Справа № 806/5361/15
Суддя: Капинос Оксана Валентинівна
Дата ухвалення: 2016-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2016 року м.Житомир справа № 806/5361/15

. категорія 8.1

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Капинос О.В.,

секретар судового засідання Степанов П.В., Недашківська Н.В. ,

за участю: представника позивача Процюка О.В. ,

представника відповідача Захарко Н.В. ,

представника третьої особи Губерт О.М. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з додатковою відповідальністю "ЖЛ" до Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області, третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Закрите акціонерне товариство "Житомирські ласощі" про визнання недостовірними відомостей, скасування рішення, зобов'язання вчинити дії.,

встановив:

Товариство з додатковою відповідальністю "ЖЛ" звернулося до суду з позовом, в якому просить:

- визнати відомості про відсутність у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців записів про ТДВ "ЖЛ" недостовірними.

- скасувати самостійне рішення Житомирської об"єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області про анулювання податкової реєстрації Товариства з додатковою відповідальністю "ЖЛ".

- скасувати рішення Житомирської об"єднаної державної податкової інспекції головного управління ДФС у Житомирській області про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість №81/11-01 від 11.12.2015.

- зобов"язати Житомирську об"єднану державну податкову інспекцію головного управління ДФС у Житомирській області поновити податкову реєстрацію ТДВ "ЖЛ" шляхом реєстрації в Реєстрі платників податків та Реєстрі платників податків на додану вартість.

В обгрунтування позову зазначає, що з витягу з реєстру платників ПДВ підприємству стало відомо про скасування податкової реєстрації ТДВ "ЖЛ" на підставі самостійного рішення контролюючого органу від 11.12.2015, а також з рішення про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість №81/11-01 від 11.12.2015, винесеного на підставі п.п."е" п.184.1. ст.184 ПК України. Крім того, зазначає, що під час реєстрації податкових накладних, документ не було прийнято, у зв"язку з наявністю помилки, а саме:" до Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців внесено запис про державну реєстрацію припинення юридичної особи або припинення підприємницької діяльності фізичною особою підприємцем". Вважає такі рішення протиправними, оскільки судового рішення, яким ТДВ "ЖЛ" ліквідовано, не існує, також немає рішення суду про анулювання податкової реєстрації ТДВ "ЖЛ", як цього вимагає п.п."е" п.184.1 ст.184 ПКУ. Згідно відомостей з ЄДР ТДВ "ЖЛ" у жодному з таких станів не перебуває. Крім того, зазначає, що ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 01.12.2015 у справі №806/5231/15 зупинено виконання усіх реєстраційних дій, вчинених на підставі постанови Тернопільського окружного адміністративного суду від 23.11.2015 у справі №819/3419/15, яка набрала законної сили, відносно ТДВ "ЖЛ" та ЗАТ "Житомирські ласощі". Вказує, що 27.11.2015 державним реєстратором протиправно виключено усі вказані реєстраційні дії, на виконання постанови Тернопільського окружного адміністративного суду від 23.11.2015, яка ще не набрала законної сили, а отже до ЄДР внесено недостовірні дані. Вважає спірні рішення протиправними та просить їх скасувати.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував з підстав, викладених у письмових запереченнях. Зокрема вказав, що оскільки до Єдиного державного реєстру внесені відомості щодо скасування реєстраційної дії (державної реєстрації юридичної особи шляхом злиття) за судовим рішення від 27.11.2015 №4008407 по ТДВ "ЖЛ", у зв"язку з цим Житомирською ОДПІ ГУ ДФС у Житомирській області винесено рішення від 11.12.2015 №81/11-01 про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість відповідно до п.п."е" п.184.1 ст.184 Податкового кодексу України . Вважає, що рішення відповідачем прийняті на підставі чинного законодавства, а тому просить відмовити у задоволенні позову.

Представник третьої особи у судовому засіданні проти позову заперечував. Вважає, що рішення відповідача є правомірними.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково, виходячи з наступного.

Встановлено, що ТДВ "ЖЛ" було зареєстроване у Житомирській ОДПІ як платник податку на додану вартість з 18.03.2011.

