Справа № 813/1831/16
Суддя: Сидор Наталія Теодозіївна
Дата ухвалення: 2016-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без розгляду

22 червня 2016 року № 813/1831/16

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Сидор Н.Т.,

за участю секретаря судового засідання Присташ І.М.,

представника позивача ОСОБА_1,

представник відповідача не прибув,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду по адміністративній справі за позовом Львівського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до товариства з обмеженою відповідальністю Святибор про стягнення коштів,

в с т а н о в и в:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Львівського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до товариства з обмеженою відповідальністю Святибор про стягнення коштів в розмірі 5780,12 гривень.

Представник відповідача через канцелярію суду подав клопотання про залишення позовної заяви без розгляду у зв'язку з пропуском строку звернення позивача з даним позовом до суду. Клопотання мотивує тим, що для звернення з даним позовом встановлений 6 місячний строк, визначений ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України, котрий рахується у випадку не сплати з 16 квітня року наступного за роком, коли мало місце порушення нормативу відповідного року.

Представник позивача заперечила проти залишення позову без розгляду вказавши, що такий подано у строк, визначений процесуальним законом.

Відповідач не забезпечив явку уповноваженого представника в судове засідання, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Подав суду клопотання про відкладення розгляду справи, не подаючи при цьому доказів причин поважності не прибуття.

При вирішенні клопотання представника відповідача, суд виходив з такого.

Частиною 1 ст. 250 Господарського кодексу України встановлено, що адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до суб'єкта господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніш як через один рік з дня порушення цим суб'єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 238 цього Кодексу за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до суб'єктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарські санкції, тобто заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення суб'єкта господарювання та ліквідацію його наслідків.

Водночас за змістом ст. 20 Закону України від 21.03.1991 року № 875-ХІІ «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» (далі по тексту - Закон №875-ХІІ) адміністративно-господарські санкції за недотримання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів сплачуються (нараховуються, застосовуються) підприємствами самостійно в строк до 15 квітня року, наступного за роком, в якому відбулося порушення нормативу, встановленого частиною 1 статті 19 цього Закону.

Отже, саме з 16 квітня відповідного року у контролюючого органу виникає право на стягнення несплачених підприємством самостійно сум санкцій у судовому порядку. При цьому на дані правовідносини поширюється строк звернення до суду, встановлений ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України.

Частина 4 ст. 20 Закону №875-ХІІ, за змістом якої до правовідносин із стягнення адміністративно-господарських санкцій, передбачених цим Законом, не застосовуються строки, визначені статтею 250 Господарського кодексу України, не має правового значення для вирішення цього спору, оскільки в останній нормі визначено строки застосування адміністративно-господарських санкцій, а не їх стягнення.

Відповідно до ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду суб'єкта владних повноважень встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб'єкту владних повноважень право на пред'явлення передбачених законом вимог.

Відтак, звертаючись до суду із даним позовом 02.06.2016 (відповідно до відбитку штемпеля вхідної кореспонденції суду) з вимогою про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені за порушення, що мали місце у 2014 році, а термін стягнення котрих виник у Фонду 16 квітня 2015 року, схиляє суд до висновку, що позивач порушив строк звернення, встановлений ч. 2 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України.

Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України, яка викладена у постанові від 21 лютого 2011 року справа №21-9а11 та з викладеною Вищим адміністративним судом України в ухвалі від 13 листопада 2014 року по даній справі.

Покликання представника позивача на те, що факт не виконання відповідачем вимог ст. ст. 19, 20 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" виявлено саме під час проведення перевірки та зафіксовано в акті перевірки від 12.02.2016 року, а тому саме з цієї дати у позивача виникало право на звернення до суду з позовом, спростовується, як уже зазначено вище, а саме нормами ст. 20 Закону №875-ХІІ, відповідно до якої адміністративно-господарські санкції за недотримання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів сплачуються (нараховуються, застосовуються) підприємствами самостійно в строк до 15 квітня року, наступного за роком, в якому відбулося порушення нормативу, встановленого частиною 1 статті 19 цього Закону.

А отже саме із 16 квітня відповідного року у контролюючого органу виникає право на стягнення несплачених підприємством самостійно сум санкцій у судовому порядку.

Пунктом 9 ч. 1 ст. 155 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Керуючись ст. ст. 99, 100, 155, 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

у х в а л и в:

клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду, задовольнити.

Позовну заяву Львівського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до товариства з обмеженою відповідальністю Святибор про стягнення коштів, залишити без розгляду у звязку з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду.

Розяснити позивачу, що повторне звернення з тією самою позовною заявою не допускається.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пяти днів з дня отримання повного тексту ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст ухвали складений та підписаний 23.06.2016 року.

Суддя Сидор Н.Т.