Справа № 822/6314/15
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2016-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/6314/15

Головуючий у 1-й інстанції: Шевчук О.П.

Суддя-доповідач: Смілянець Е. С.

09 червня 2016 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Смілянця Е. С.

суддів: Сушка О.О. Залімського І. Г. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю "АКРІС АГРО" на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 24 лютого 2016 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальістю "Горинь Агро" до Славутського міськрайонного управління юстиції Хмельницької області, державних реєстраторів реєстраційної служби Славутського міськрайонного управління юстиції Хмельницької області: Грудецького Олега Святославовича та Бублик Надії Романівни, за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8, товариства з обмеженою відповідальністю "АКРІС АГРО" , управління Держгеокадастру у Славутському районі про визнання протиправними та скасування рішень,

В С Т А Н О В И В :

В грудні 2015 року позивач - ТОВ "Горинь Агро" звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Славутського міськрайонного управління юстиції Хмельницької області про визнання протиправними та скасування рішень.

Хмельницького окружного адміністративного суду постановою від 24.02.2016 року вказаний позов задовольнив.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв'язку з чим, апелянт просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити позивачу в задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржником зокрема зазначено, що адміністративний позов подано в інтересах позивача, особою яка не мала на те відповідних повноважень, що свою чергу є підставою для повернення такої позовної заяви, а також

На адресу Вінницького апеляційного адміністративного суду надійшла заява від позивача про розгляд справи без його присутності, решта осіб в судове засідання не з'явилися.

У зв'язку з неприбуттям жодної з осіб, які беруть участь у справі в судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, відповідно до пункту 2 частини 1 статті 197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Як досліджено з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що між позивачем, як орендарем, та фізичною особою ОСОБА_4, як орендодавцем, 15.06.2011 року, укладено договір оренди землі щодо земельної ділянки розміром 2,0523 га, кадастровий НОМЕР_1, строком на 10 років, який зареєстрований в управлінні Держкомзему у Славутському районі, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 29.03.2012 року за №03478.

Між позивачем, як орендарем, та фізичною особою ОСОБА_5, як орендодавцем, 28.12.2010 року укладено договір оренди землі щодо земельної ділянки розміром 1,91 га. кадастровий НОМЕР_5, строком на 10 років, який зареєстрований в управлінні Держкомзему у Славутському районі, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 05.08.2011 року за №02165.

Матеріалами справи також підтверджується факт укладення між позивачем, як орендарем та: фізичною особою ОСОБА_9, як орендодавцем, договору оренди землі від , щодо земельної ділянки розміром 1,6 га, кадастровий НОМЕР_2, строком на 10 років, який зареєстрований в управлінні Держкомзему в Славутському районі, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 05.08.2011 року за №02138; фізичною особою ОСОБА_10, як орендодавцем, договору оренди землі від 05.01.2011 року, щодо земельної ділянки розміром 2,76 га, кадастровий НОМЕР_4, строком на 10 років, який зареєстрований в управлінні Держкомзему у Славутському районі, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 23.05.2012 року за №04748; фізичною особою ОСОБА_11, як орендодавцем, договору оренди землі від 28.12.2010 року, щодо земельної ділянки розміром 2,27 га, кадастровий НОМЕР_3, строком на 10 років, який зареєстрований в управлінні Держкомзему у Славутському районі, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 05.08.2011 року за № 02132.

Вищевказані договори оренди землі є чинними на даний час, ніким не оскаржені та не визнані в судовому порядку недійсними, що також підтверджується довідкою управління Держгеокадастру у Славутському районі Хмельницької області вих. №27-28-99.4-121/15-15 від 26.11.2015 року та наявними в матеріалах справи копіями розділу 4АА 013830 Книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі та поземельних книг.

Крім того, матеріалами справи також підтверджується, що спадкоємцями фізичних осіб первинних орендодавців, після переоформлення спадкових прав на земельну ділянку внаслідок спадкування, якими є: ОСОБА_6 (спадкоємець ОСОБА_9.), ОСОБА_7 (спадкоємець ОСОБА_10.), ОСОБА_8 (спадкоємець ОСОБА_11.) уклали нові договори оренди землі щодо вищевказаних земельних ділянок з ТОВ "АКРІС АГРО".

Також встановлено, що на підставі нових договорів оренди, укладених між зазначеними вище фізичними особами та ТОВ "АКРІС АГРО", відповідачем повторно зареєстровано право оренди вищезазначених земельних ділянок за ТОВ "АКРІС АГРО", що підтверджується: рішеннями реєстраційної служби Славутського МРУЮ про державну реєстрацію прав та їх обтяжень:

індексний номер 22236324 від 19.06.2015 року, щодо реєстрації права оренди земельної ділянки, кадастровий НОМЕР_1, за ТОВ "АКРІС АГРО", , номер запису про інше речове право 10112192, на підставі договору оренди землі № б/н від 23.02.2015 року, укладеного з орендодавцем ОСОБА_4;

індексний номер 22336362 від 24.06.2015 року, щодо реєстрації права оренди земельної ділянки, кадастровий НОМЕР_5, зареєстровано за ТОВ "АКРІС АГРО", , номер запису про інше речове право 10158796, на підставі договору оренди землі № б/н від 02.02.2015, укладеного з орендодавцем ОСОБА_5;

