Справа № 452/412/15-а
Суддя: Маслій В.І.
Дата ухвалення: 2016-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"14" червня 2016 р. м. Київ К/800/45025/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючого: Маслія В.І.,

Суддів: Черпіцької Л.Т., Цуркана М.І.,

При секретарі ВАСУ: Зубенко Д.В., секретарі Львівського ОАС: Новак Л.М.,

За участю представника позивача - ОСОБА_3, представника відповідача - Писарева О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції адміністративну справу за касаційною скаргою Львівської митниці ДФС на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 30 вересня 2015 року у адміністративній справі за позовом ОСОБА_5 до Львівської митниці ДФС про визнання незаконною та скасування постанови,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2015 року ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати незаконними дії заступника начальника Львівської митниці ДФС щодо складання постанови № 2639/20909/14 від 23.01.2015 року у справі про порушення митних правил, якою його було визнано винним у вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України, та визнати протиправною і скасувати вказану постанову, закривши провадження у справі.

Постановою Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 20.05.2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 30.09.2015 року постанову Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 20.05.2015 року скасовано та ухвалено нову, якою позов ОСОБА_5 задоволено частково: визнано протиправною та скасовано постанову заступника начальника Львівської митниці Державної фіскальної служби у справі про порушення митних правил № 2639/20909/14 від 23 січня 2015 року. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, Львівської митниці ДФС звернулася з касаційною скаргою, в якій просить його скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

В свою чергу, заперечуючи проти касаційної скарги, представник позивача просить у задоволенні касаційної скарги відмовити, рішення суду апеляційної інстанції залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 19.10.2011 року позивач ввіз на митну територію України транспортний засіб марки «Fiat Tipo», номерний знак НОМЕР_1, кузов номер НОМЕР_2 в режимі «транзит» по смузі руху спрощеного контролю «зелений коридор» пункту пропуску «Шегині» митного переходу «Мостиська» Львівської митниці ДФС.

Станом на 04.12.2014 року вказаний транспортний засіб за межі митної території України не вивезено.

23.01.2015 року заступником начальника Львівської митниці ДФС винесено постанову в справі про порушення митних правил № 2639/20909/14, згідно з якою ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого частиною 3 статті 470 МК, та накладено штраф у розмірі 8500 грн.

Вважаючи дії службових осіб митниці по складанню постанови незаконними, а саму постанову про порушення митних правил протиправною, позивач звернувся до суду з зазначеним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивач допустив правопорушення, передбачене частиною 3 статті 470 МК, яке слід вважати триваючим і закінченим з моменту його виявлення під час здійснення митних процедур 04.12.2014 року. Тому оскаржувана постанова від 23.01.2015 року винесена у межах встановленого законом строку, тобто не пізніше, ніж через 6 місяців з дня виявлення правопорушення.

Скасовуючи постанову суду першої інстанції та частково задовольняючи позов, апеляційний суд виходив з того, що вчинене позивачем правопорушення, а саме перевищення встановленого ст. 95 Митного кодексу строку транзитних перевезень більше ніж на десять діб, не відноситься до триваючих, і є закінченим на одинадцятий день. Враховуючи викладене, оскаржувана постанова є протиправною і підлягає скасуванню.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною 1 статті 381 МК України передбачено, що транспортні засоби особистого користування, постійно зареєстровані у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, дозволяється ввозити на митну територію України з метою транзиту без письмового декларування та внесення на рахунок митного органу, що здійснив пропуск таких транспортних засобів на митну територію України, грошової застави в розмірі митних платежів, що підлягають сплаті при ввезенні таких транспортних засобів з метою вільного обігу.

Відповідно до Розділу ХІІ МК України поміщення громадянином резидентом транспортного засобу, постійно зареєстрованого у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, у будь-який інший режим ніж транзит супроводжуватиметься письмовим декларуванням цього транспортного засобу на виконання інших формальностей, передбачених Митним кодексом України (письмове зобов'язання, застосування засобів гарантування тощо).

Згідно зі статтею 95 МК України для автомобільного транспорту встановлено строк транзитного перевезення в десять діб, а у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці п'ять діб.

Відповідно до частини 3 статті 470 Митного кодексу України, перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу митного органу - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Факт ввезення позивачем на митну територію України транспортного засобу в митному режимі транзит, а також невивезення за межі митної території України автомобіля в межах встановленого строку та станом на даний час - не заперечується позивачем, отже порушення має місце і воно є триваючим в розумінні закону.

В теорії адміністративного права триваючими визначаються правопорушення, які, почавшись з якоїсь протиправної дії або бездіяльності, здійснюються потім безперервно шляхом невиконання обов'язку. Початковим моментом такого діяння може бути активна дія або бездіяльність, коли винний або не виконує конкретний покладений на нього обов'язок, або виконує його неповністю чи неналежним чином.

Отже, приймаючи до уваги те, що позивачем до цього часу не виконано обов'язку щодо вивезення транспортного засобу за межі митної території України, як і не виконано обов'язку розмитнення автомобіля в порядку встановленому законом - правопорушення є триваючим, а тому доводи позивача що правопорушення, передбачене частиною 3 статті 470 МК України не може розглядатись як триваюче і вважається вчиненим на 11 день - є необґрунтованими.

Відповідно до частини 1 статті 467 МК України якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 252 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а у разі розгляду органами доходів і зборів справ про триваючі правопорушення митних правил, у тому числі передбачені статтями 469, 477-481, 485 цього Кодексу, - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.

Враховуючи те, що факт виявлення правопорушення мав місце 04.12.2014 року, то оскаржувана постанова винесена в межах встановленого законом шестимісячного строку накладання адміністративного стягнення.

Колегія суддів не приймає до уваги наданий позивачем висновок фахівців у галузі кримінального права ГО «Львівський форум кримінальної юстиції», з огляду на те, що зазначений висновок не є висновком експерта в силу положень статті 66 КАС України. В свою чергу відповідно до положень частини 4 статті 67 КАС України допомога спеціаліста не може стосуватися правових питань, в даному випадку роз'яснення норм чинного законодавства.

Враховуючи викладене, колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції винесено законне і обґрунтоване рішення, постановлене з дотриманням норм матеріального і процесуального права, яке помилково скасовано судом апеляційної інстанції.

Відповідно до статті 226 КАС України суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції та залишає в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону і скасоване або змінене помилково.

Керуючись ст. ст. 220, 221, 223, 226, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Львівської митниці ДФС - задовольнити.

Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 30 вересня 2015 року скасувати та залишити силі постанову Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 20 травня 2015 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути переглянута в порядку ст.ст. 235-239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: