Справа № 803/1717/15
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2016-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2016 року Справа № 876/9413/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Обрізко І.М.,

суддів Левицької Н.Г, Сапіги В.П.

за участю секретаря судового засідання Сідельник Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 04 серпня 2015 року по справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Понінківська картонно - паперова фабрика» до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових-повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Понінківська картонно - паперова фабрика» (надалі - ТзОВ «Понінківська картонно - паперова фабрика») звернулося з адміністративним позовом до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових-повідомлень-рішень № та № від 02.07.2015 року.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що взаємовідносини між ТзОВ «Понінківська картонно - паперова фабрика» та ТзОВ «Альдер Груп», операції з яким перевірялися, підтверджені первинними бухгалтерськими документами, складання яких обов'язкове згідно Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», а відтак оскаржувані податкові повідомлення - рішення є протиправними та підлягають скасуванню.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 04 серпня 2015 року задоволено позовні вимоги. Суд виходив з того, що реальність господарської операції позивача з ТзОВ «Альдер Груп» підтверджується договором купівлі - продажу, податковою угодою, видатковими та податковими накладними, ордерами на товари, актами приймання - передачі (внутрішнього) переміщення основних засобів платіжними дорученнями, використання товару підтверджується показами експлуатації. Вказані первинні документи відповідають вимогам, які ставляться щодо них. Відсутність товарно - транспортних накладних або порушення порядку їх заповнення свідчить лише про недотримання норм законодавства про автомобільний транспорт, а не податкового законодавства. Крім того, відповідачем не доведено, що вказана господарська операція заздалегідь суперечить інтересам держави та суспільства не була спрямована на реальне настання правових наслідків. Також контрагент позивача був зареєстрований як платник податку з ПДВ.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, сторона відповідача подала апеляційну скаргу, з якої із-за порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідності висновків суду обставинам справи, просить його скасувати та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що в поданих до перевірки податкових накладних відсутній код товару, що свідчить про походження товару від вітчизняного виробника. Не подано також висновків експертизи, сертифікатів відповідності, якісні посвідчення, техпаспорти, інструкції, що унеможливлює встановлення походження товару. Крім того, з поданих документів неможливо встановити їх реальну вартість. З'ясування походження товару по ланцюгу постачання встановити неможливо. Судом не звернено уваги, що в ході перевірки ТзОВ «Понінківська картонно - паперова фабрика» подано вимогу - лист щодо надання документів на яку не надано відповіді. Мається покликання на судову практику в подібних правовідносинах. В доповненнях звернено увагу про відсутність підтвердження по транспортуванню товару та що порушена кримінальна справа за ст.205 КК України по ТзОВ «Альдер Груп».

Не погодившись з апеляційною скаргою, сторона позивача скерувала до суду свої заперечення, де зазначено, що первинні документи відповідають вимогам, дані в них не є недостовірні, за постачання відповідав продавець, ТзОВ «Альдер Груп» перебувало в реєстрі.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом встановлено, підтверджено матеріалами справи, що на підставі акту №1642/03-18-22-02/37993343 від 29.04.2015 року за результатами документальної позапланової виїзної перевірки ТзОВ «Понінківська картонно-паперова фабрика» з питань, що становлять предмет заперечення до акту документальної позапланової виїзної перевірки №1044/03-18-22-02/37993343 від 27.03.2015 року, а саме: з питань здійснення фінансово-господарських операцій із ТзОВ «Укрінтеко», ТзОВ «Альдер Груп» за період з 01.11.2014 року по 30.11.2014 року, із ТзОВ «Укртранс-Порт», ТзОВ «Укрінтеко», ТзОВ «Росінсервіс», ТзОВ «Мірадоні Плюс» за період з 01.12.2014 року по 31.12.2014 року та використання в господарській діяльності товарів (робіт, послуг) придбаних у зазначених суб'єктів господарської діяльності Луцькою ОДПІ 13.05.2015 року винесені податкові повідомлення рішення №, яким зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 77429,00 грн. та №, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на суму 1841284,50 грн., з яких: 1227523,00 грн. за основним платежем та 613761,50 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями, які були оскаржені позивачем до Головного управління ДФС у Волинській області.

Рішенням №4140/10/03-20-10-03-06 від 15.06.2015 року податкове повідомлення-рішення № від 13.05.2015 року, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість в частині 1100709,00 грн. залишено без розгляду, в частині 740575,50 грн. без змін; податкове повідомлення-рішення № від 13.05.2015 року, яким зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток в частині 36286,00 грн. залишено без розгляду, в частині 41143,00 грн. без змін, а скаргу без задоволення; на суму, яка залишається без змін, а саме: податок на додану вартість в сумі 740575,50 грн., зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток в сумі 36286,00 грн..

На виконання рішення Головного управління ДФС у Волинській області від 15.06.2015 року Луцькою ОДПІ 02.07.2015 року сформовані податкове повідомлення-рішення №, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на суму 740575,50 грн., з яких 493717,00 грн. за основним платежем та 246858,50 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) та податкове повідомлення-рішення №, яким зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток в розмірі 41143,00 грн.

