Справа № 820/667/16
Суддя: Кононенко З.О.
Дата ухвалення: 2016-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2016 р. Справа № 820/667/16
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Кононенко З.О.

Суддів: Калитки О. М. , Бондара В.О.

за участю секретаря судового засідання Струкової Н.В.

представника позивача Олійник О.М.

представника відповідача Сукач Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Харківської митниці ДФС на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 06.04.2016р. по справі № 820/667/16

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Екомобілі"

до Харківської митниці ДФС

про скасування рішень та карток відмови,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 06.04.2016 р. позов ТОВ «Екомобілі» задоволений.

Визнано протиправними та скасовано рішення Харківської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів, прийнятті щодо товариства з обмеженою відповідальністю "Екомобілі", а саме:

- від 14.08.2015 р. №807000011/2015/001515/2;

- від 26.08.2015 р. №807000011/2015/001576/2, №807000011/2015/001577/2;

- від 27.08.2015 р. №807000011/2015/001579/2;

- від 04.09.2015 р. №807000011/2015/001655/2, №807000011/2015/001654/2;

- від 08.09.2015 р. №807000011/2015/001691/2, №807000011/2015/001692/2;

- від 16.09.2015 р. №807000011/2015/001697/2, №807000011/2015/001698/2;

-від 17.09.2015р. №807000011/2015/001699/2, №807000011/2015/001700/2, №807000011/2015/001771/2, №807000011/2015/001762/2, №807000011/2015/001763/2, №807000011/2015/001772/2;

- від 18.09.2015 р. №807000011/2015/001764/2;

-від 23.09.2015р. №807000011/2015/001768/2, №807000011/2015/001779/2, №807000011/2015/001780/2, №807000011/2015/001769/2, №807000011/2015/001811/2, №807000011/2015/001812/2;

- від 25.09.2015 р. №807000011/2015/001832/2;

- від 28.09.2015 р. №807000011/2015/001816/2, №807000011/2015/001817/24;

- від 29.09.2015 р. №807000011/2015/001863/2, №807000011/2015/001862/2.

Визнано протиправними та скасовано картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №№ 807110001/2015/00460, 807110001/2015/00481, 807110001/2015/00495, 807110001/2015/00509, 807110001/2015/00513, 807110001/2015/00516, 807110001/2015/00531, 807110001/2015/00530, 807110001/2015/00538, 807110001/2015/00549, 807110001/2015/00478, 807110001/2015/00488, 807110001/2015/00496, 807110001/2015/00511, 807110001/2015/00514, 807110001/2015/00517, 807110001/2015/00527, 807110001/2015/00529, 807110001/2015/00534, 807110001/2015/00477, 807110001/2015/00487, 807110001/2015/00508, 807110001/2015/00512, 807110001/2015/00515, 807110001/2015/00526, 807110001/2015/00528, 807110001/2015/00540, 807110001/2015/00548, прийняті Харківською митницею ДФС щодо товариства з обмеженою відповідальністю "Екомобілі".

Стягнуто на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору.

Харківська митниця ДФС (далі-відповідач), не погодившись з рішенням суду, подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, недоведеність обставин, які суд вважає встановленими, невірну оцінку доказів, просить, постанову Харківського окружного адміністративного суду від 06.04.2016 р. скасувати та винести нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги, просив їх задовольнити, надав додаткові письмові пояснення.

Представник ТОВ «Електромобілі» (далі-позивач) в судовому засіданні проти вимог апеляційної скарги заперечував, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, надав письмові заперечення.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, заперечень проти неї, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 21.04.2014 року між ТОВ " Екомобілі" (Покупець) та Insurance Auto Auction Inc, США (Продавець) укладено контракт №1, за умовами якого продавець виставляє на аукціон лоти (транспортні засоби пошкоджені або бувши у використанні), а покупець приймає участь в Інтернет аукціоні на веб сайті copart.com. У разі перемоги покупець сплачує кошти за лот - автомобілі або інші моторні засоби, вартість яких зазначається у купчий. Лот відправляється морським транспортом покупця на умовах поставки EWX .Згідно до п. 5.1 платіж по контракту здійснюється шляхом банківського переказу суми, яка вказана в рахунку-фактурі.

На підставі вказаного контракту, позивачем було ввезено на митну територію України автомобілі.

21.04.2015 року між позивачем та Insurance Auto Auction Inc укладено додаткову угоду до вищевказаного договору, якою до п. 5 внесені зміни про умови оплати товару, за яким така оплата відстрочується на один календарний рік .

21.04.2015 року між позивачем та "Dnipro LLC" (далі-відправник) укладено договір перевезення № 3 за яким відправник доставляє товар до митного складу або адреси отримувача.

Відповідно п. 8 договору перевезення сума та ціна договору за поставку одного автомобіля до Одеського чи Іллічівського порту складає 500 дол. США + вартість навантаження за 1 автомобіль 12.50 дол. США.