З матеріалів справи вбачається, що 27.11.2015, на виконання постанови Тернопільського окружного адміністративного суду від 23.11.2015 у справі №819/3419/15, державним реєстратором відділу державної реєстрації юридичних та фізичних осіб-підприємців, легалізації об"єднань громадян Житомирського міського управління юстиції Лоханчуком В.А. до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, щодо ТДВ "ЖЛ", внесено запис про скасування реєстраційної дії державної реєстрації юридичної особи шляхом злиття; від 15.03.2011 запис №0008407.

У зв"язку з цим, Житомирською об"єднаною державною податковою інспекцією прийнято рішення про анулювання податкової реєстрації ТДВ "ЖЛ" та рішення №81/11-01 від 11.12.2015 про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість ТДВ "ЖЛ".

Згідно вказаного рішення, підставою для анулювання реєстрації платника податку на додану вартість стало внесення інформації щодо скасування реєстраційної дії (державної реєстрації юридичної особи шляхом злиття) за судовим рішенням від 27.11.2015 №4008407, що підтверджено відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців та відповідно до п.п."е" п.184.1. ст.184 Податкового кодексу України.(а.с.11-12).

Вважаючи, що вказані рішення є протиправними, позивач звернувся до суду.

Перевіряючи рішення відповідача на відповідність вимогам ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Підстави та порядок анулювання реєстрації платника податків визначено ст.184 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2752-VI (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин та Положенням про реєстрацію платників податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 1130 від 14.11.2014 (далі-Положення № 1130).

Відповідно до п. 5.1 Положення № 1130 реєстрація діє до дати анулювання, яке відбувається у випадках, визначених пунктом 184.1 статті 184 розділу V Кодексу.

Так, відповідно до п.п."е" п.184.1. ст.184 ПКУ реєстрація діє до дати анулювання реєстрації платника податку, яка проводиться шляхом виключення з реєстру платників податку і відбувається у разі якщо платник податку ліквідується за рішенням суду (фізична особа позбувається статусу суб'єкта господарювання) або особу звільнено від сплати податку чи її податкову реєстрацію анульовано (скасовано, визнано недійсною) за рішенням суду.

Згідно п.184.2. ст.184 ПК України анулювання реєстрації на підставі, визначеній у підпункті "а" пункту 184.1 цієї статті, здійснюється за заявою платника податку, а на підставах, визначених у підпунктах "б" - "з" пункту 184.1 цієї статті, може здійснюватися за заявою платника податку або за самостійним рішенням відповідного контролюючого органу.

Пунктом 5.5. Положення визначено, що контролюючі органи здійснюють постійний моніторинг платників ПДВ, включених до Реєстру, та приймають рішення про анулювання реєстрації платників ПДВ у разі існування відповідних підстав.

Рішення про анулювання реєстрації за ініціативою контролюючого органу приймаються за наявності відповідних підтвердних документів (відомостей).

Такими документами є : судове рішення щодо припинення юридичної особи чи підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця, що не пов'язане з банкрутством, повідомлення державного реєстратора, відомості з Єдиного державного реєстру про внесення запису щодо такого рішення ; судове рішення про анулювання (скасування, визнання недійсною) податкової реєстрації, про звільнення від сплати податку на додану вартість ; судове рішення про скасування (визнання недійсною) державної реєстрації юридичної особи або фізичної особи - підприємця у випадках, передбачених законом, якщо таке рішення прийнято судом до 01 липня 2004 року, повідомлення державного реєстратора, відомості з Єдиного державного реєстру про початок процесу проведення спрощеної процедури державної реєстрації припинення юридичної особи шляхом її ліквідації або припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця (підстава - підпункт "е" пункту 184.1 статті 184 розділу V Кодексу)

Згідно з п. 5.6 Положення № 1130 за наявності зазначених підтвердних документів (відомостей) контролюючий орган приймає рішення про анулювання реєстрації особи - платника ПДВ незалежно від здійснення контролюючим органом документальних та камеральних перевірок такої особи і їх результатів, а також обов'язку такої особи бути зареєстрованою та/або нараховувати чи сплачувати податок на додану вартість відповідно до законодавства.

