Справа № 812/133/16
Суддя: Арабей Тетяна Георгіївна
Дата ухвалення: 2016-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Смішлива Т.В.
Суддя-доповідач - Арабей Т. Г.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2016 року справа №812/133/16

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Арабей Т.Г., Геращенка І.В., Гайдара А.В., за участю секретаря судового засідання - Челахової О.О., за участю позивача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Лисичанську Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 16 березня 2016 року у справі № 812/133/16 за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м.Лисичанську Луганської області, Державної податкової інспекції у м. Лисичанську Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області про визнання незаконним та скасування висновку, наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

22 лютого 2016 року, ОСОБА_2 звернулась до Луганського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області, Державної податкової інспекції у м. Лисичанську Головного управління ДФС України у Луганській області (з урахуванням уточнень) про визнання незаконним висновок інспекції про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених п.2 ч.5 ст.5 Закону України "Про очищення влади", від 09 грудня 2015 року за № 4111/12-09-17-02 в частині недостовірності відомостей, визначених п. 2 ч. 5 ст. 5 Закону України "Про очищення влади", у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2014 рік; визнання незаконним та скасування наказу Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області від 29 січня 2016 року № 5-ос про звільнення з роботи ОСОБА_2; поновлення ОСОБА_2 на посаді головного спеціаліста відділу обслуговування громадян Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області; стягнення з Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області на користь ОСОБА_2 заробітну плату за час вимушеного прогулу з 30 січня 2016 року по 16 березня 2016 року в сумі 11 893,76 грн. (а.с. 2-4, 80-82).

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 16 березня 2016 року у справі № 812/133/16 адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано висновок Державної податкової інспекції у м. Лисичанську Головного управління ДФС України у Луганській області про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених п.2 ч.5 ст.5 Закону України "Про очищення влади", № 4111/12-09-17-02 від 09 грудня 2015 року. Визнано протиправним та скасовано наказ Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області № 5-ос від 29 січня 2016 року про звільнення ОСОБА_2. Поновлено ОСОБА_2 на посаді головного спеціаліста відділу обслуговування громадян Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області з 01 лютого 2016 року. Стягнуто з Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області на користь ОСОБА_2 заробітну плату за час вимушеного прогулу (з 01 лютого 2016 року по час прийняття судового рішення про поновлення на роботі) у сумі 7 917,76 грн. з відрахуванням відповідних податків та зборів на доходи фізичних осіб, сплата яких є обов'язковою у встановленому законом порядку (а.с. 122-128).

Не погодившись із судовим рішенням, Державна податкова інспекція у м. Лисичанську Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області подала апеляційну скаргу, в обґрунтування якої посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Вважає, що судом не вірно зроблено висновок, що звільнення позивача з займаної посади тягне за собою суворі та негативні наслідки для позивача, а саме - заборону займати протягом 10 років з дня набрання чинності Законом України «Про очищення влади» посади щодо яких здійснюється очищення влади.

При цьому апелянт наголошував, що суд не надав правової оцінки ч. 4 ст. 5 Закону України «Про очищення влади», відповідно до якої організація проведення перевірки осіб покладається на керівника відповідного органу, до повноважень якого належить звільнення з посади особи, стосовно якої здійснюється перевірка.

Апелянтом зазначено, що податковий орган висновок від 09 грудня 2015 року зроблено на підставі податкової інформації винятково позивача та вимог Порядку проведення перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України «Про очищення влади», та форми висновку про результати такої перевірки, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 03 листопада 2014 року № 1100, а рішення суду першої інстанції прийнято на підставі даних, наданих Управлінням Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області.

При цьому апелянтом зазначено, що негативні наслідки тягне за собою спірний наказ про звільнення, а не висновок податкового органу, відтак, суд першої інстанції неправомірно визнав наданий податковим органом висновок неправомірним .

Крім того, податковим органом при проведені перевірки встановлено, що вартість майна позивача, вказаного у декларації не відповідає наявній у податковій інформації про доходи отримані позивачем із законних джерел.

