Справа № 820/7300/15
Суддя: Мельников Р.В.
Дата ухвалення: 2016-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

10.06.2016 року № 820/7300/15

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Мельникова Р.В.,

за участю секретаря судового засідання - Кульчій А.М.,

представників заявника - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву корпорації "Група BLC" про роз'яснення судового рішення, встановлення способу та порядку виконання судового рішення та встановлення судового контролю по адміністративній справі за позовом корпорації "Група BLC" до Основ'янської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області, третя особа - Публічне акціонерне товариство "Банк" Фінанси та Кредит" про визнання нечинною та скасування податкової вимоги, -

В С Т А Н О В И В :

Корпорація "Група BLC" звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить суд визнати нечинною податкову вимогу Основ'янської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області №1120-25 від 03.03.2015 року про погашення податкового боргу; скасувати податкову вимогу Основ'янської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області №1120-25 від 03.03.2015 про погашення податкового боргу.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 03.11.2015 адміністративний позов адміністративний позов корпорації "Група BLC" до Основ'янської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області, третя особа - Публічне акціонерне товариство "Банк" Фінанси та Кредит" про визнання нечинною та скасування податкової вимоги - задоволено частково. Скасовано податкову вимогу Основ'янської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області №1120-25 від 03.03.2015 про погашення податкового боргу. В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 15.01.2016 апеляційну скаргу відповідача на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 03.11.2015 повернуто заявнику. Таким чином, постанова набрала законної сили 15.01.2016.

Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду із заявою, відповідно до якої просив суд:

- роз'яснити Східній об'єднаній державній податковій інспекції м.Харкова Головного управління ДФС у Харківській області, що належним виконанням судового рішення вважається не тільки скасування податкової вимоги, але й вжиття всіх необхідних та достатніх заходів задля повного усунення наслідків, викликаних виставленою податковою вимогою №1120-25 від 03.03.2015;

- зобов'язати Східну об'єднану державну податкову інспекцію м.Харкова Головного управління ДФС у Харківській області надати суду повний перелік можливих заходів, які податкова інспекція має вчинити для належного усунення даних про наявність у будь-яких реєстрах та базах даних податкового боргу корпорації "Група BLC" як наслідку дії податкової вимоги №1120-25 від 03.03.2015;

- встановити для Східної об'єднану державну податкову інспекцію м.Харкова Головного управління ДФС у Харківській області такий спосіб і порядок виконання рішення суду по справі №820/7300/15, що забезпечить виконання вказаних вище заходів;

- встановити судовий контроль за виконанням рішення суду, а саме зобов'язати Східну об'єднану державну податкову інспекцію м.Харкова Головного управління ДФС у Харківській області надати до суду відомості про фактичне вилучення інформації про наявність у корпорації "Група BLC" податкового боргу відповідно до податкової вимоги №1120-25 від 03.03.2015 з будь-яких реєстрів та баз даних.

Представники заявника у судовому засіданні підтримали заявлене клопотання та просили суд його задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, був повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду заяви про роз'яснення рішення суду.

Відповідно до положень Кодексу адміністративного судочинства України, неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розглядові заяви.

Суд зазначає, що фактично заявник звернувся до суду із заявою про роз'яснення рішення, встановлення способу та порядку його виконання та встановлення судового контролю.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення є незрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою осіб, які беруть участь у справі, або державного виконавця, ухвалою розяснює своє рішення, не змінюючи при цьому його зміст.

Роз'яснення судового рішення зумовлено його нечіткістю за змістом - відсутністю причинно - наслідкових звязків у межах документу, невідповідності мотивувальної частини рішення його резолютивній частині; недотриманням вимог ясності, яке полягає у логічному, чіткому, переконливому і зрозумілому викладенні змісту рішення та визначеності рішення. Тобто роз'яснення судового рішення за своєю суттю є одним із способів усунення його недоліків без виправлення і постановляння додаткового рішення.

Предметом розгляду даної справи є скасування податкової вимоги Основ'янської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області №1120-25 від 03.03.2015.

Як було зазначено вище, постановою Харківського окружного адміністративного суду від 03.11.2015 адміністративний позов адміністративний позов корпорації "Група BLC" до Основ'янської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області, третя особа - Публічне акціонерне товариство "Банк" Фінанси та Кредит" про визнання нечинною та скасування податкової вимоги - задоволено частково. Скасовано податкову вимогу Основ'янської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області №1120-25 від 03.03.2015 про погашення податкового боргу. В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Слід зазначити, що можливість роз'яснення судом ухваленого ним рішення надається з метою усунення такого недоліку, як незрозумілість судового рішення (наприклад, можливість неоднакового тлумачення висновків суду), що перешкоджає його належному виконанню.

Суд також вважає за доцільне відмітити, що роз'яснення судового рішення за своєю суттю є одним із способів усунення його недоліків, але без виправлення і постановлення додаткового судового рішення цим же судом.

Відповідно до постанови Пленуму Верхового Суду України від 18.12.2009р. №14 "Про судове рішення у цивільній справі", роз'яснення судового рішення можливе у випадку, коли воно є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію; при цьому суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Якщо фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі роз'яснення мотивів ухваленого рішення, суд своєю ухвалою відмовляє в роз'ясненні рішення.

Також роз'яснення судового рішення зумовлено його нечіткістю за змістом, коли воно є неясним та незрозумілим для осіб, стосовно яких воно ухвалене, так і для тих, що будуть здійснювати його виконання. Тобто, це стосується випадків, коли судом недотримані вимоги ясності, визначеності рішення. Невизначеність судового рішення означає, що таке рішення містить положення, які викликають суперечки щодо його розуміння та під час виконання.

Таким чином, в даному випадку суд не вбачає підстав для роз'яснення постанови Харківського окружного адміністративного суду від 03.11.2015 по справі № 820/7300/15, а тому вважає за необхідне відмовити у задоволенні заяви корпорації "Група BLC" в частині роз'яснення Східній об'єднаній державній податковій інспекції м.Харкова Головного управління ДФС у Харківській області судового рішення.

Щодо заяви корпорації "Група BLC" в частині встановлення способу та порядку виконання судового рішення суд зазначає наступне.

Стаття 263 Кодексу адміністративного судочинства України містить не тільки механізм процесуальної процедури розгляду питань зміни чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення, а й підстави для розгляду цих питань. Оскільки ці підстави є матеріально-правовими, то їх слід розглядати у сукупності з положеннями статей 105 та 162 Кодексу адміністративного судочинства України, які визначають зміст способів захисту порушеного права в адміністративному судочинстві.

За правилами частин першої, другої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про: 1) визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення; 2) зобов'язання відповідача вчинити певні дії; 3) зобов'язання відповідача утриматися від вчинення певних дій; 4) стягнення з відповідача коштів; 5) тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян; 6) примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян; 7) примусове видворення іноземця чи особи без громадянства за межі України; 8) визнання наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень. Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Стаття 124 Конституції України та стаття 14 Кодексу адміністративного судочинства України встановлюють, що судові рішення, зокрема постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно з частиною першою статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), державний виконавець може звернутися до адміністративного суду першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий лист, із поданням, а особа, яка бере участь у справі, та сторона виконавчого провадження - із заявою про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення.

Під зміною способу і порядку виконання рішення слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення у разі неможливості його виконання у встановлені раніше порядок і спосіб. Змінюючи спосіб і порядок виконання судового рішення, суд не може змінювати останнє по суті.

Зміна на підставі статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України способу і порядку виконання судового рішення не передбачає зміни обраного судом відповідно до статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України при ухваленні рішення способу відновлення порушеного права.

Підставою для зміни чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення є обставини, що роблять виконання судового рішення неможливим.

Під зміною способу і порядку виконання рішення слід розуміти вжиття адміністративним судом нових заходів для реалізації рішення. Ці заходи повинні забезпечити виконання конкретного судового рішення і не поширюватися на відносини, які виникли після його ухвалення.

Всупереч вищевказаним нормам заявником до суду не надано доказів наявності обставин, що роблять виконання судового рішення неможливим та в чому полягає неможливість виконання саме цього судового рішення, у зв'язку із чим заява корпорації "Група BLC" в частині встановлення способу та порядку виконання судового рішення задоволенню не підлягає.

Щодо заяви корпорації "Група BLC" в частині встановлення судового контролю суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 267 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, проти якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. За наслідками розгляду звіту або у разі його ненадходження у встановлений строк суд може постановити окрему ухвалу. Судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється також у порядку, встановленому ст.181 Кодексу адміністративного судочинства України.

З аналізу зазначених норм вбачається, що законодавцем передбачено дві форми судового контролю за виконанням рішень: зобовязання суб'єкта владних повноважень, проти якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, що здійснюється в порядку ч.1 ст.267 Кодексу адміністративного судочинства України за ініціативою суду та розгляд позовних заяв учасників виконавчого провадження (крім державного виконавця), осіб, які залучаються до проведення виконавчих дій, в порядку ст. 181 Кодексу адміністративного судочинства України.

За нормами п.12 ст.3, ч.1 ст. 158 Кодексу адміністративного судочинства України постанова судове рішення, яким суд вирішує вимоги адміністративного позову. Зміст постанови визначений ст.163 Кодексу адміністративного судочинства України, у пункті 4 ч.1 якої передбачено, що у резолютивній частині зазначається висновок суду про задоволення адміністративного позову або про відмову в його задоволенні повністю чи частково; висновок суду по суті вимог; розподіл судових витрат; інші правові наслідки ухваленого рішення; строк і порядок набрання постановою законної сили та її оскарження; встановленого судом строку для подання суб'єктом владних повноважень - відповідачем до суду звіту про виконання постанови, якщо вона вимагає вчинення певних дій (перебіг цього строку починається з дня набрання постановою законної сили або після одержання її копії, якщо постанова виконується негайно).

Зобов'язання суб'єкта владних повноважень, проти якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, є правовим наслідком судового рішення. Тому відповідно до п.4 ч.1 ст.163 Кодексу адміністративного судочинства України, саме в резолютивній частині постанови має бути визначено обов'язок звітування суб'єкта владних повноважень про виконання судового рішення перед судом.

Як вбачається з постанови суду від 03.11.2015, в її резолютивній частині не визначено обов'язок суб'єкта владних повноважень, проти якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, тому враховуючи викладене вище суд приходить до висновку, заява корпорації "Група BLC" не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 160, 165, 170, 186, Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В :

Заяву корпорації "Група BLC" про роз'яснення судового рішення, встановлення способу та порядку виконання судового рішення та встановлення судового контролю по адміністративній справі за позовом корпорації "Група BLC" до Основ'янської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області, третя особа - Публічне акціонерне товариство "Банк" Фінанси та Кредит" про визнання нечинною та скасування податкової вимоги - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в пятиденний строк з дня отримання копії ухвали. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст ухвали виготовлено 15 червня 2016 року.

Суддя Р.В. Мельников