 року за №66/17-119/НОМЕР_1 прийнято податкове повідомлення-рішення форми "Р" від 26.05.2011 року за №, яким позивачу збільшено грошове зобов'язання за платежем єдиний податок із підприємницької діяльності з фізичних осіб на суму 6300,00 грн.

За висновками контролюючого органу ФОП ОСОБА_4 порушено абз.4 п.2 Указу Президента України "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва" від 03.07.1998 № 727/98, а саме - використання в період з 01.01.2008 року по 31.12.2010 року найманої праці без сплати в бюджет 50% суми єдиного податку за найманих працівників в місяць (а.с.45-54).

Не погоджуючись із вказаним рішенням позивач оскаржив його до суду.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 04.08.2011 року, яка залишена без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 08.09.2011 року у справі №2а/1770/2588/2011 було відмовлено у задоволенні позовних вимог суб'єкта підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_4

Проте, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.10.2014 р. у справі №К/9991/71830/11 касаційну скаргу позивача задоволено частково - постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 04.08.2011 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 08.09.2011 року в справі №2а/1770/2588/2011 було скасовано, а справу направлено на новий розгляд.

Ухвалою Житомирського адміністративного апеляційного суду від 13.05.2015 року залишена без змін постанова Рівненського окружного адміністративного суду від 11.03.2015 року у справі №2а/1770/2588/2011 про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 26.05.2011 року на суму 3700 грн., яке було прийнято на підставі акту перевірки №66/17-119/НОМЕР_1 від 17.05.2011 року.

Відтак, суд першої інстанції вірно зазначив, що відповідно до ст.72 КАС України обставини встановлені постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 11.03.2015 року у справі №2а/1770/2588/2011 мають преюдеційне значення та не потребують доказуванню.

В ході розгляду справи судом першої інстанції встановлено, що податковим органом прийнято податкове повідомлення-рішення форми "Ш" за № від 11.08.2014 року про зобов'язання сплати штраф за платежем єдиний податок з фізичних осіб на суму 1207,71 грн., податкове повідомлення-рішення форми "Ш" за № від 12.08.2014 року про зобов'язання сплати штраф за платежем єдиний податок з фізичних осіб на суму 378,70 грн. (а.сп.4-5).

Підставою для їх прийняття став акт перевірки своєчасності сплати узгодженого податкового зобов'язання від 11.08.2014 року за №148 (а.сп.55). Штрафні санкції нараховані за порушення строків сплати податкових зобов'язань згідно податкового повідомлення-рішення № від 26.05.2011 року.

Однак, згідно п.60.4 ст. 60 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення № від 26.05.2011 року є відкликаним в силу вимог постанови Рівненського окружного адміністративного суду від 11.03.2015 року у справі №2а/1770/2588/2011 та отримання податкового повідомлення-рішення форми "Р" № від 04.09.2015 року (а.сп.6).

Вважаючи вказані рішення податкового органу незаконними та протиправними позивач оскаржив їх до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що податкові повідомлення-рішення форми "Ш" за № від 11.08.2014 року, № від 12.08.2014 року підлягають скасуванню у зв'язку з відсутністю порушень строків сплати податкового зобов'язання визначених податковим повідомленням-рішенням № від 26.05.2011 року через його відкликання. Також, податкове повідомлення-рішення № від 04.09.2015 року є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки прийнято з порушенням строків визначених п. 102.1 ст. 102 Податкового кодексу України.

Колегія суддів погоджується з таким висновком.