Вважає, що висновок суду щодо про неповне дослідження контролюючим органом доходів позивача з законним джерел не відповідає обставинам справи.

У зв'язку із вищевказаним інспекція просила суд скасувати постанову суду першої інстанції, прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі (а.с. 135-145).

10 червня 2016 року позивачем до канцелярії суду надіслані заперечення на апеляційну скаргу (а.с. 186-194).

У судовому засіданні позивач надала пояснення аналогічні викладеним у запереченнях, просила суд залишити постанову суду першої інстанції без змін.

Представники першого та другого відповідача у судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

14 червня 2016 року до канцелярії суду надійшло клопотання від представника Державної податкової інспекції у м. Лисичанську Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області щодо розгляду апеляційної скарги без участи представника податкового органу (а.с. 203).

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне залишити постанову суду першої інстанції без змін, з наступних підстав.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_2 з 27 листопада 2012 року призначено на тимчасову посаду провідного спеціаліста відділу обслуговування громадян Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області за строковим договором на підставі Наказу управління № 77 від 27 листопада 2012 року. У подальшому дія трудового договору неодноразово продовжувалась, що підтверджено записами в трудовій книжці. З 12 серпня 2015 року позивач працювала на посаді головного спеціаліста Відділу обслуговування громадян (а.с. 6-8, 105, 115-116).

ОСОБА_2 24 березня 2015 року подала декларацію про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2014 рік, у якій в розділі ІІІ "Відомості про нерухоме майно", що перебуває у власності, в оренді чи іншому праві користування декларанта, та витрати декларанта на придбання такого майна або на користування ним, в п.24 зазначено квартира загальною площею 35 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 11-15).

Наказом Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області № 60-ос від 17 червня 2015 року призначено проведення перевірки достовірності відомостей щодо застосування заборон, передбачених ч. 3-4 ст. 1 Закону України "Про очищення влади", з яким ОСОБА_2 ознайомлена особисто (а.с. 106-108).

08 липня 2015 року позивачем надано заяву про надання згоди на проведення перевірки у відповідності до Закону України "Про очищення влади" (а.с. 110).

Результати перевірки, передбаченої Законом України "Про очищення влади", оформлено висновком Державної податкової інспекції у м. Лисичанську Головного управління ДФС у Луганській області від 09 грудня 2015 року № 4111/12-09-17-02, відповідно до якого ОСОБА_2 у декларації вказала достовірні відомості щодо наявності майна (майнових прав), набутого нею за час перебування на посадах, визначених у п. 1-10 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про очищення влади", які відповідають наявній податковій інформації про її майно, однак, встановлено, що вартість майна, набутого ОСОБА_2 за час перебування на посадах, визначених у п. 1-10 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про очищення влади", не відповідає наявній податковій інформації про доходи, отримані нею із законних джерел. У розділі ІІІ наданої декларації вказана квартира, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 та яку придбано за час перебування на посадах, визначених у п. 1-10 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про очищення влади", вартість якої не відповідає наявній податковій інформації про доходи, отримані ОСОБА_2 із законних джерел. Вартість квартири перевищує суму доходів, отриманих із законних джерел (а.с.10).

Листом від 16 грудня 2015 року Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську просило Державну податкову інспекцію у м. Лисичанську Головного управління ДФС України у Луганській області провести додаткову перевірку для уточнення отриманої інформації щодо висновку по ОСОБА_2 (а.с. 58).

У відповідь на вказаний лист 28 грудня 2015 року податковий орган повідомив управління про відсутність підстав для проведення додаткової перевірки, оскільки не надано додаткової інформації, яка впливає на суть раніше надісланого висновку (а.с. 59).

На підставі зазначеного висновку Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську складено довідку від 09 грудня 2015 року про результати перевірки, передбаченої Законом України "Про очищення влади" (а.с. 111-112) та прийнято наказ № 5-ос від 29 січня 2016 року, яким ОСОБА_2 звільнено з посади головного спеціаліста відділу обслуговування громадян Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області з 29 січня 2016 року з підстав, передбачених Законом України "Про очищення влади" та п.7-2 ст.36 Кодексу законів про працю (а.с. 5).

