Справа № 813/77/16
Суддя: Кравців Олег Романович
Дата ухвалення: 2016-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2016 року Справа № 813/77/16

17 год. 31 хв.

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючий суддя Кравців О.Р.,

секретар судового засідання Приймак С.І.,

позивач ОСОБА_1,

від позивача ОСОБА_2,

від відповідача 1 не прибув,

від відповідача 2 не прибув,

від відповідача 3 не прибув,

від відповідача 4 не прибув,

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, Головного управління Національної поліції у Львівській області, Галицький районний відділ Львівського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, Галицький відділ поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області, про скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку.

Суть справи.

До Львівського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з адміністративним позовом до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області (далі - відповідач 1, ГУ МВС України у Львівській області), Головного управління Національної поліції у Львівській області (відповідач 2, ГУ НП у Львівській області), Галицького районного відділу Львівського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області (далі - відповідач 3), Галицького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області (далі - відповідач 4), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління МВС України у Львівській області № 826 о/с від 06.11.2015 року про звільнення позивача, лейтенанта міліції з органів внутрішніх справ у запас за п. 64 "г" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (через скорочення штатів);

- поновити позивача, лейтенанта міліції на посаді слідчого слідчого відділу Галицького відділу поліції (м. Львів) Головного управління Національної поліції у Львівській області з 07.11.2015 року;

- стягнути з відповідача 1 на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Позовні вимоги обгрунтовано тим, що позивача поновлено на роботі наказом ГУ МВС України у Львівській області від 06.11.2015 року і того ж дня позивача знову звільнено у зв'язку зі скорочення штатів. З наказом про звільнення позивач ознайомився 18.12.2015 року. Позивач наголошує на тому, що фактично до роботи допущений не був, незважаючи на наказ про поновлення від 06.11.2015 року, та інформацію про своє поновлення на роботі отримав після 06.11.2015 року. Тому, не будучи працівником міліції, не мав можливості згідно з перехідними положеннями Закону України «Про Національну поліцію» виявити бажання перейти на службу до органів національної поліції, оскільки така можливість Законом передбачена лише для працівників міліції. Окрім того, позивача не попереджено про майбутнє вивільнення у встановленому законом порядку та не запропоновано іншу роботу, не встановлено можливість подальшого використання на службі. З цих підстав позивач вважає звільнення незаконним, просить поновити його на роботі у органах національної поліції та виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу.

У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали повністю з підстав викладених у позовній заяві, просили позов задовольнити.

Представник відповідача 1, ГУ МВС України у Львівській області, у судовому засіданні проти позову заперечив повністю з підстав викладених у письмовому запереченні /а.с.38-43/. Зазначив, що передумовою та законною підставою для звільнення позивача з органів внутрішніх справ, в контексті реформування правоохоронних органів, став наказ Міністерства внутрішніх справ України № 1388 від 06.11.2015 року «Про організаційно-штатні питання», яким, зокрема, скорочено всі штатні посади ГУ МВС у Львівській області (в тому числі і посаду позивача) у кількості 7521 одиниця. 100% особового складу було звільнено зі служби. Беручи до уваги відсутність посад та процес припинення юридичних осіб територіальних органів МВС України, на підставі постанови Кабінету Міністрів України №730 від 16.09.2015 року, жодної фактичної можливості подальшого використання на службі саме в міліції ОСОБА_1 у відповідача 1 не було. Позивач відноситься до таких осіб, які протягом 3 місяців, як це передбачено Законом України «Про національну поліцію» не подали рапорту про звільнення у зв'язку з переходом до національної поліції, що підтверджується відповідними довідками. Крім того, немає підстав стверджувати, що органи національної поліції є правонаступниками органів міліції. Позивач не проходив службу у національній поліції, а відтак, не може бути поновлений Головним управлінням НП у Львівській області на посаді. Просив у задоволенні позову відмовити.

Представник відповідача 2, ГУ НП у Львівській області, в судовому засіданні проти позову заперечив повністю з підстав викладених у письмовому запереченні /а.с.22-24/. Підтримав правову позицію відповідача 1 та наголосив, що жодним законодавчим актом не визначено правонаступництва ГУ НП у Львівській області відносно ГУ МВС України у Львівській області, а поновлення на посаді працівника, з якої останній не був звільнений жодним нормативно-правовим актом не передбачено. Просив у задоволенні позову відмовити.

