Справа № 804/3751/15
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2016-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2016 року м. Київ К/800/41009/15

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

Олендера І.Я. (доповідача), Карася О.В. Рибченка А.О.,

секретар судового засідання Загородній А.А.,

за участю представників позивача Косякіна Р.В., Кащенко С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Елвас» до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування наказу, провадження в якій відкрито за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Елвас» на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 березня 2015 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 2 вересня 2015 року,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Елвас» (далі - позивач, ТОВ «Торговий дім «Елвас») звернулось до суду першої інстанції із позовом, в якому просило визнати протиправним та скасувати наказ Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області від 26 лютого 2015 року № 96 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Елвас».

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 березня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 2 вересня 2015 року, в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Суди попередніх інстанцій мотивували свої рішення тим, що відповідачем не було порушено встановлений Податковим кодексом України (далі - ПК України) порядок призначення перевірки позивача, відповідачем доведено правомірність оскаржуваного наказу.

Не погоджуючись із рішенням судів попередніх інстанцій, позивач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить про їх скасування, як таких, що ухвалені із порушенням норм матеріального та процесуального права, ухвалити нову постанову про задоволення позовних вимог. У доводах касаційної скарги зазначає, що питання законності декларування позивачем заявленого до відшкодування з бюджету податку на додану вартість у податковій декларації з ПДВ за липень 2014 року вже було перевірено відповідачем у вересні 2014 року, згідно наказу ДПІ у Жовтневому районі м. Дніпропетровська від 09.09.2014 року № 1328 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «ТД «Елвас» (код за )». Судами попередніх інстанцій не враховано: п. 33 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України, яким підрозділ 2 «Особливості справляння податку на додану вартість» розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України доповнений Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи»; п. 3 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», яким встановлено, що у 2015 та 2016 роках перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб-підприємців з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік контролюючими органами здійснюється виключно з дозволу Кабінету Міністрів України, за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки, згідно з рішенням суду або вимогами Кримінального процесуального кодексу України.

Касаційний розгляд справи проведено у відкритому судовому засіданні, відповідно до ст. 221 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Судами попередніх інстанцій встановлено наступні обставини.

ТОВ «Торговий дім «Елвас» () у податковій декларації з ПДВ за липень 2014 року від 15.08.2014 року заявило про відшкодування ПДВ у сумі 3328128 грн. у зменшення податкових зобов'язань з податку на додану вартість наступних звітних (податкових) періодів (рядок 23.2 Декларації) (а.с.41-47).

На підставі наказу ДПІ у Жовтневому районі від 09.09.2014 року №1328 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «ТД «ЕЛВАС» (код за )» проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Торговий дім «Елвас» на підставі пп. 78.1.8 п. 78.1 ст. 78 ПК України та відповідно до п. 200.11 ст. 200 цього Кодексу з питання правильності нарахування суми податку на додану вартість, заявленої до відшкодування з бюджету в рахунок майбутніх платежів ТОВ «Торговий дім «Елвас» по декларації з ПДВ за липень 2014 року, оскільки уточнюючим розрахунком від 01.10.2014 року рядки Декларації 22 та 23.2 були зменшені на 13893 грн., та визначені платником податків в сумі 3314235 грн. (а.с.49-50).

Згідно Довідки ДПІ у Жовтневому районі м. Дніпропетровська № 7700/15-1/31737080 від 01.10.2014 року «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «ТД «Елвас», , з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість в рахунок майбутніх платежів за липень 2014 року», ТОВ «Торговий дім «Елвас» отримало підтвердження суми ПДВ, заявленої до відшкодування в рахунок майбутніх платежів у розмірі 3314235 грн. по декларації з ПДВ за липень 2014 року.

Між контролюючим органом та платником податків складено акти звірок по платежах до бюджету по податку на додану вартість від 09.10.2014 року №5563-20 (за період з 01.04.2014 року до 06.10.2014 року) та від 23.12.2014 року № 7400-20 (за період з 01.04.2014 року до 16.12.2014 року), в яких податковим органом підтверджено позитивне сальдо розрахунків ТОВ «Торговий дім «Елвас» з бюджетом станом на 06.10.2014 року та станом на 16.12.2014 року.

30.01.2015 року ТОВ «Торговий дім «Елвас» направив відповідачу засобами телекомунікаційного зв'язку уточнюючий розрахунок податкових зобов'язань з ПДВ у зв'язку із виправленням самостійно виявлених помилок на підставі абзацу 4 пункту 50.1. статті 50 Податкового кодексу України, в якій:

- у рядку 23.1. «сума, що підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку» показник «-» виправив на показник « 3200000»;

- у рядку 23.2 «сума, що підлягає бюджетному відшкодуванню у зменшення податкових зобов'язань з податку на додану вартість наступних звітних (податкових) періодів показник « 3314235» змінено на показник « 114235» (а.с.56 зворот).