Спірним питанням у справі, є правомірність наданого податковим органом висновку про проведення перевірки та прийняття управлінням спірного наказу про звільнення позивача.

Задовольняючи позовні вимоги позивача суд першої інстанції виходив з того, що фіскальним органом перевірку відносно ОСОБА_2 проведено формально, без дотримання принципів презумпції невинуватості та індивідуальної вини, оскільки не враховано доходи членів сім'ї позивача, з якими позивачка проживала разом та вела спільний побут, про що зазначила у декларації, відтак висновок фіскального органу є таким, що підлягає скасуванню.

При цьому, спірний наказ про звільнення позивача із займаної посади також підлягає скасуванню, оскільки його прийнято на підставі висновку фіскального органу.

Суд апеляційної інстанції погоджується з рішенням суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно до п. 15 ч. 1 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування. Будь-яка публічна службу є державною.

Відповідно до ч.1 ст. 1 Закону України "Про очищення влади" від 16 вересня 2014 року № 1682-VII (далі - Закон № 1682) очищення влади (люстрація) - це встановлена цим Законом або рішенням суду заборона окремим фізичним особам обіймати певні посади (перебувати на службі) (далі - посади) (крім виборних посад) в органах державної влади та органах місцевого самоврядування.

Згідно з ч. 2 ст. 1 Закону № 1682 очищення влади (люстрація) здійснюється з метою недопущення до участі в управлінні державними справами осіб, які своїми рішеннями, діями чи бездіяльністю здійснювали заходи (та/або сприяли їх здійсненню), спрямовані на узурпацію влади Президентом України ОСОБА_5, підрив основ національної безпеки і оборони України або протиправне порушення прав і свобод людини, і ґрунтується на принципах: верховенства права та законності; відкритості, прозорості та публічності; презумпції невинуватості; індивідуальної відповідальності; гарантування права на захист.

Частиною 8 ст. 3 Закону № 1682 визначено, що заборона, передбачена частиною третьою статті 1 цього Закону, застосовується до осіб, перевірка стосовно яких встановила недостовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав), зазначених у поданих ними за попередній рік деклараціях про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру, складених за формою, що встановлена Законом України "Про засади запобігання і протидії корупції", та/або невідповідність вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) в їх деклараціях, набутого (набутих) за час перебування на посадах, визначених пунктами 1 - 10 частини першої статті 2 цього Закону, доходам, отриманим із законних джерел.

Відтак, одним із методів очищення влади є здійснення перевірок достовірності відомостей щодо наявності майна (майнових прав) та перевірок відповідності такого майна (майнових прав) законним доходам осіб, що підлягають перевіркам.

При цьому, в разі виявлення недостовірності таких відомостей або ж встановлення невідповідності майна (майнових прав) законним доходам, до осіб, щодо яких здійснюється очищення влади (люстрація), застосовуються відповідні заборони.

Підстави й порядок проведення перевірок достовірності відомостей щодо наявності майна (майнових прав) та перевірок відповідності такого майна (майнових прав) законним доходам осіб також визначаються Законом України "Про очищення влади".

Так, ч. 1 ст. 4 Закону № 1682 встановлено, що особи, які перебувають на посадах, визначених у п.п. 1-10 ч. 1 ст. 2 цього Закону, подають керівнику або органу, зазначеному у ч. 4 ст. 5 цього Закону, власноручно написану заяву, у якій повідомляють про те, що до них застосовуються заборони, визначені частиною 3 або 4 ст.1 цього Закону, або повідомляють про те, що до них не застосовуються відповідні заборони, та про згоду на проходження перевірки, згоду на оприлюднення відомостей щодо них відповідно до цього Закону.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що позивач є особою, яка займає посаду, щодо яких, у відповідності до п. 10 ч. 1 ст. 2 Закону № 1682, здійснюються заходи з очищення влади (люстрації) та щодо якої проводиться перевірка достовірності відомостей щодо наявності майна (майнових прав) та відповідність вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру, поданій особою за минулий рік доходам, отриманим із законних джерел.