Системний аналіз зазначених норм Податкового кодексу та Положення дає підстави для висновку, що викладені в них норми мають імперативний характер, тобто, норми, виражені в категоричних розпорядженнях і діють вони незалежно від розсуду суб'єкта права. Імперативність вказаних правових норм податкового права проявляється ще й у тому, що учасники податкових правовідносин самі не мають права змінювати їх за своєю згодою. Це однаково стосується і платника податків, і податкових органів, оскільки підстави та порядок анулювання реєстрації платника податків чітко визначено в Податковому кодексі України та розширеному тлумаченню не підлягають. Тобто, у категоричних розпорядженнях держави чітко позначені дії, які не допускають ніяких відхилень від вичерпного переліку прав і обов'язків суб'єктів.

Як вбачається матеріалів справи, зокрема з рішення Житомирської ОДПІ від 11.12.2015, підставою для анулювання реєстрації позивача як платника податків, в тому числі платника ПДВ зазначено, п.п."е" п.184.1. ст.184 Податкового кодексу України.

В свої запереченнях відповідач вказує, що підставою для прийняття оскаржуваного рішення стало наявність в Єдиному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців запису про скасування реєстраційної дії (державної реєстрації юридичної особи шляхом злитття) за судовим рішенням від 27.11.2015 № 4008407 по Товариству з додатковою відповідальністю "ЖЛ". На думку податкового органу, скасування державної реєстрації є тотожним поняттям ліквідації юридичної особи.

Однак, суд вважає, такі доводи відповідача помилковими з огляду на таке.

Так, ліквідація - це припинення діяльності юридичної особи без правонаступництва, тобто без переходу прав та обов'язків ліквідованого суб'єкта іншим юридичним особам.

Випадки добровільної ліквідації юридичної особи передбачено ст. 59 Господарського кодексу та ст. 110 Цивільного кодексу.

Згідно ст.59 Господарського кодексу України юридична особа може втрачати цивільну правоздатність і дієздатність лише у двох випадках: у випадку ліквідації або у випадку припинення.

Так, ч.1 ст.110 Цивільного кодексу України визначено, що юридична особа ліквідується:

1) за рішенням її учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, в тому числі у зв'язку із закінченням строку, на який було створено юридичну особу, досягненням мети, для якої її створено, а також в інших випадках, передбачених установчими документами;

2) за рішенням суду про ліквідацію юридичної особи через допущені при її створенні порушення, які не можна усунути, за позовом учасника юридичної особи або відповідного органу державної влади;

3) за рішенням суду про ліквідацію юридичної особи в інших випадках, встановлених законом, - за позовом відповідного органу державної влади.

Крім того, відповідно до ст.104 ЦК України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов'язки переходять до правонаступників.

Одночасно, ч. 1 ст.33 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" від 15.05.2003 (у редакції на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що юридична особа припиняється в результаті передання всього свого майна, прав та обов'язків іншим юридичним особам - правонаступникам у результаті злиття, приєднання, поділу, перетворення (реорганізації) або в результаті ліквідації за рішенням, прийнятим засновниками (учасниками) юридичної особи або уповноваженим ними органом, за судовим рішенням або за рішенням державного органу, прийнятим у випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч.1,2 ст.38 Закону суд, який постановив рішення щодо припинення юридичної особи, що не пов'язане з банкрутством юридичної особи, у день набрання таким рішенням законної сили направляє його копію державному реєстратору за місцезнаходженням юридичної особи для внесення до Єдиного державного реєстру запису про судове рішення. Дата надходження відповідного судового рішення вноситься державним реєстратором до журналу обліку реєстраційних дій.

Підставами для постановлення судового рішення щодо припинення юридичної особи, що не пов'язано з банкрутством юридичної особи, зокрема є: визнання судом недійсною державної реєстрації юридичної особи через допущені при її створенні порушення, які не можна усунути, а також в інших випадках, встановлених законом.