Порядок визначення штрафу за порушення строків сплати узгодженого податкового зобов'язання врегульовано ст.126 Податкового кодексу України, зокрема істотною умовою для нарахування штрафу є погашення суми податкового боргу. В свою чергу відповідно до п.14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України визначено поняття податкового боргу як сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Приписами п.56.18 ст.56 Податкового кодексу України визначено, що при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов'язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили. Отже, суд першої інстанції вірно вказав, що на момент розгляду судової справи №817/3392/15, податкові зобов'язання, які виникли на підставі податкового повідомлення-рішення № від 26.05.2011 року в період з 09.06.2011 року по 04.09.2015 року є не узгодженими з врахуванням ухвали Житомирського адміністративного апеляційного суду від 13.05.2015 року у справі №2а/1770/2588/2011 та відкликаними в зв'язку з доведенням до платника податкового повідомлення-рішення форми "Р" № від 04.09.2015 року. Як наслідок, відсутність податкового боргу унеможливлює нарахування штрафу відповідно до ст. 126 Податкового кодексу України.

Виходячи з викладеного, податковим органом доведено граничний строк сплати 25.09.2015 року зі сплати податкового повідомлення-рішення за № від 04.09.2015 року (десять календарних днів з дати вручення 14.09.2015 року). Тому податкові повідомлення-рішення форми "Ш" за № від 11.08.2014 року, № від 12.08.2014 року підлягають скасуванню в зв'язку з відсутністю порушень строків сплати податкового зобов'язання визначених податковим повідомленням-рішенням № від 26.05.2011 року через його відкликання.

Перевіряючи дотримання відповідачем процедури проведення перевірки ФОП ОСОБА_4, за наслідками якої прийняті спірні рішення, суд першої інстанції вірно вказав, що слід врахувати приписи ст.62 Податкового кодексу України, за якою одним із способів здійснення податкового контролю є перевірки та звірки відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірки щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Згідно пп.20.1.4 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України органи державної податкової служби мають право проводити перевірки платників податків (крім Національного банку України) в порядку, встановленому цим Кодексом.

Статтею 75 Податкового кодексу України визначено види перевірок, які мають право проводити органи державної податкової служби, а саме: камеральні, документальні, фактичні.

Відповідно до пп.75.1.1 п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків.

Так, з акту від 11.08.2014 року за №148 видно, що податковим органом проведено перевірку ФОП ОСОБА_4, при цьому відображено відомості щодо граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання, а також відомості щодо дати та сум фактичної сплати зобов'язання. З наведеного слідує, що податковим органом досліджувались не виключно дані, зазначені в податковій декларації платника податків, а також інші відомості, відтак проведена перевірка не є камеральною відповідно до пп.75.1.1 п.75.1 статті 75 Податкового кодексу України, а є документальною перевіркою.

Відповідно до пп.75.1.2 п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України документальні перевірки можуть бути плановими або позаплановими, а також виїзними або невиїзними.

Документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, а також отриманих в установленому законодавством порядку органом державної податкової служби документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні органу державної податкової служби (пп.75.1.2 п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України). Особливості проведення документальної невиїзної перевірки визначено в статті 79 Податкового кодексу України.

Так, документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником органу державної податкової служби рішення про її проведення та за наявності обставин для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом (п.79.1 ст.79 Податкового кодексу України).

Приписами п.79.2 ст.79 Податкового кодексу України визначено, що документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами органу державної податкової служби виключно на підставі рішення керівника органу державної податкової служби, оформленого наказом, та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Виконання умов цієї статті надає посадовим особам органу державної податкової служби право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

Так, представник ДПІ в судовому засіданні першої інстанції вказав про відсутність відомостей щодо прийняття керівником органу державної податкової служби рішення про проведення перевірки, оформленого наказом, та його надіслання ФОП ОСОБА_4

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України.

Дослідивши представлені докази та зясувавши обставини справи, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що податковий орган порушив встановлену законом процедуру проведення документальної перевірки ФОП ОСОБА_4, діяв поза межами правового поля, а тому дії ДПІ у м. Рівному Головного управління Міндоходів у Рівненській області щодо проведення перевірки своєчасності сплати узгодженого податкового зобов'язання по єдиному податку з фізичних осіб, за наслідками якої складено акт від 11.08.2014 року за №148, є протиправними, вчиненими не в порядку та не у спосіб, визначені законом, а тому порушують права та законні інтереси платника податків.