Згідно з ч. 4 ст. 5 Закону № 1682 організація проведення перевірки осіб покладається на керівника відповідного органу, до повноважень якого належить звільнення з посади особи, стосовно якої здійснюється перевірка.

Постановою Кабінету Міністрів України № 563 від 16 жовтня 2014 року "Деякі питання реалізації Закону України "Про очищення влади" затверджено Порядок проведення перевірки достовірності відомостей щодо застосування заборон, передбачених частинами третьою і четвертою статті 1 Закону України "Про очищення влади" (далі - Порядок № 563) та Перелік органів, що проводять перевірку достовірності відомостей щодо застосування заборон, передбачених частинами третьою і четвертою статті 1 Закону України "Про очищення влади".

Відповідно до Переліку органів, що проводять перевірку достовірності відомостей щодо застосування заборон, передбачених Законом № 1682 обов'язок зі здійснення перевірок відомостей щодо заборон, які можуть бути застосовані до осіб у частині недостовірності відомостей щодо наявності майна (майнових прав), зазначених у поданих ними за попередній рік деклараціях про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру покладено на Державну фіскальну службу України.

Відповідно до ч. 5 ст. 5 Закону № 1682 перевірці підлягають: достовірність вказаних у заяві відомостей щодо незастосування заборон, передбачених частинами третьою та четвертою статті 1 цього Закону; достовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав) та відповідність вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру, поданій особою за минулий рік за формою, що встановлена Законом України "Про засади запобігання і протидії корупції", набутого (набутих) за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1 - 10 частини першої статті 2 цього Закону, доходам, отриманим із законних джерел.

Згідно з ч. 10 ст. 5 Закону № 1682 у разі встановлення за результатами перевірки недостовірності відомостей, визначених пунктом 2 частини п'ятої цієї статті, орган, який проводив перевірку, протягом трьох робочих днів з дня виявлення всіх недостовірностей та/або невідповідностей, але не пізніше ніж на тридцятий день з дня отримання запиту та копії декларації особи, повідомляє про них особу, стосовно якої проводиться перевірка. Особа, стосовно якої проводиться перевірка, не пізніше ніж на п'ятнадцятий робочий день з дня отримання нею відповідного повідомлення надає письмове пояснення за такими фактами та підтверджуючі документи, які є обов'язковими для розгляду та врахування відповідним органом при підготовці висновку про перевірку.

Пунктами 27, 28 Порядку № 563 визначено, що в разі встановлення за результатами перевірки недостовірності відомостей, зазначених у п. 2 ч. 5 ст. 5 Закону № 1682, ДФС протягом трьох робочих днів з дня виявлення всіх фактів недостовірності та/або невідповідності відомостей, але не пізніше ніж на тридцятий день з дня надходження запиту та копії декларації особи, стосовно якої проводиться перевірка, повідомляє про них зазначеній особі.

Особа, стосовно якої проводиться перевірка, не пізніше ніж на п'ятнадцятий робочий день з дня отримання нею відповідного повідомлення надає письмове пояснення за фактами, зазначеними у п. 27 цього Порядку, та підтверджені документи, які є обов'язковими для розгляду та врахування ДФС під час підготовки висновку про перевірку.

Пунктом 35 Порядку № 563 передбачено, що якщо відповідь/висновок/копія судового рішення, що надійшли від органів перевірки за результатами перевірки, є неповними або суперечать іншим матеріалам перевірки, орган, в якому проводиться перевірка, з метою проведення додаткової перевірки чи уточнення отриманої інформації одноразово звертається із запитом до органів перевірки, які зобов'язані розглянути його та надати відповідь протягом десяти робочих днів.