індексний номер 22333348 від 24.06.2015 року, щодо реєстрації права оренди земельної ділянки кадастровий НОМЕР_2, за ТОВ "АКРІС АГРО", , номер запису про інше речове право 10157323, на підставі договору оренди землі № б/н від 02.02.2015 року, укладеного з орендодавцем ОСОБА_6;

індексний номер 23383197 від 04.08.2015 року, щодо реєстрації права оренди земельної ділянки кадастровий НОМЕР_4, зареєстровано за ТОВ "АКРІС АГРО", , номер запису про інше речове право 10665061, на підставі договору оренди землі № б/н від 02.02.2015 року, укладеного з орендодавцем ОСОБА_7;

індексний номер 21869153 від 06.06.2015 року, право оренди земельної ділянки кадастровий НОМЕР_3, зареєстровано за ТОВ "АКРІС АГРО", , номер запису про інше речове право 9939088, на підставі договору оренди землі № б/н від 02.02.2015 року, укладеного з орендодавцем ОСОБА_8;

Позивач, вважаючи зазначені дії щодо реєстрації вказаних договорів оредни земельних ділянок незаконними звернувся до суду з адміністративним позовом про їх скасування.

За результатом розгляду справи, суд першої інстанції, керуючись положеннями ЦК України, Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, у зв'язку із протиправністю дій відповідача під час здійснення державної реєстрації відповідних договорів оренди земельних ділянок.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 4 ст. 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Відповідно ст. 125 Земельного кодексу України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Порядок проведення державної реєстрації речових прав та їх обтяжень здійснюється на підставі Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Відповідно до статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Частиною 1 статті 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" встановлено, що державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав.

Згідно до ст. 5 даного Закону , у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об' єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди (їх окремі частини), квартири, житлові та нежитлові приміщення.

В силу вимог п.1 ч.2 ст. 9 вказаного Закону, державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення, відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документів, наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог даного Закону, наявність факту виконання умов правочину,з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав.

Відповідно до статті 15 вищезазначеного Закону визначено порядок проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень, а саме:

1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви;

2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень;

3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації;

4) внесення записів до Державного реєстру прав;

5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону;

6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Згідно до статті 24 Закону, зазначено, що відмова у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути у разі, якщо:

1) заявлене право, обтяження не підлягає державній реєстрації відповідно до цього Закону;

2) об'єкт нерухомого майна, розміщений на території іншого органу державної реєстрації прав;

3) із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень звернулася неналежна особа;

4) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують;

5) заяву про державну реєстрацію прав, пов'язаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна, крім випадків, встановлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону;

5-1) заяву про державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем;

5-2) заяву про державну реєстрацію речових прав, похідних від права власності, подано за відсутності державної реєстрації права власності, крім випадків, установлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону;

5-3) під час подання заяви про державну реєстрацію права власності на підприємство як єдиний майновий комплекс, житловий будинок, будівлю, споруду (їх окремі частини), що виникло на підставі документа, за яким правонабувач набуває також право власності на земельну ділянку, не подано заяву про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку;

5-4) після завершення п'ятиденного строку з дня отримання заявником письмового повідомлення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав не усунено обставин, що були підставою для прийняття такого рішення;

5-5) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію;

5-6) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка не є державним кадастровим реєстратором або державним виконавцем;

6) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене право та обтяження такого права вже зареєстровано у Державному реєстрі прав.

В силу ч. 4 статті 24 Закону відмова в державній реєстрації прав та їх обтяжень з підстав, не передбачених цим Законом, заборонена.

Згідно частини 1 статті 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" записи до Державного реєстру прав на нерухоме майно вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Отже, враховуючи зазначене, можна зробити висновок, що державний реєстратор під час вирішення питання про державну реєстрацію або відмову у такій реєстрації повинен перевірити подані йому документи, на відповідність їх вимогам встановленим Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та зокрема вчинити дії щодо встановлення факту наявності чи відсутності державної реєстрації обтяження на земельну ділянку з приводу реєстрації права на яку звернулися відповідні особи, тобто перевірити відсутність підстав зокрема для відмови у здійсненні державної реєстрації на підставі ч.6 статті 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

За наслідком такої перевірки державний реєстратор повинен прийняти відповідне рішення про реєстрацію або відмову у реєстрації. При цьому зазначеним законом встановлений чіткий перелік підстав такої відмови, та зазначене про недопустимість відмови у реєстрації з підстав які прямо не передбачені у відповідній статті цього закону.

Згідно з матеріалами справи, договори про оренду земельних ділянок між вказаними особами та ТОВ "Горинь Агро"були укладені в 2010-2011 роках.

Відповідно до ч.1 ст. 20 Закону України "Про оренду землі" (у редакції, яка діяла на час укладення даних договорів оренди), такі договори оренди землі підлягали державній реєстрації на підставі ч.1 ст.210 ЦК України, ст.125 ЗК України та ст.18 Закону України "Про оренду землі", набирають чинності після їх державної реєстрації.