26.02.2015 року ДПІ у Жовтневому районі м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області на підставі пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, пп. 78.1.8 п. 78.1 ст. 78, п. 200.11 ст. 200 ПК України видано оскаржуваний наказ, яким вирішено розпочати документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Торговий дім «Елвас» з питання правильності нарахування суми податку на додану вартість заявленої до відшкодування з бюджету на рахунок платника у банку по уточнюючому розрахунку з податку на додану вартість за липень 2014 року з 26.02.2015 року, тривалістю 30 календарних днів (а.с.20-21).

З метою вручення копії наказу та ознайомлення з направленням щодо проведення документальної позапланової перевірки, посадовими особами ДПІ - завідувачем сектору відшкодування ПДВ управління оподаткування юридичних осіб ОСОБА_6 та головним держаним ревізор-інспектором сектору відшкодування ПДВ управління оподаткування юридичних осіб ОСОБА_7 здійснено виїзд на юридичну адресу ТОВ «ТД Елвас» м. Дніпропетровськ, пр. К. Маркса, буд. 17-В.

27.02.2015 року посадовими особами ДПІ у Жовтневому районі м. Дніпропетровська вручено директору ТОВ «Торговий дім «Елвас» оскаржуваний наказ № 96 від 26.02.2015 року.

Директором та головним бухгалтером ТОВ «ТД Елвас», в офісі за адресою м. Дніпропетровськ, пр. К. Маркса, буд. 17-В, відмовлено у допуску посадових осіб ДПІ у Жовтневому районі м. Дніпропетровська до проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «ТД Елвас» (код за ).

На підставі п. 81.2 ст. 81 ПК України 27.02.2015 року складено акт № 249/04-63-15-02/31737080 про відмову посадовими особами ТОВ «ТД Елвас» у допуску посадових осіб ДПІ у Жовтневому районі м. Дніпропетровська до проведення документальної позапланової виїзної перевірки.

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального і процесуального права, колегія суддів приходить до висновку, що зазначена касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних мотивів.

Відповідно до пп. 20.1.6 п. 20.1 ст. 20 ПК України, органи державної податкової служби мають право для здійснення функцій, визначених податковим законодавством, отримувати безоплатно від платників податків, у тому числі благодійних та інших неприбуткових організацій, у порядку, визначеному цим Кодексом, інформацію, довідки, копії документів (засвідчені підписом платника податків або його посадовою особою та скріплені печаткою (за наявності)) про фінансово-господарську діяльність, отримувані доходи, видатки платників податків та іншу інформацію, пов'язану з обчисленням та сплатою податків, дотриманням вимог іншого законодавства, здійснення контролю за яким покладено на органи державної податкової служби, а також фінансову та статистичну звітність, в порядку та на підставах, визначених цим Кодексом.

Згідно з п. 75.1 ст. 75 ПК України, органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться органами державної податкової служби в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом.

Документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, а також отриманих в установленому законодавством порядку органом державної податкової служби документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків (пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 ПК України).

Відповідно до п. 78.1.8 п.78.1 ст.78 ПК України документальна позапланова виїзна перевірка здійснюється, якщо платником подано декларацію, в якій заявлено до відшкодування з бюджету податок на додану вартість, за наявності підстав для перевірки, визначених у розділі V цього Кодексу, та/або з від'ємним значенням з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень. Документальна позапланова перевірка з підстав, визначених у цьому підпункті, проводиться виключно щодо законності декларування заявленого до відшкодування з бюджету податку на додану вартість та/або з від'ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень.

Як зазначено вище, 30.01.2015 року ТОВ «Торговий дім «Елвас» направив відповідачу засобами телекомунікаційного зв'язку уточнюючий розрахунок податкових зобов'язань з ПДВ у зв'язку із виправленням самостійно виявлених помилок на підставі абзацу 4 пункту 50.1. статті 50 Податкового кодексу України, в якій:

- у рядку 23.1. «сума, що підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку» показник «-» виправив на показник « 3200000»;

- у рядку 23.2 «сума, що підлягає бюджетному відшкодуванню у зменшення податкових зобов'язань з податку на додану вартість наступних звітних (податкових) періодів показник « 3314235» змінено на показник « 114235» (а.с.56 зворот).