Міністерством фінансів України наказом № 1100 від 03 листопад 2014 року затверджено Порядок проведення перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України "Про очищення влади" (далі - Порядок № 1100), яким визначено процедуру проведення органами ДФС перевірки достовірності відомостей, визначених п. 2 ч. 5 ст. 5 Закону України "Про очищення влади", зазначених особами, перелік яких наведено у п.п.1-11 ч. 1 ст. 2 Закону № 1682, у деклараціях про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за минулий рік, за формою, встановленою Законом України "Про засади запобігання і протидії корупції".

Відповідно до абз. 2 п. 1 Порядку № 1100 його дія поширюється на осіб, стосовно яких проводиться перевірка, контролюючі органи, органи державної влади, органи місцевого самоврядування та органи, визначені ч. 4 ст. 5 Закону № 1682. Перевірка відомостей щодо членів сім'ї особи, стосовно якої проводиться перевірка, вказаних у декларації, не проводиться.

Пунктом 3 Порядку № 1100 встановлено загальний алгоритм проведення органами ДФС перевірки, який включає такі складові:

1) отримання від керівника відповідного органу, передбаченого ч. 4 ст. 5 Закону № 1682, запиту про проведення перевірки достовірності відомостей щодо особи, стосовно якої проводиться перевірка, а також копії декларації цієї особи;

2) одержання у разі необхідності та в межах повноважень, визначених Податковим кодексом України, від державних органів, органів місцевого самоврядування, банків, інших юридичних осіб публічного права, а також платників податків інформації, копій підтверджуваних документів, які стосуються відомостей, зазначених у декларації;

3) проведення перевірки, що фактично полягає в:

- аналізі наявної в контролюючого органу податкової інформації щодо доходів, отриманих особою, стосовно якої проводиться перевірка, з метою з'ясування джерел їх отримання, в тому числі щодо повноти їх відображення в декларації;

- порівнянні відомостей про вказане в декларації майно (майнові права), набуте (набуті) особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у п.п.1-10 ч. 1 ст. 2 Закону № 1682, з наявною в контролюючого органу податковою інформацією про майно (майнові права) такої особи з метою з'ясування достовірності відомостей щодо його (їх) наявності;

- порівняльному аналізі наявної інформації з метою засування відповідності вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації, набутого (набутих) особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у п.п.1-10 ч. 1 ст. 2 Закону № 1682, доходам, отриманим із законних джерел;

4) повідомлення особі, стосовно якої проводиться перевірка, про виявлення перевіркою всіх недостовірностей та/або невідповідностей;

5) одержання від особи, стосовно якої проводиться перевірка, письмового пояснення та підтверджуваних документів щодо виявлених перевіркою недостовірностей та/або невідповідностей з метою обов'язкового їх розгляду та врахування при підготовці висновку про перевірку;

6) підготовка висновку про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 5 Закону № 1682, за встановленою формою та надсилання його відповідному органу, від якого отримано запит про перевірку та копію декларації особи, стосовно якої проводилася перевірка.

Як передбачено п. 4 Порядку № 1100 при проведенні перевірки використовується наявна в інформаційних ресурсах контролюючих органів податкова інформація, інформація, що міститься в податкових деклараціях платників податків (у разі їх подання відповідно до законодавства), інша інформація, що надійшла до контролюючих органів.

При перевірці контролюючим органом використовується інформація, надана особою, стосовно якої проводиться перевірка, з власної ініціативи чи за запитом контролюючого органу, а також інформація, що надходить від суб'єктів інформаційних відносин та платників податків (фізичних та юридичних осіб) в установленому законом порядку.

Відповідно до п. 6 Порядку № 1100 отримана та узагальнена податкова інформація порівнюється на предмет її достовірності з даними, вказаними в декларації.

За результатами такого порівняння встановлюється відсутність/наявність недостовірностей та/або невідповідностей між податковою інформацією та вказаними в декларації відомостями, а також відсутність/наявність невідповідності вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації, набутого (набутих) особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у п.п.1-10 ч.1 ст.2 Закону України "Про очищення влади", доходам, отриманим із законних джерел.

Недостовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації, вказується у висновку про проведення перевірки у разі, якщо особою, стосовно якої проводиться перевірка, не вказано або вказано неповну інформацію про таке майно (майнові права) у декларації.

Наявність невідповідності вартості майна, вказаного (вказаних) у декларації, набутого (набутих) особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у п.п. 1-10 ч. 1 ст. 2 Закону № 1682, доходам, отриманим із законних джерел, вказується у висновку про проведення перевірки у разі, якщо вартість такого майна (майнових прав) перевищує суму доходів, отриманих із законних джерел.

Пунктом 12 Порядку № 1100 також визначено, що в разі встановлення за результатами перевірки недостовірностей та/або невідповідностей у будь-якому з розділів декларації контролюючий орган, крім одержання в межах своїх повноважень від державних органів, органів місцевого самоврядування, інших юридичних осіб публічного права, а також платників податків інформації та копій необхідних документів щодо зазначених відомостей, протягом трьох робочих днів з дня виявлення таких недостовірностей та/або невідповідностей, але не пізніше ніж на тридцятий день з дня отримання запиту та копії декларації особи, стосовно якої проводиться перевірка, повідомляє про них таку особу з метою отримання пояснень причин виникнення недостовірностей та/або невідповідностей та копій документів, які підтверджують зазначені у декларації відомості.

Особа, стосовно якої проводиться перевірка, не пізніше ніж на п'ятнадцятий робочий день з дня отримання нею відповідного повідомлення надає письмове пояснення за такими фактами та підтверджувані документи, які є обов'язковими для розгляду та врахування відповідним контролюючим органом при підготовці висновку про результати перевірки.

Згідно з п. 14 Порядку № 1100 висновок про результати перевірки, підписаний керівником контролюючого органу (або особою, яка виконує його обов'язки), який проводив перевірку, надсилається керівнику органу, передбаченому ч. 4 ст. 5 Закону № 1682, не пізніше ніж на шістдесятий день з дня початку проходження перевірки.

Перевірку щодо ОСОБА_2 проведено ДПІ у м. Лисичанську Головного управління ДФС України у Луганській області.

Як вбачається з матеріалів справи, для проведення перевірки податковим органом отримано запит про перевірку, копії декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2014 рік, а також копія трудової книжки та заяви позивача на проведення перевірки передбаченої Закону № 1682, надсилалися запити про надання відомостей про ОСОБА_2 до Державної авіаційної служби України, Державного агентства земельних ресурсів України, Державної інспекції України з безпеки на морському та річковому транспорті, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, УДАІ УМВС України у Луганській області.

З висновку податкового органу від 09.12.2015 року вбачається, що згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_2 має право власності на квартиру за адресою АДРЕСА_1, яку придбано за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону № 1682. Вартість квартири перевищує суму доходів, отриманих із законних джерел. ( а.с.10)

При цьому, у висновку відсутні дані як про вартість придбання вказаної квартири, так і про суму отриманого ОСОБА_2 доходу на час придбання квартири. Відсутні посилання на те, чи надавала ОСОБА_2 пояснення та документи під час перевірки, чи такі пояснення не надавались.

Як встановлено в суді першої інстанції,згідно нотаріально посвідченого договору купівлі - продажу квартири від 19.12.2012, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_2, остання купила однокімнатну квартиру за адресою АДРЕСА_1, житловою площею 35,00 кв.м, за 20 600,00 грн (а.с. 22).

Згідно декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2012 рік ОСОБА_2 у 2012 році проживала та мала спільний побут та бюджет разом з чоловіком ОСОБА_6, донькою - ОСОБА_7 та батьками чоловіка - ОСОБА_8 та ОСОБА_9 Дохід ОСОБА_2 у 2012 році склав 1 698,00 грн, а дохід членів сім'ї декларанта становив 61 653,00 грн. (а.с. 18-19)

Судом першої інстанції також досліджена інформація про доходи членів сім'ї декларанта підтверджена довідками УПФУ в м. Лисичанську про розмір виплаченої пенсії у 2012 році ОСОБА_10, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 (а.с. 74, 87, 88).