Крім того, Цивільний кодекс України містить пряму норму про те, що цивільна правоздатність юридичної особи може бути обмежена лише за рішенням суду.

Згідно ч.1,2 ст.8 КАС України суд при вирішенні справи керуються принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

За практикою Європейського Суду з прав людини у справах щодо України, було встановлено порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, в яких причиною визнання порушення була, серед іншого, нечіткість та неузгодженість податкового законодавства, що мало наслідком його суперечливе тлумачення Верховним Судом України.

Так, у справі "Щокін проти України" (Shchokin v. Ukraine) та "Серков проти України" (Serkov v. Ukraine) ЄСПЛ дійшов висновку що, по-перше, національне законодавство не було чітким та узгодженим та не відповідало вимозі "якості" закону і не забезпечувало адекватного захисту від свавільного втручання у майнові права заявника; по-друге, національними органами не було дотримано вимогу законодавства щодо застосування підходу, який був би найбільш сприятливим для заявника-платника податку, коли в його справі національне законодавство припускало неоднозначне трактування.

Зокрема, у п.43 рішення "Серков проти України" ЄСПЛ чітко вказує на необхідність практичного застосування принципу in dubio pro tributario: "... Суд не може не брати до уваги вимоги ст.4.4.1 закону про погашення зобов"язань платників податків, який передбачає: якщо норма закону або іншого нормативного акта, виданого на основі закону, або норми різних законів або нормативних актів дозволяють неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов"язків платників податків і органу контролю, то рішення приймається на користь платника податків. Проте у цій справі державні органи обрали найменш сприятливе для платників податків тлумачення національного законодавства, що призвело до стягнення ПДВ із заявника".

У справі "Горжелік та інші проти Польщі" (Gorzelik and Others v. Poland) ЄСПЛ зазначив, що коло застосування концепції передбачуваності значною мірою залежить від змісту відповідного документа, сфери призначення, кількості та статусу тих, до кого він застосовується. Сам факт, що правова норма передбачає більш як одне тлумачення, не означає, що вона не відповідає вимозі "передбачуваності" у контексті Конвенції. Завдання здійснення правосуддя, що є повноваженням судів, полягає саме у розсіюванні тих сумнівів щодо тлумачення, які залишаються враховуючи зміни у повсякденній практиці.

Європейський Суд з прав людини визнає, що тлумачення та застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Суд, однак, зобов'язаний переконатись у тому, що спосіб, у який тлумачиться та застосовується національне законодавство, приводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з точки зору тлумачення їх у світлі практики Суду (рішення у справі "Скордіно проти Італії (№ 1)" (Scordino v. Italy).

Відповідно, у вказаних рішеннях ЄСПЛ проти України, Суд приходить до висновку, що відсутність необхідної передбачуваності та чіткості національного законодавства з такого важливого фіскального питання, яка призводила до його суперечливого тлумачення судом, порушує вимоги Конвенції щодо "якості закону".

Принцип тлумачення норм права на користь платника податків закріплений також у п.56.21 ст.56 Податкового кодексу України, відповідно якого у разі коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

З огляду на викладене та враховуючи імперативність застосованих відповідачем норм Податкового кодексу, суд вважає, що в розумінні п.п."е" п.184.1 ст.184 ПК поняття ліквідації юридичної особи не є тотожним поняттю скасування державної реєстрації юридичної особи.

Крім того, на момент винесення податковим органом оскаржуваних рішень, судових рішень, що набрали законної сили про ліквідацію або припинення ТДВ "ЖЛ" не було, так як і учасниками ТДВ "ЖЛ" не приймалося рішень про його ліквідацію або припинення.

Також, не було і рішення суду, яке набрало законної сили на момент прийняття рішення відповідачем, про анулювання податкової реєстрації ТДВ "ЖЛ".

Таким чином, у Житомирської ОДПІ не було правових підстав для анулювання податкової реєстрації ТДВ "ЖЛ" та для анулювання реєстрації платника ПДВ ТДВ "ЖЛ".