Відповідачі 3 та 4 явку уповноважених представників у судове засідання не забезпечили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином /а.с.92, 93/, клопотань про відкладення розгляду справи чи іншого змісту не подавали.

Суд заслухав пояснення позивача, представників сторін, з'ясував обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги і заперечення та ті, які мають інше значення для вирішення справи, повно, всебічно та об'єктивно дослідив докази у справі, та -

в с т а н о в и в :

Відповідно до запису у трудовій книжці ОСОБА_1 10.08.2009 року прийнятий на службу в органи внутрішніх справ України /а.с.113/.

Наказом ГУ МВС України у Львівській області №1712 від 12.06.2015 року "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників Галицького РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області» на слідчого СВ Галицького РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області лейтенанта міліції ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення - звільнення з органів внутрішніх справ /а.с.149/.

Відповідно до витягу з наказу №445о/с від 25.06.2015 року лейтенанта міліції ОСОБА_1, слідчого СВ Галицького РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області, з 25.06.2015 року звільнено з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил України за п. 64«є» (за порушення дисципліни) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ /а.с.149/.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 13.10.2015 року у справі №813/3615/15 адміністративний позов ОСОБА_1 до ГУМВС України у Львівській області задоволено повністю: визнано протиправним та скасовано наказ ГУМВС України у Львівській області №1712 від 12.06.2015 року "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників Галицького РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області" в частині накладення на слідчого СВ Галицького РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області лейтенанта міліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ; визнано протиправним та скасовано наказ ГУМВС України у Львівській області №445 о/с від 25.06.2015р. в частині звільнення лейтенанта міліції ОСОБА_1 слідчого СВ Галицького РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області, з 25 червня 2015 року з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил України за п. 64"є" (за порушення дисципліни) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ; поновлено лейтенанта міліції ОСОБА_1 в органах внутрішніх справ на посаді слідчого СВ Галицького РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області з 25.06.2015 року; стягнуто з ГУМВС України у Львівській області на користь ОСОБА_1 заробітну плату за час вимушеного прогулу в сумі 12230,00 грн. за відрахуванням зборів і обов'язкових платежів та сум виплачених при звільненні; постанову в частині поновлення лейтенанта міліції ОСОБА_1 в органах внутрішніх справ на посаді слідчого СВ Галицького РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області та стягнення на його користь заробітної плати у межах суми стягнення за один місяць звернуто до негайного виконання /а.с.148-156/.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 17.02.2016 року у справі №876/10670/15 апеляційну скаргу ГУ МВС України у Львівській області задоволено частково: постанову Львівського окружного адміністративного суду від 13.10.2015 року у справі №813/3615/15 скасовано в частині стягнення з ГУМВС України у Львівській області на користь ОСОБА_1 заробітну плату за час вимушеного прогулу в розмірі 12230,00 грн. за відрахуванням зборів і обов'язкових платежів та сум виплачених при звільненні і прийнято в цій частині нову постанову, якою відмовлено в позові про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу; в решті постанову суду залишено без змін /а.с.78-84/.

Головним державним виконавцем ВПВР УДВС ГТУЮ у Львівській області 27.10.2015 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа виданого 13.10.2015 року Львівським окружним адміністративним судом /а.с.147/.

На виконання постанови Львівського окружного адміністративного суду від 13.10.2015 року у справі №813/3615/15 та матеріалів виконавчого провадження №49138284 ГУ МВС України у Львівській області видано наказ від 06.11.2015 року №789о/с про поновлення лейтенанта міліції ОСОБА_1 в органах внутрішніх справ на посаді слідчого слідчого відділення Галицького районного відділу ЛМУ ГУМВС України у Львівській області з 25.06.2015 року /а.с.10/.

Наказом ГУ МВС України у Львівській області від 06.11.2015 року №826о/с відповідно до Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ, лейтенанта міліції ОСОБА_1 (М-179726), слідчого слідчого відділення Галицького районного відділу ЛМУ ГУМВС України у Львівській області, з 06.11.2015 року звільнено у запас за п. 64 «г» (через скорочення штатів); виплачено грошову компенсацію за невикористану відпустку у період роботи з 01.01.2015 року по 06.11.2015 року, у кількості 25 днів. Вислуга років на день звільнення у календарному обчисленні 06 років 02 місяці 26 днів /а.с.11, 37/.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів, згідно з ч. 2 цієї ж статті, можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Юрисдикція адміністративних судів, відповідно до ч. 1 ст. 17 КАС України, поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Відповідно до ч. 2 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Закріплений у ч. 1 ст. 11 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч. 1 ст. 138 КАС України предметом доказування є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи (причини пропущення строку для звернення до суду тощо) та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