Для митного оформлення частини машин по поставці позивачем подано митні декларації:

№807110001/2015/008011 від 13.08.2015 року; №807110001/2015/008704 від 27.08.2015 року; №807110001/2015/009219 від 04.09.2015 року; №807110001/2015/009352 від 08.09.2015 року; №807110001/2015/009353 від 08.09.2015 року; №807110001/2015/009896 від 17.09.2015 року; №807110001/2015/009899 від 17.09.2015 року; №807110001/2015/009939 від 17.09.2015 року, №807110001/2015/009955 від 17.09.2015 року, №807110001/2015/009990 від 18.09.2015 року, №807110001/2015/010267 від 23.09.2015 року, №807110001/2015/010279 від 23.09.2015 року, №807110001/2015/010319 від 23.09.2015 року, №807110001/2015/010332 від 23.09.2015 року, №807110001/2015/010525 від 25.09.2015 року, №807110001/2015/010695 від 29.09.2015 року, №807110001/2015/010699 від 29.09.2015 року, декларантом визначено митну вартість за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), на підставі рахунка - фактури;

№807110001/2015/008647 від 26.08.2015 року; №807110001/2015/008651 від 26.08.2015 року; №807110001/2015/009209 від 04.09.2015 року; №807110001/2015/009845 від 16.09.2015 року; №807110001/2015/009870 від 16.09.2015 року; №807110001/2015/010264 від 23.09.2015 року; №807110001/2015/010329 від 23.09.2015 року; №807110001/2015/010609 від 28.09.2015 року, №807110001/2015/010610 від 28.09.2015 року, по яким кларантом самостійно визначено митну вартість за резервним методом - на підставі висновку експерта.

На підтвердження складових митної вартості декларантом до митного органу, разом із митними деклараціями надано документи: контракт № 1 від 21.04.2014 року, копія додаткової угоди до контракту від 21.04.2015 року, копія контракту від 21.04.2015 року № 3, висновки експерта, рахунки-фактури, коносаменти, міжнародні товарно-транспортні накладні, також надано ряд екологічних декларацій.

Контроль правильності визначення митної вартості товару, заявленого до митного оформлення за митними деклараціями здійснювався посадовими особами митниці відповідно до вимог ст. 54 Митного кодексу України, шляхом перевірки числових значень митної вартості товарів та наявності в документах усіх відомостей, що їх підтверджують, а також ст.ст. 337, 363 Митного кодексу України в частині контролю із застосуванням системи управління ризиками.

В зв'язку з наявністю розбіжностей у поданих документах, митним органом, на адресу позивача надіслані електронні повідомлення про витребування, додаткових доказів на підтвердження заявленої митної вартості, з посиланням на те, що задекларований за ціною угоди та висновку експерта рівень митної вартості був нижчим, ніж рівень митної вартості ідентичних/подібних товарів, митне оформлення яких було вже здійснено; виявлені розбіжності в документах, поданих декларантом до митного оформлення; декларантом не надана інформація та документи, які мали вплив на процес формування ціни товару.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, виходив з того, що у митного органу були відсутні обґрунтовані сумніви у правильності визначення митної, позивачем надано всі наявні у нього документи для визначення митної вартості товарів, які імпортуються, за ціною договору, а також надані позивачем документи у своїй сукупності не викликали сумнів у достовірності наданої інформації.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст. 7 Митного кодексу України (далі - МК України) митні органи визначено як спеціально уповноважений орган виконавчої влади в галузі митної справи, на які відповідно до цього Кодексу та інших законів України покладено її безпосереднє здійснення.

Відповідно до ст. 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Ч.ч. 1, 2 ст. 52 МК України передбачено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та главою 8 вказаного розділу.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до ч. 3 ст. 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

При цьому, ч. 4 ст. 53 МК України визначено, що у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; розрахунок ціни (калькуляцію).

Згідно з ч. 1 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні, зокрема: ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 58 МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

Відповідно до ч. 6 ст. 54 Митного кодексу України, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

При цьому, слід зазначити, що відповідно до частини другої статті 334 Митного кодексу України, особи, які переміщують товари, транспортні засоби комерційного призначення через митний кордон України, зобов'язані надавати митним органам документи та відомості, необхідні для здійснення митного контролю, в усній, письмовій та/або електронній формі.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості.

Разом з тим, дискреційні функції митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. До них, зокрема, належить процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов'язок послідовного вибору методів (від першого до резервного) визначення митної вартості.

При цьому, законом чітко встановлено умову, за наявності якої у митного органу виникає право на застосування таких повноважень, як витребування додаткових документів та відмови у митному оформленні. Такою імперативною умовою є наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів.

Відтак, приписи вказаних статей зобов'язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності.

За результатами аналізу документів, наданих для підтвердження заявленої митної вартості товару і обраного методу її визначення, вбачається, що ці документи містять розбіжності.

