Справа № 821/3877/15-а
Суддя: Косцова І.П.
Дата ухвалення: 2016-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2016 р.м.ОдесаСправа № 821/3877/15-а

Категорія: 5.2.2 Головуючий в 1 інстанції: Бездрабко О.І.

Одеський апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

судді-доповідача Косцової І.П.

суддів Турецької І.О.

Стас Л.В.

за участю секретаря судового засідання Разінкіної Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу Херсонської митниці Державної фіскальної служби на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 23 березня 2016 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТАРСУС ОЕ" до Херсонської митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості та картки відмови,-

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2015 року ТОВ «Тарсус ОЕ» звернулось до суду першої інстанції з позовом, в якому просило визнати протиправними та скасувати прийняті митним постом «Скадовськ» Херсоської митнитниці ДФС картку відмови у митному оформленні товарів від 12 грудня 2015 року № 508030303/2015/00005 та рішення про коригування митної вартості товарів від 12 грудня 2015 року №508030303/2015/000005/2.

В обґрунтування позову зазначено, що до митного посту Товариством було надано всі необхідні документи, які повною мірою підтверджують заявлену в митній декларації митну вартість товару, отже картка відмови та рішення про коригування митної вартості є незаконними та підлягають скасуванню.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 23 березня 2016 року позов задоволено в повному обсязі.

В апеляційній скарзі Херсонська митниця Державної фіскальної служби, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, не повне з'ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати судове рішення та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах заявлених вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 09.12.2015 року в межах контракту №003/2015-ТR, укладеного між фірмою «DAVUT GAYRIMENKUL TARIM INS. TAAH.HAYVANCILIK GIDA YEMCILIK SAN.VE TIC. LTD. STI.» Туреччина, (продавець), та ТОВ «ТАРСУС ОЕ», Україна, (покупець), до Скадовського морського торговельного порту були доставлені наступні товари: мандарини свіжі сорту Satsuma, вирощені в Туреччині врожаю 2015 року, розфасовані у 26471 пластмасових ящиків чистою вагою нетто 213000 кг торгівельної марки «ERYILMAZ NARENCIYE PAKETLEME PLASTIK AMB. INSAAT KUYUMCULUK IHR. ITH. SAN. TIC. LTD. STI.».

З метою митного оформлення вищезазначеного товару декларантом ТОВ «ТАРСУС ОЕ» 11.12.2015 року подано електрону митну декларацію, в якій зазначено вартість товару 106 500 доларів США, що складає (2 488 725,97 грн.).

Декларантом обрано основний метод визначення митної вартості товару "За ціною контракту щодо товарів, які імпортуються (вартість операції)".

В підтвердження митної вартості товару позивачем подано коносамент від 07.12.2015 року, контракт від 05.12.2015 року №003/2015-TR, інвойс від 26.11.2015 року №006787, копію митної декларації країни відправлення від 03.12.2015 року № 15411600ЕХ001982, сертифікат про походження товару форми А від 26.11.2015 року № 0244760, інформацію про позитивні результати проведення ветеринарно-санітарного контролю (державного контролю) всіх харчових продуктів від 07.12.2015 року, інформацію про позитивні результати здійснення радіологічного контролю товару від 07.12.2015 року.

За результатами перевірки поданих документів митний орган прийшов до висновку про наявність у них розбіжностей, а саме, в інвойсі №006787 відсутні умови розрахунку, що зазначені у контракті від 05.11.2015 року №003/2015-TR, в контракті та інвойсі зазначені різні банківські реквізити фірми Продавця.

У зв'язку з цим відповідачем 11.12.2015 року на адресу Товариства надіслано вимогу про надання додаткових документів, що підтверджують митну вартість товару, зокрема: виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару. Також декларанту було запропоновано за власним бажанням, відповідно до п.6 ст.53 МК України подати інші додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості.

На виконання вимоги митного органу декларантом надано лише комерційну пропозицію (прейскурант) від 05 листопада 2015 року.

Оскільки подані декларантом документи не містили всіх відомостей, які підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, митний орган 12.12.2015 року відмовив позивачу в митному оформленні задекларованого товару, оформивши відповідну картку відмови №508030303/2015/00005, та рішенням №508030303/2015/000006/2 від 12.12.2015 року відкоригував митну вартість товарів за резервним методом, визначивши вартість мандаринів в розмірі 170 400 доларів США (по ціні 0,80 доларів США за один кг.), що перевищує заявлену митну вартість товару на 63 900 дол. США.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що сумніви митного органу у правильності визначення декларантом митної вартості товару є надуманими та не ґрунтуються на жодних об'єктивних даних. Відповідачем не доведено правомірність оскаржуваного рішення, а також не спростоване твердження позивача про те, що надані митному органу документи є достатніми для визначення митної вартості товару за ціною договору.