Відповідно до п.3 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 11.02.2010 року №1878-VІ "Про внесення змін до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" та інших законодавчих актів України" до 1 січня 2013 року державна реєстрація права власності, права користування (сервітут) земельними ділянками, права постійного користування земельними ділянками, договорів оренди земельних ділянок; права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); права забудови земельної ділянки (суперфіцій) проводиться територіальними органами земельних ресурсів.

Отже, державний реєстратор в даному випадку зобов'язаний був вжити необхідних заходів при проведенні реєстрації договорів оренди, реєстрація яких оскаржується позивачем, з метою встановлення чи були відповідні земельні ділянки вже обтяжені правом оренди чи ні, наприклад звернутися до відповідного територіального органну земельних ресурсів із запитом про надання інформації про наявність вже зареєстрованих договорів оренди відповідних земельних ділянок.

Відповідно матеріалам справи, договори оренди земельних ділянок між вказаними особами та ТОВ "Горинь Агро" були укладені терміном на 10 років, та на час здійснення відповідачем спірної реєстрації договорів з ТОВ "АКРІС АГРО" не були розірвані у встановленому законом порядку та були ще дійсними.

Згідно п.4 ст.3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень.

Разом з тим, враховуючи зазначене та обставини справи , державний реєстратор при проведенні державної реєстрації речового права за вказаними договорами оренди землі, укладеним між ТОВ "АКРІС АГРО" та власниками, фактично здійснив повторну реєстрацію права оренди одних і тих ж земельних ділянок, що є недопустимим, та порушує вимоги чинного законодавства, оскільки реєстрація договорів оренди землі з новим орендарем можлива лише після реєстрації угод про розірвання договорів оренди землі з попереднім орендарем.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, щодо того, що оскільки на момент прийняття спірних рішень за позивачем вже були зареєстровані оспорюванні земельні ділянки у відповідності до вимог чинного та той час законодавства, то , всупереч ст.24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень", відповідач здійснив повторну реєстрацію договорів оренди земельних ділянок, а отже наявні підстави для скасування відповідних рішень реєстраційної служби Славутського міськрайонного управління юстиції Хмельницької області про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Також колегія суддів вважає вірними висновки суду першої інстанції, стосовно того, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи (успадкування земельної ділянки від померлих орендодавців їх спадкоємцями), не є підставою для зміни умов або розірвання цього договору, оскільки таке не передбачено договором та відповідно до ст.1216 ЦК України та ст.148-1 ЗК України особами, що є спадкоємцями успадковують права та обов'язки їх спадкодавців.

Що стосується тверджень апелянта висловлених в апеляційні скарзі стосовно відсутності повноважень на подання адміністративного позову в інтересах позивача у його представника, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Апелянт обґрунтовуючи зазначені твердження, зокрема вказує, що станом на момент звернення в грудні 2015 року з позовом до Хмельницького окружного адміністративного суду, ОСОБА_13 не мав права вчиняти будь які дії від імені ТОВ «Горинь Агро» з підстав відсутності в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відомостей які б підтверджували його повноваження.

Так, згідно з матеріалами справи, відомості у зазначеному реєстрі стосовно наявності повноважень ОСОБА_13 вчиняти будь які дії від імені ТОВ «Горинь Агро» на момент подачі адміністративного позову відсутні.

Однак згідно з матеріалами справи під час винесення рішення судом першої інстанції, повноваження ОСОБА_13 були підтверджені інформацією із вказаного Реєстру та протоколом загальних зборів ТОВ «Горинь Агро».

Таким чином на момент прийняття рішення судом першої інстанції повноваження ОСОБА_13 на здійснення представництва інтересів ТОВ «Горинь Агро» були підтверджені, а тому рішення було прийнято без порушення діючого законодавства, а отже підстави для його скасування відсутні.

Колегія суддів також критично ставиться до доводів апелянта стосовно, відсутності законодавчого обов'язку державного реєстратора перевіряти відомості про зареєстровані до 01.01.2013 року права оренди на земельні ділянки, оскільки до 2013 року відповідні обтяження реєструвалися за іншим ніж на момент реєстрації спірних договорів порядком та здійснювалися в управлінні Держкомзему у Славутському районі, про що державний реєстратор повинен був знати, та з метою недопущення порушень ст. 24 вказаного закону перед здійснення державної реєстрації договорів оренди з ТОВ "АКРІС АГРО" пересвідчитись про відсутність реєстрації обтяжень прав на ці земельні ділянки, які могли бути зареєстровані до 2013 року та не допустити здійснення повторної реєстрації, яка в даному випадку порушує законні права позивача відповідно до укладених ним договорів.

З урахуванням вищевикладених норм чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини сторін, та встановлених обставин даної справи, колегія суддів дійшла висновку про правомірність заявлених позивачем вимог, які підтверджуються належними доказами, а тому обґрунтовано задоволені судом першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду -без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення правильно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку, та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстави для задоволення вимог апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю "АКРІС АГРО" залишити без задоволення, а постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 24 лютого 2016 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Головуючий Смілянець Е. С.

Судді Сушко О.О. Залімський І. Г.