Пояснення ОСОБА_2 від 11 листопад 2015 року про те, що квартиру придбано за рахунок збережень її чоловіка та батьків (а.с. 64), податковим органом до уваги не прийнято та не перевірено, у висновку аналізу не наведено.

При цьому, ДПІ у м. Лисичанську Головного управління ДФС України у Луганській області надано до суду інформацію про доходи ОСОБА_2 (ОСОБА_2) за період з 1998 року (а.с. 68-70) та про доходи її чоловіка ОСОБА_6 за аналогічний період (а.с. 71)

Відповідно до наданої позивачем довідки Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську від 01 лютого 2015 року ОСОБА_6 є інвалідом ІІ групи та отримує пенсію по інвалідності внаслідок загального захворювання. Розмір пенсії, сплаченої ОСОБА_10 у 2012 році становив 19 056,13 грн. (а.с. 74).

Зазначені дані в інформації податкового органу відсутні.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що при складенні висновку від 09 грудня 2015 року податковим органом не враховано, що Закон № 1682 не конкретизує, яке саме майно слід вважати набутим особою, щодо якої проводиться перевірка. Також Закон не містить переліку джерел, доходи з яких мають враховуватися при перевірці, та не визначає будь-яких критеріїв оцінки відповідності вартості майна розміру доходів.

За змістом п. 2 ч. 5 ст. 5 Закону № 1682 перевірці підлягають достовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав) та відповідність вартості майна, вказаного (вказаних) у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру, поданій особою за минулий рік за формою, що встановлена Законом України "Про засади запобігання і протидії корупції", набутого (набутих) за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 цього Закону, доходам, отриманим із законних джерел.

Тобто, дослідження розміру та джерел доходів членів сім'ї та близьких родичів особи, щодо якої ведеться перевірка, закон не передбачає.

Відповідач та фіскальний орган також не враховують правовий режим майна декларанта та членів його сім'ї, отриманих їз законних джерел. Наслідком цього є прийняття хибних висновків про фінансову неспроможність особи, стосовно якої здійснюється перевірка .

ОСОБА_2 з 17 лютого 2001 року перебуває у шлюбі з ОСОБА_6, що підтверджено свідоцтвом про одруження НОМЕР_1 (а.с 84).

Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч.1 ст.61 Сімейного кодексу України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Згідно ч.1 ст.70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Наявність невідповідності вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації, набутого (набутих) особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1 - 10 частини першої статті 2 Закону, доходам, отриманим із законних джерел, вказується у висновку про проведення перевірки у разі, якщо вартість такого майна (майнових прав) перевищує суму доходів, отриманих із законних джерел.

Відповідно до Методичних рекомендацій щодо заповнення декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру особами, уповноваженими на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та іншими особами у розділі П "Відомості про доходи" декларації зазначаються відомості про суми одержаного (нарахованого) доходу декларантом та членів сім'ї. Доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру особами, уповноваженими на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та іншими особами у рядку 17 (стовб. 2) декларації зазначається сукупний розмір оподатковуваного доходу одержаного членами сім'ї декларанта від провадження підприємницької та незалежної професійної діяльності.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що в оскаржуваному висновку не вказано, а ні вартості майна, а ні суми доходу отриманого із законних джерел позивачем та членами її родини( сукупний дохід всіх членів сім'ї ), фіскальний орган робить висновок , посилаючись тільки на отриманий дохід позивачки у 2014 році, який складає 36049,32 грн.

В чому не відповідають дані, зазначені в декларації за 2014 рік фіскальним органом не зазначено. Відповідно, не проводиться порівняння суми доходу отриманого із законних джерел з сумою витрат на придбання майна.

Зазначення такої невідповідності( приведення арифметичних даних) під час розгляду справи та в апеляційній скарзі, судом до уваги не приймаються, оскільки вони не визначені у висновку про результати перевірки та не наведені у відповіді на запит про проведення додаткової перевірки, мають не конкретизований характер встановлених порушень законодавства , що позбавляє суд перевірити підстави щодо результатів перевірки,викладених у висновку.