Відповідно до ст. 43 Конституції України громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Сфера трудових відносин всіх працівників, сприяючи зростанню продуктивності праці, поліпшенню якості роботи, підвищенню ефективності суспільного виробництва і піднесенню на цій основі матеріального і культурного рівня життя трудящих, зміцненню трудової дисципліни і поступовому перетворенню праці на благо суспільства в першу життєву потребу кожної працездатної людини врегульована Кодексом законів про працю України (далі - КЗпП України).

Спірні правовідносини врегульовано Законом України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 р. №580-VIІI (далі - Закон № 580-VІІІ) та Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 р. №114 (далі - Положення №114).

При цьому суд зазначає, що за загальним правилом пріоритетними є норми спеціальних законів, а норми трудового законодавства підлягають застосуванню лише у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірних відносин, та коли про можливість такого застосування прямо зазначено у спеціальному законі.

Аналогічна позиція викладена у листі Вищого адміністративного суду України від 26.05.2010 року №753/11/13-10 "Про розв'язання спорів, що виникають з відносин публічної служби".

Відповідно до ст. 1 Закону №580-VІІІ Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Діяльність поліції спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно із законом.

Пунктом 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону №580-VІІІ встановлено, що з дня опублікування цього Закону всі працівники міліції (особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), а також інші працівники Міністерства внутрішніх справ України, його територіальних органів, закладів та установ вважаються такими, що попереджені у визначеному порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів.

Працевлаштування працівника в новоутвореній установі не передбачено вказаним Законом як обов'язок роботодавця.

Разом з тим, приписами п. 9 Прикінцевих та перехідних положень Закону №580-VIІI передбачено, що працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції. Посади, що пропонуються особам, зазначеним у цьому пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції.

Згідно з п. 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону №580-VІІІ працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів.

Отже, Законом №580-VІІІ передбачена альтернатива вибору працівників міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, а саме прийняття на службу за їх згодою або проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції.

З аналізу вищевказаних норм слід зробити висновок, що працівники міліції можуть бути прийняті на службу до поліції за умови виявлення ними відповідного бажання, та у спосіб визначений п. 9 Прикінцевих та перехідних положень Закону №580-VIІI.

Оскільки Закон України від 02.07.2015 р. №580-VIІI "Про Національну поліцію" опубліковано в газеті "Голос України" 06.08.2015 року, 3-х місячний термін для виявлення працівниками міліції бажання проходити службу в поліції сплив 06.11.2015 року.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України, покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Представник відповідача 1, 2 у судовому засіданні пояснив, що позивач обізнаний про Перехідні положення Закону України «Про Національну поліцію», та будучи поновленим на посаді рішенням суду від 13.10.2015 року міг виявити бажання до 06.11.2015 року включно продовжити службу в органах національної поліції, однак не зробив цього. Долучив лист сектору документального забезпечення ГУ НП у Львівській області з повідомленням, що заяв від ОСОБА_1 про прийом на службу до ГУНП у Львівській області не надходило /а.с.26/.

Позивач у судовому засідання пояснив, що в період з часу прийняття постанови Львівським окружним адміністративним судом про його поновлення на посаді, відкриття виконавчого провадження та до 06.11.2015 року включно кілька разів приходив до ГУ МВС України у Львівській області з проханням швидше виконати рішення суду про поновлення його на посаді, однак про своє поновлення датоване 06.11.2015 року дізнався лише на початку грудня з листа начальника ВПВР УДВС.

Судом з матеріалів справи встановлено, що начальник ВПВР УДВС ГТУЮ у Львівській області Бойко О.В. листом №09.1-45/533/В6-10058 від 27.11.2015 року повідомив позивача про закінчення виконавчого провадження щодо його поновлення на роботі /а.с.144/.

З наказом про своє звільнення від 06.11.2015 року позивач ознайомився лише 18.12.2015 року, прийшовши до ГУМВС України у Львівській області отримати трудову книжку /а.с.37/.

Доказів того, що позивач знав про його поновлення на роботі станом на 06.11.2015 року чи приступив до виконання посадових обов'язків відповідачами не надано.