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 23.112015 у справі №819/3419/15 було скасовано реєстраційні дії та записи про них у Єдиному державному реєстрі юридичних та фізичних осіб-підприємців щодо ЗАТ "Житомирські ласощі" та ТДВ "ЖЛ". Зокрема, щодо ТДВ "ЖЛ", скасовано державну реєстрацію юридичної особи шляхом злиття; від 15.03.2011, запис №0008407.

Разом з тим, на момент внесення відомостей до Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців запису про скасування державної реєстрації ТДВ "ЖЛ" та прийняття спірних рішень, постанова Тернопільського окружного адміністративного суду від 23.11.2015 ще не набрала законної сили, що підтверджується листом Тернопільського окружного адміністративного суду від 04.12.2015 № 20372/15 (а.с. 39).

Водночас, ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 01.12.2015 у справі №806/5231/15, залишеною в силі Житомирським апеляційним адміністративним судом ухвалою від 14.12.2015, забезпечено позов шляхом:

зупинення виконання реєстраційних дій, вчинених на підставі постанови Тернопільського окружного адміністративного суду від 23.11.2015 у справі №819/3419/15, яка набрала законної сили, відносно ТДВ "ЖЛ" та ЗАТ "Житомирські ласощі" державним реєстратором відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, легалізації об'єднань громадян Житомирського міського управління юстиції Лоханчуком Вячеславом Анатолійовичем;

заборонено Житомирському міському управлінню юстиції, державним реєстраторам відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, легалізації об'єднань громадян Житомирського міського управління юстиції, вчиняти дії щодо виключення з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Товариства з додатковою відповідальністю "ЖЛ" (код 37546647), вносити відомості щодо припинення повноважень керівних органів ТДВ "ЖЛ";

заборонено будь-яким установам вчиняти дії: ліквідацію (закриття, блокування) поточних рахунків ТДВ "ЖЛ" у банках, зупинення митного оформлення вантажів, виплату заробітної плати працівникам ТДВ "ЖЛ", сплату обов'язкових податків та зборів, переоформлення права власності на рухоме та нерухоме майно ТДВ "ЖЛ" на інших осіб, тощо на підставі Постанови Тернопільського окружного адміністративного суду від 23.11.2015 № 819/3419/15, яка не набула законної сили (а.с.26-30).

Таким чином, на час прийняття відповідачем спірних рішень існувала заборона на вчинення дій, зокрема, щодо зупинення сплати обов'язкових податків та зборів, про що були повідомлені податкові органи. Підтвердженням даних обставин є листи ТДВ "ЖЛ" від 11.12.2015 № 6318/2 та від 27.11.2015 № 6193/2 (а.с. 20-24).

З огляду на викладене, на час винесення відповідачем оскаржуваних рішень, ТДВ "ЖЛ" мало статус суб"єкта господарювання, що міг здійснювати підприємницьку діяльність і сплачувати податки.

Водночас, у матеріалах справи міститься довідка від 09.06.2016, підписана начальником управління-начальника відділу реєстрації та обліку платників Житомирської ОДПІ ГУ ДФС, згідно якої зазначено: стан платника податків ТДВ "ЖЛ" - припинено, але не знято з обліку.

При цьому, в судовому засіданні представник позивача пояснив, що відомості щодо юридичної особи ТДВ "ЖЛ" в Єдиному державному реєстрі юридичних та фізичних осіб-підприємців відсутні, проте підприємство не знято з обліку як платника єдиного соціального внеску, що й представником відповідача в судовому засіданні не заперечувалось.

Аналізуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що рішення Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області про анулювання податкової реєстрації Товариства з додатковою відповідальністю "ЖЛ" та рішення про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість №81/11-01 від 11.12.2015 року прийняті відповідачем безпідставно, необґрунтовано та без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а тому підлягають скасуванню.

Що стосується позовної вимоги щодо зобов"язання Житомирську об"єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Житомирській області поновити податкову реєстрацію ТДВ "ЖЛ" шляхом реєстрації в Реєстрі платників податків та Реєстрі платників податків на додану вартість, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.5.10. Положення № 1130 підставою для внесення до Реєстру змін щодо скасування анулювання реєстрації, що відбулось за ініціативою контролюючого органу, є рішення суду, яке набрало законної сили, або рішення контролюючого органу про скасування рішення про анулювання реєстрації платника ПДВ. Рішення із копіями відповідних документів направляється до Державної фіскальної служби України для внесення відповідних змін до Реєстру.