Враховуючи викладене, відображені в акті перевірки від 11.08.2014 року за №148 відомості не можуть бути взяті до уваги судом відповідно до ч.3 ст.70 КАС України, оскільки такі відомості одержані контролюючим органом з порушенням закону.

Крім того, суд правильно зазначив, що контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення форми "Р" № від 04.09.2015 року про збільшення грошового зобов'язання за платежем єдиний податок від підприємницької діяльності з фізичних осіб на суму 2600 грн. з порушенням встановленого порядку. Зокрема, підставою для прийняття податкового повідомлення-рішення № від 04.09.2015 року став акт перевірки №66/17-119/НОМЕР_1 від 17.05.2011 року за наслідками перевірки діяльності ФОП ОСОБА_4 в період з 01.01.2008 року по 31.12.2010 року, зокрема, за найманого працівника ОСОБА_6, праця якого використовувалась протягом періоду з 11.11.2008 року по 23.12.2010 року, що в загальному складає 2600 грн., в тому числі, за 2008 рік у сумі 200 грн., за 2009 рік у сумі 1200 грн., за 2010 рік у сумі 1200 грн.

Однак, приписами п.102.1 ст.102 Податкового кодексу України визначено, що контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов'язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання.

Таким чином, граничний строк нарахування грошових зобов'язань за платежем єдиний податок завершився 05.01.2014 року на підставі п.102.1 ст.102 Податкового кодексу України, п.9 Порядку видачі свідоцтва про сплату єдиного податку затвердженого наказом ДПА України від 29.10.1999 року за №599, де передбачено, що протягом 5 днів після закінчення звітного періоду платник єдиного податку подає звіт згідно з додатком 3 до цього Порядку, який залишається у справі платника єдиного податку. Позивачем було здано за 2010 рік звіт 05.01.2011 року за №136954/11.

Абзацом 6 п.2 Указу Президента України "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва" від 03.07.1998 № 727/98 визначено, що суб'єкт підприємницької діяльності - фізична особа сплачує єдиний податок щомісяця не пізніше 20 числа наступного місяця на окремий рахунок відділень Державного казначейства України. Таким чином, по факту граничного строку сплати грошових зобов'язань за платежем єдиний податок строки давності для нарахування грошових зобов'язань з єдиного податку контролюючим органом наступили з 20.01.2014 року.

Безпідставними є доводи податкового органу, що податкове повідомлення-рішення № від 04.09.2015 року прийняте з урахуванням ухвали Житомирського адміністративного апеляційного суду від 13.05.2015 року у справі №2а/1770/2588/2011, оскільки підставою для прийняття слугував акт від 17.05.2011 року за №66/17-119/НОМЕР_1, а відповідно п.102.2-102.3 ст. 102 Податкового кодексу України дані обставини не є підставою для нарахування грошового зобов'язання без дотримання строків давності.

На підставі вищевикладеного, суд першої інстанції зробив обгрунтований висновок про наявність підстав для задоволення позову, оскільки спірні податкові повідомлення-рішення прийняті контролюючим органом з порушенням закону та за межами встановлених повноважень.

За ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Податковий орган, у відповідності до ч.2 ст.71 КАС України, не довів правомірності своїх дій.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не впливають на правильність прийнятого судового рішення. Постанову прийнято судом першої інстанції з додержанням вимог матеріального та процесуального права, підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м.Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області залишити без задоволення, постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "05" лютого 2016 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя А.В. Жизневська

судді: Н.М. Малахова

Б.С. Моніч

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу Фізична особа-підприємець ОСОБА_4 АДРЕСА_1,33000

3- відповідачу Державна податкова інспекція у м.Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області вул.Відінська,8,м.Рівне,33023

4-третій особі: - ,