Відтак, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що фіскальним органом перевірку відносно ОСОБА_2 проведено формально, без дотримання принципів презумпції невинуватості та індивідуальної вини , що спірний висновок фіскального органу прийнято без дотримання вимоги щодо пропорційності, яка передбачає, зокрема, прийняття рішення суб'єктом владних повноважень з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Крім того, відповідачами не враховано, що позивач на момент придбання майна ( 19.12.2012 року)працювала на посаді державного службовця тільки три тижні( з 27.11.2012року), ще не отримавши ані заробітну плату за місяць.

Таким чином, відповідно до встановлених обставин справи та аналізуючи наведені норми Закону України "Про очищення влади" суд вважає, що апелянтом не надано суду достатніх доказів на підтвердження правомірності доводів, викладених у про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 5 Закону України "Про очищення влади", а тому оскаржуваний висновок є протиправним та підлягає скасуванню в повному обсязі.

Згідно з п. 36 Порядку N 563 на підставі відповіді за результатами перевірки, відповідальний структурний підрозділ у триденний строк з дня надходження останньої відповіді, який є підставою для застосування заборони, передбаченої ч. 3 або 4 ст. 1 Закону готує довідку про результати перевірки за формою згідно з додатком 5 та подає її керівнику органу.

На підставі зазначеного висновку Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську складено довідку від 09 грудня 2015 року про результати перевірки, передбаченої Законом України "Про очищення влади" (а.с. 111-112) та прийнято наказ № 5-ос від 29 січня 2016 року, яким ОСОБА_2 звільнено з посади головного спеціаліста відділу обслуговування громадян Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області з 29 січня 2016 року з підстав, передбачених Законом України "Про очищення влади" та п.7-2 ст.36 Кодексу законів про працю (а.с. 5).

Враховуючи те, що спірний наказ про звільнення прийнято на підставі висновку фіскального органу, який суд визнав протиправним та таким, що підлягає скасуванню, спірний наказ про звільнення позивача також є таким, що підлягає скасуванню, а позивач підлягає поновленню на посаді головного спеціаліста відділу обслуговування громадян Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області з виплатою їй середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Згідно з ч. 14 ст. 5 Закону України "Про очищення влади" керівник органу, передбачений ч. 4 цієї статті, на підставі висновку про результати перевірки, яким встановлено недостовірність відомостей, визначених пунктами 1 та/або 2 частини п'ятої цієї статті, не пізніше ніж на третій день з дня отримання такого висновку, керуючись положеннями частини третьої або четвертої статті 1 цього Закону, звільняє таку особу із займаної посади або не пізніше ніж на третій день з дня його отримання надсилає такий висновок керівнику органу (органу), до повноважень якого належить звільнення та ініціювання звільнення з посади особи, стосовно якої було здійснено перевірку, для її звільнення з посади у встановленому законом порядку не пізніше ніж на десятий день з дня отримання висновку.

Суд апеляційної інстанції також звертає увагу, що в порушення зазначеної норми, перший відповідач звільнив позивача не через три дні, а через сорок днів, без наведення підстав такої затримки.

З урахуванням вищевикладеного та з урахуванням положення ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції були правильно встановлені обставини справи та постанова прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду не вбачається.

З огляду на вищезазначене та керуючись ст.ст. 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Лисичанську Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області - залишити без задоволення.

Постанову Луганського окружного адміністративного суду від 16 березня 2016 р. у справі № 812/133/16 за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м.Лисичанську Луганської області , Державної податкової інспекції у м. Лисичанську Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області про визнання незаконним та скасування висновку, наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - залишити без змін.

Вступну та резолютивну частини ухвали прийнято в нарадчій кімнаті та проголошено в судовому засіданні 15 червня 2016 року.

Повний текст ухвали виготовлено 17 червня 2016 року.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а в разі складення в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі

Судді

Т.Г.Арабей

І.В. Геращенко

А.В. Гайдар