Проте колегія суддів такі висновки суду першої інстанції вважає помилковими, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно частин 2-4 ст. 53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; розрахунок ціни (калькуляцію).

Контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; проводити в порядку, визначеному статтями 345 - 354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

З системного аналізу вказаних статей вбачається, що обов'язок доведення митної ціни товару покладено на позивача. При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей може витребувати додаткові документи.

Як вбачається з наявного в матеріалах справи договору №003/2015-TR від 05 листопада 2015 року, який був укладений позивачем з фірмою «ERYILMAZ NARENCIYE PAKETLEME PLASTIK AMB. INSAAT KUYUMCULUK IHR. ITH. SAN. TIC. LTD. STI.» Туреччина, сторонами визначено, що ціна товару включає вартість митного оформлення товару на вивіз з країни постачальника, вартість тари та інші витрати пов'язані з доставкою товару до пункту призначення в залежності від вимог поставки (п.3.2 договору) (а.с.10).

Водночас, в інвойсі № 006787 від 26.11.2015р року (а.с.77-78) міститься інформація лише щодо вартості товару в нетто, та відсутні інші дані щодо вартості тари, вартості митного оформлення товару, вартості витрат, пов'язаних з доставкою товару до пункту призначення.

Отже, у калькуляції собівартості товару станом на 26.11. 2015 року стаття витрат на відвантаження, пакування, маркування та вартість тари не визначена.

Зазначені обставини, на переконання судової колегії, свідчать про те, що декларантом не підтверджено всі складові числового значення заявленої митної вартості, отже у митного органу були всі законні підстави для витребування у декларанта додаткових документів, а внаслідок їх не надання Товариством - для винесення картки відмови та коригування митної вартості товару.

Відповідно до ст. 259 Митного кодексу України митна вартість товарів - це заявлена декларантом або визначена митним органом вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, яка обчислюється на момент перетинання товарами митного кордону відповідно до положень цього Кодексу.

Частиною 10 ст. 265 Митного кодексу України визначено, що митний орган, який здійснює контроль за правильністю митної оцінки товарів з урахуванням положень цього Кодексу, має право приймати рішення про правильність заявленої декларантом митної вартості товарів.

Згідно зі статтею 266 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, може здійснюватися за такими методами: 1) за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) за ціною договору щодо ідентичних товарів; 3) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; 4) на основі віднімання вартості; 5) на основі додавання вартості (обчислена вартість); 6) резервного.

Основним є метод визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

Якщо митну вартість не може бути визначено за першим методом, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості. У ході таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною в кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, за основу може братися ціна, за якою оцінювані ідентичні або подібні (аналогічні) товари було продано в Україні не пов'язаному з продавцем покупцю.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митну вартість товарів не може бути визначено шляхом застосування попереднього методу.

З наведеного слідує, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості.

Як встановлено колегією суддів, другорядні методи визначення митної вартості товару не застосовані митним органом через відсутність інформації за ціною угоди щодо ідентичних та подібних (аналогічних) товарів, щодо числового значення витрат для цілей врахування вартості та щодо складових для обчислення вартості товару.

З урахуванням всього вище наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що митний орган під час здійснення митного контролю правильності визначення ТОВ «ТАРСУС ОЕ» митної вартості товарів і митного оформлення діяв у спосіб, який відповідає вимогам Митного кодексу України та правомірно відмовив позивачеві у митному оформленні товару за заявленою митною вартістю, відкоригувавши її за резервним методом.

В свою чергу, суд першої інстанції не дав належної правової оцінки доводам відповідача, не повно з'ясував всі обставини справи, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв'язку з чим судове рішення відповідно до вимог п.1, п.2 ч.1 ст. 202 КАС України, підлягає скасуванню з прийняттям по справі нової постанови про відмову у задоволенні адміністративного позову.

Керуючись ст. 195, ст. 196, п.3 ч.1 ст. 198, п.1, п.2 ч.1 ст. 202, ст. 207, ч.5 ст. 254 КАС України, суд,

П О С ТА Н О В И В :

Апеляційну скаргу Херсонської митниці Державної фіскальної служби - задовольнити. Постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 23 березня 2016 року -скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "ТАРСУС ОЕ" до Херсонської митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості та картки відмови - відмовити в повному обсязі.

Постанова апеляційного суду набирає чинності негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Суддя-доповідач: Косцова І.П.

Суддя: Турецька І.О.

Суддя: Стас Л.В.