Згідно матеріалів перевірки, в листопаді 2014 року ТзОВ «Понінківська картонно-паперова фабрика» здійснювало фінансово-господарські операції з ТзОВ «Альдер-Груп».

Зокрема, 11.11.2014 року між ТзОВ «Понінківська картонно-паперова фабрика» (покупець) та ТзОВ «Альдер-Груп» (продавець) укладено договір купівлі-продажу №14-11/14КП (а.с.136).

Відповідно до умов даного договору продавець зобов'язується передати у власність покупця обладнання, а покупець зобов'язується прийняти дане обладнання й сплатити за нього договірну ціну.

Згідно додаткової угоди №1 від 14.11.2014 року поставка товару відбувається на умовах DDP склад покупця (вул. Перемоги, 34, смт. Понінка, Полонського району, Хмельницької області ) згідно редакції міжнародних правил Інкотермс 2010 року (а.с. 137).

Факт виконання даної фінансово-господарської операції підтверджується видатковими накладними №№ 4, 10, 15, 17, 20, 21, 33 від 30.11.2014 року, прибутковими ордерами на товари №№ 251/1, 250/1, 252/1, 246/1, 247/1, 248/1, 249/1 від 30.11.2014 року, податковими накладними №№ 4325, 4326, 4327, 4328,4323, 4322, 4324 від 30.11.2014 року, актами приймання - передачі (внутрішнього) переміщення основних засобів від 30.11.2014 року (а.с. 138-176).

Оплата за поставлене обладнання позивач здійснив у безготівковій формі згідно платіжних доручень, копії яких наявні в матеріалах справи (а.с. 177-201).

Крім того, факт використання придбаного позивачем обладнання згідно договору купівлі-продажу №14-11/14КП від 11.11.2014 року підтверджується наказами №№171-1, 171-2, 171-3 від 30.11.2014 року «Про введення в експлуатацію» об'єктів основних засобів (а.с. 160-162).

Відповідно до ст..1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Таким чином, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

Статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» встановлено вимоги до первинних документів, які є підставою для бухгалтерського обліку. Такі первинні документи повинні мати обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що первинні документи, подані на підтвердження господарської операції позивача з ТзОВ «Альдер-Груп» відповідають зазначеним вимогам законодавства, оскільки містять усі вищевказані реквізити.

Згідно з підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V Кодексу.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 ПК України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення, серед іншого, операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6 статті 198 ПК України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 11 статті 201 цього Кодексу).

Враховуючи вище наведене, колегія суддів зазначає, що податковим кодексом чітко визначено необхідні умови для формування податкового кредиту з податку на додану вартість - наявність належним чином оформленої податкової накладної або іншого документа, передбаченого пунктом 201.11 статті 201 ПК України.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що включений позивачем в податкові декларації податковий кредит з ПДВ та податок на прибуток підтверджений відповідними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку, податковими накладними, оформленими у відповідності до вимог чинного законодавства.

Щодо покликання апелянта на те, що господарські операції між позивачем та ТзОВ «Альдер Груп» реально не здійснювалися, то колегія суддів звертає увагу на те, що змінами, внесеними до статті 228 ЦК Законом України від 02 грудня 2010 року № 2756-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям Податкового кодексу України», встановлено два окремі види недійсності правочинів: ті, що порушують публічний порядок і є нікчемними, та ті, що вчинені з метою, яка суперечить інтересам держави і суспільства, і є оспорюваними, недійсність яких прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інші заінтересовані особи можуть заперечувати їх дійсність в судовому порядку на підставах, встановлених законом (частина третя статті 215 ЦК України).

Таким чином, у новій редакції статті 228 ЦК передбачено, що правочин, який не відповідає інтересам держави і суспільства, може бути визнаний недійсним судом. Також законодавець визначив наслідки визнання такого правочину недійсним.

Відтак, враховуючи наведені норми права, колегія суддів приходить до висновку, що оскільки договірні стосунки позивача з ТзОВ «Альдер Груп» мали місце в 2014 році, то в дію вступила норма ст. 228 ЦК України в новій редакції де зазначено, що у разі спірності договору як такий що не виконувався слід доводити окремо в суді. Податковий орган цим не скористався.

Вказана позиція не суперечить висновку Верховного Суду України викладеному в судовому рішенні від 18.11.2014 року, відповідно до якого, застосування наслідків недійсного правочину, які були укладені з метою, що суперечить інтересам держави і суспільства, передбачених частиною третьою ст. 228 ЦК України, мають застосовуватися до правочинів, недійсність яких встановлюється судом.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, а також відсутня невідповідність висновків суду обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 160 ч.3, 195, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, Львівський апеляційний адміністративний суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області залишити без задоволення, постанову Волинського окружного адміністративного суду від 04 серпня 2015 року по справі № 803/1717/15- без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня виготовлення ухвали в повному обсязі, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя І.М. Обрізко

Судді Н.Г. Левицька

В.П. Сапіга

Повний текст виготовлено 17.06.2016 року.