У наказі № 96 від 26.02.2015 року, як на підставу проведення перевірки, відповідач, зокрема, посилається на п. 200.11. ст. 200 Розділу V Податкового кодексу України, якою передбачається, що за наявності достатніх підстав податковий орган має право провести документальну позапланову виїзну перевірку платника для визначення достовірності нарахування бюджетного відшкодування.

Перелік достатніх підстав, які дають право податковим органам провести документальну позапланову виїзну перевірку платника податку на додану вартість для визначення достовірності нарахування бюджетного відшкодування такого податку, затверджений, у відповідності до абз. 2 п. 200.11. ст. 200 ПК України, постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 року № 1238.

Пунктом 7 вказаного Переліку передбачено, що наявність документально підтвердженої інформації про порушення платником норм податкового законодавства відповідно до пункту 78.1 статті 78 розділу II Податкового кодексу України є такою підставою.

Підпунктом 78.1.3 п. 78.1 ст. 78 ПК України передбачено, що документальна позапланова виїзна перевірка здійснюється зокрема, якщо платником податків подано органу державної податкової служби уточнюючий розрахунок з відповідного податку, який перевірявся органом державної податкової служби. Аналогічна норма міститься у пункті 50.3 ст. 50 ПК України.

Враховуючи те, що позивачем надано відповідачу засобами телекомунікаційного зв'язку уточнюючий розрахунок податкових зобов'язань з ПДВ у зв'язку із виправленням самостійно виявлених помилок, суд касаційної інстанції вважає правильними висновки судів попередніх інстанцій щодо наявності у відповідача правових підстав для проведення документальної позапланової виїзної перевірки позивача.

Крім того, п 200.6 ст. 200 ПК України, який діяв до 31.12.2014 року та був виключений Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», на час подання уточнюючої декларації за липень 2014 року, а саме - 30.01.2015 року, втратив чинність, а тому доводи позивача про наявність у нього права прийняти самостійно рішення про зарахування в повному обсязі належної йому суми бюджетного відшкодування або її частини у зменшення податкових зобов'язань з цього податку, що виникли протягом наступних звітних періодів, за наявності умов, передбачених п. 200.4 ст. 200 ПК України, суд касаційної відхиляє.

Також суд касаційної інстанції відхиляє доводи позивача про те, що станом на момент винесення оскаржуваного наказу діяв мораторій на проведення перевірок, з огляду на наступне.

Згідно з п. 3 розд. ІІ Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» визначено, що у 2015 та 2016 роках перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб-підприємців з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік контролюючими органами здійснюються виключно з дозволу Кабінету Міністрів України, за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки, згідно з рішенням суду або згідно з вимогами Кримінального процесуального кодексу України. Зазначене обмеження не поширюється:

з 1 січня 2015 року на перевірки суб'єктів господарювання, що ввозять на митну територію України та/або виробляють та/або реалізують підакцизні товари, на перевірки дотримання норм законодавства з питань наявності ліцензій, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, єдиного соціального внеску, відшкодування податку на додану вартість;

з 1 липня 2015 року на перевірки платників єдиного податку другої і третьої (фізичні особи - підприємці) груп, крім тих, які здійснюють діяльність на ринках, продаж товарів у дрібнороздрібній торговельній мережі через засоби пересувної мережі, за винятком платників єдиного податку, визначених п. 27 підр. 10 розд. ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, з питань дотримання порядку застосування реєстраторів розрахункових операцій.

З огляду на зазначене, правильним є висновок судів попередніх інстанцій про те, мораторій на проведення перевірок, встановлений п. 3 Розділу ІІ Прикінцевих положень цього Закону, з 01.01.2015 року не поширюється на перевірки предметом яких є дотримання норм податкового законодавства щодо відшкодування податку на додану вартість.

Доводи касаційної скарги спростовуються викладеними вище нормами права та встановленими обставинами справи, у зв'язку з чим відсутні підстави для її задоволення та скасування оскаржуваного судового рішення.

За змістом ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 223 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін.

Враховуючи зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваних судових рішень, суди попередніх інстанцій не допустили порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б бути підставою для скасування чи зміни судового рішення.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 220, 221, 223, 224, 231, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Елвас» залишити без задоволення, а постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 березня 2015 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 2 вересня 2015 року у справі № 804/3751/15 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає, може бути переглянута в порядку передбаченому ст.ст. 235-244-2 КАС України.

Судді: І.Я. Олендер

О.В. Карась

А.О. Рибченко

Повний текст виготовлено 10.06.2016 року.