Таким чином, станом на 06.11.2015 року позивач не був повідомлений про його поновлення на посаді, а отже, не попереджений як працівник міліції у визначеному порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів, як це передбачено п. 8 Перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію», та не міг виявити бажання, як працівник міліції, працювати в органах поліції, у порядку передбаченому п. 9 Перехідних положень цього ж Закону.

Суд звертає увагу відповідачів, що неможливість реалізувати позивачем передбачене для працівників міліції право виявити бажання продовжити службу в органах національної поліції пов'язана саме з діями відповідача 1, яким поновлено позивача на посаді в останній день існування органів міліції, та навіть не повідомлено про це позивача.

За таких обставин, позивача не можна вважати таким, що відмовився від проходження служби в поліції та/або не прийнятим на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, в розумінні п. 10 Перехідних положень Закону України «Про очищення влади».

З врахуванням викладеного, позовні вимоги про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення позивача та поновлення його на посаді є обґрунтованими.

Згідно з ч. 1 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

З врахуванням встановлених у справі обставин, суд дійшов висновку про необґрунтованість та безпідставність звільнення позивача та необхідність поновити його на раніше займаній посаді. Оскільки органи внутрішніх справ з 06.11.2015 року перебувають у стані припинення, однак ще не ліквідовані /а.с.50, 134-135/, на переконання суду належним способом захисту трудових прав позивача буде поновлення його на попередньо займаній посаді слідчого СВ Галицького РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області, з 07.11.2015 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Відповідно до відомостей з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДФС України про суми виплачених доходів за період з 01.10.2015 року по 31.03.2016 року ОСОБА_1, окрім нарахованої та виплаченої суми грошового забезпечення Галицьким РВ ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області, інших доходів не отримував /а.с.136/.

Згідно з довідкою про доходи виданою ОСОБА_1 за один робочий день 06.11.2015 року йому нараховано 54,87 грн. /а.с.133/. Оскільки з моменту звільнення до дня його поновлення на посаді рішенням суду вимушений прогул позивача становить 152 робочих дні, з Галицького РВ ГУМВС України у Львівській області на користь ОСОБА_1 слід стягнути середній заробіток в сумі 8340,24 грн. (54,87 грн. х 152 робочих дні).

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, згідно з ч. 3 цієї ж статті, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Обставини справи свідчать, що відповідні критерії відповідачем 1 не дотримані, що й зумовило звернення позивача за захистом своїх порушених прав до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення позивача, поновлення його на попередньо займаній посаді та виплату йому середнього заробітку за час вимушеного прогулу. У задоволенні ж позовної вимоги про поновлення позивача в органах національної поліції на посаді слідчого Галицького відділу поліції (м. Львів) ГУНП у Львівській області слід відмовити за безпідставністю.

Згідно з п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 256 КАС України негайно виконуються постанови суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби та присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць.

Тому, постанову суду в частині поновлення позивача на посаді та виплати заробітної плати у межах суми стягнення за один місяць слід звернути до негайного виконання.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільняються від сплати судового збору позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Керуючись ст.ст. 2, 7-14, 17-20, 50, 69-72, 86, 94, 136, 138, 158-163, 167, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

п о с т а н о в и в :

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області від 06.11.2015 року №826о/с про звільнення лейтенанта міліції ОСОБА_1, слідчого слідчого відділення Галицького районного відділу ЛМУ ГУМВС, з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил України, з 06.11.2015 року.

3. Поновити лейтенанта міліції ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; ідентифікаційний код НОМЕР_1) в органах внутрішніх справ на посаді слідчого слідчого відділення Галицького районного відділу Львівського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, з 07.11.2015 року.

4. Стягнути з Галицького районного відділу Львівського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; ідентифікаційний код НОМЕР_1) середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 8340 (вісім тисяч триста сорок) грн. 24 коп.

5. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

6. Постанову в частині поновлення в органах внутрішніх справ ОСОБА_1 та стягнення на його користь середнього заробітку в межах суми стягнення за один місяць у розмірі 1152 (одну тисячу сто п'ятдесят дві) грн. 27 коп. звернути до негайного виконання.

7. Судові витрати зі сторін не стягувати.

Постанова може бути оскаржена, згідно зі ст. 186 КАС України, протягом 10 днів з дня її проголошення чи отримання копії постанови, шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили, згідно зі ст. 254 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

У судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Повний текст постанови складено та підписано 21.06.2016 року.

Суддя Кравців О.Р.