У разі скасування рішення про анулювання реєстрації, якщо інше не визначено судовим рішенням, контролюючий орган вносить до Реєстру запис про реєстрацію платника ПДВ із урахуванням таких особливостей:

1) якщо на дату скасування рішення про анулювання реєстрації в особи відсутня наступна (повторна) реєстрація, дата реєстрації платником ПДВ не змінюється;

2) якщо на дату скасування рішення про анулювання реєстрації особа зареєстрована платником ПДВ повторно, дата реєстрації платником ПДВ відповідає даті попередньої реєстрації платником ПДВ;

3) якщо на дату скасування рішення про анулювання реєстрації особа зареєстрована як платник єдиного податку, умова сплати якого не передбачає сплати податку на додану вартість, дата реєстрації платником ПДВ не змінюється, дата анулювання реєстрації відповідає даті, що передує дню переходу особи до застосування відповідної ставки єдиного податку, а причина анулювання - підпункту "в" пункту 184.1 статті 184 розділу V Кодексу. Анулювання реєстрації проводиться за заявою про анулювання реєстрації платника ПДВ або за рішенням контролюючого органу;

4) якщо на дату скасування рішення про анулювання реєстрації в особи є анульованою наступна (повторна) реєстрація, дата реєстрації платником ПДВ відповідає даті попередньої реєстрації платником ПДВ, а дата та причина анулювання реєстрації - даті та причині анулювання повторної реєстрації.

Отже, враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про те, що внесення до Реєстру змін щодо скасування анулювання податкової реєстрації та реєстрації платника ПДВ, зокрема внесення відповідного запису здійснюється Державною фіскальною службою України на підставі судового рішення, яким скасовано рішення про анулювання реєстрації . При цьому, відповідний запис здійснюється виключно за умови набрання рішенням суду законної сили, що на думку суду, свідчить про те, що позовні вимоги щодо поновлення податкової реєстрації та реєстрації позивача як платника податку, а також внесення відповідного запису до Реєстру платників податків та Реєстру платників ПДВ є передчасними та такими, що задоволенню не підлягають.

Щодо позовної вимоги визнати відомості про відсутність у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців записів про ТДВ "ЖЛ" (34546647) недостовірними, суд вказує наступне.

Як вже зазначалось, підставою для внесення до Єдиного державного реєстру відомостей щодо скасування реєстраційної дії (державної реєстрації юридичної особи шляхом злиття) стала постанова Тернопільського окружного адміністративного суду від 23.11.2015 у справі № 819/3419/15, яка станом на день прийняття Житомирською ОДПІ оскаржуваних рішень не набрала законної сили.

Разом з тим, постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 03.03.2016 у цій же справі постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 23.11.2016 змінено в частині мотивів задоволення позову. В решті вказану постанову залишено без змін. (а.с. 91-97).

В судовому засіданні представниками сторін не заперечувалася та обставина, що на час розгляду справи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців відсутні записи про ТДВ "ЖЛ", а отже вимога визнати недостовірними ці відомості є безпідставною та задоволенню не підлягає.

Згідно зі ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім розгляду справ про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суб'єкт владних повноважень повинен надати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Проте, відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не надав суду обґрунтованих доказів та не довів наявність підстав для анулювання податкової реєстрації та реєстрації платника податку на додану вартість - ТДВ "ЖЛ".

За таких обставин, виходячи системного аналізу положень законодавства України, доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Керуючись статтями 86,94,158-162,186,254 Кодексу адміністративного судочинства України,

постановив:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області про анулювання податкової реєстрації Товариства з додатковою відповідальністю "ЖЛ" (код 34546647) та рішення про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість №81/11-01 від 11.12.2015 року.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.В. Капинос

Повний текст постанови виготовлено: 16 червня 2016 р.