По МД №807110001/2015/008011 від 13.08.2015:

- у графі 44 МД за кодом «4100» відображено відомості щодо зовнішньоекономічного контракту, за яким даний товар надійшов на адресу позивача, а саме зазначено, що це контракт №2 від 21.04.2015. при цьому відповідно до самого контракту №2 він був укладений 21.04.2014. Також декларантом було надано Уточнення до Контракту №2 від 21.04.2015. яке за своїм І змістом не дозволяє дійти висновку, що воно має відношення до вищезазначеного Контракту №2 від 21.04.2014;

- до МД додано рахунок-фактуру №4 (код «3105» у гр.44 МД), у якому не зазначено його дати та не вказано реквізитів вищевказаного зовнішньоекономічного договору, що не надавало можливості співставити його з контрактом №2 від 21.04.2014;

- відповідно до п.5.1 зовнішньоекономічного контракту №2 від 21.04.2014 передбачено наступні умови платежу: «Платеж производится путем банковского перевода суммы, согласно выставляемой купчей (Bill of Sale) на каждый VAHICLE с валютного счета покупателя на счет продавца». Рахунок-фактура (Bill of Sale) №4 не має жодних посилань на умови оплати товару. Жодного документа, який би підтверджував здійснення позивачем оплати товару саме у розмірі, визначеному в рахунку-фактурі №4 (3000,00 дол. США), до митниці під час здійснення декларування товару також не надано.

Ці обставини унеможливлюють перевірку відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товар

Стосовно Додаткової угоди до Контракту №2 від 21.04.2015, якою передбачено відстрочення платежу за поставлений товар на 5 років.

Додаткова угода укладена 22.04.2015, тобто наступного дня після укладання Контракту №2 від 21.04.2015, отже вона була наявна у позивача на час декларування товару за митною декларацією №807110001/2015/008011 від 13.08.2015, однак, всупереч вищезазначеним вимогам МКУ, ця додаткова угода не надавалась декларантом під час митного оформлення, а надана лише до суду;

- цією Додатковою угодою доповнюється розділ 5 Контракта №2 від 21.04.2015, а до митного оформлення, як вже зазначено вище, декларантом надано Контракт №2 від 21.04.2014;

- на підтвердження вартості товару декларантом до МД також було надано висновок експертів за результатами проведення комісійного авто товарознавчого дослідження від 24.06.2015 №10663-10667/15-54 щодо оцінки транспортного засобу (у гр.44 МД код «3016»). Однак, слід звернути увагу суду, що даний експертний висновок викликає сумніви щодо своєї об'єктивності та не може бути визнаний документом, що належним чином підтверджує вартість товару, висновок щодо пошкоджень автомобіля, які безпосередньо впливають на його вартість, зроблений експертом дистанційно (у м.Києві), на підставі інформації, що міститься у вищевказаному рахунку-фактурі №4 арк.104 висновку) без безпосереднього огляду транспортного засобу.

По ВМД №807110001/2015/008647 від 26.08.2015:

- у графі 44 МД за кодом «4100» відображено відомості щодо зовнішньоекономічного контракту, за яким даний товар надійшов на адресу позивача, а саме зазначено, що це контракт №1 від 21.04.2015, при цьому відповідно до самого контракту №1 він був укладений 21.04.2014. Також і декларантом було надано під час митного оформлення Уточнення до Контракту №1 від 21.04.2015, яке за своїм змістом не дозволяє дійти висновку, що воно має відношення до вищезазначеного Контракту №1 від 21.04.2014. та Додаткову угоду до Контракту №1 від 21.04.2015, якою зокрема доповнено Розділ 5 Контракту №1 від 21.04.2015, при тому, що, як було зазначено вище, сам Контракт №1, наданий декларантом під час митного оформлення, датований 21.04.2014.;

- до МД додано рахунок-фактуру №14030103 від 21.04.2015 (код «3105» у гр.44 МД), у якому не зазначено реквізитів вищевказаного зовнішньоекономічного договору, що не надає можливості співставити його з контрактом №1 від 21.04.2014;

- відповідно до п.5.1 зовнішньоекономічного контракту №1 від 21.04.2014 передбачено наступні умови платежу: «Платеж производится путем банковского перевода суммы, согласно выставляемой купчей (Bill of Sale) на каждый лот с валютного счета покупателя на счет продавца». Рахунок-фактура (Bill of Sale) №14030103 від 21.04.2015 не має посилань на умови оплати товару. Документа, який би підтверджував здійснення позивачем оплати товару саме у розмірі, визначеному в рахунку-фактурі №14030103 від 21.04.2015 (990,00 дол. США), до митниці під час здійснення декларування товару не надано.

На підтвердження вартості товару декларантом до МД також було надано висновок експертного автотоварознавчого дослідження №т319/15 від 26.08.2015 щодо оцінки транспортного засобу (у гр.44 МД код «3016»). Разом з тим, даний експертний висновок викликає сумніви щодо своєї об'єктивності та не може бути визнаний документом, що належним чином підтверджує вартість товару, оскільки висновок щодо пошкоджень автомобіля, які безпосередньо впливають на його вартість, зроблений експертом дистанційно (у М.Дніпропетровську), на підставі «внешнего визуального осмотра фотографий транспортного средства» (арк.4 висновку експерта). Крім цього, висновком експерта визначено вартість товару 1331,57 дол. США, що не підтверджує вартість, зазначену в рахунку-фактурі №14030103 від 21.04.2015 - 990,00 дол. США.

На підтвердження транспортних витрат, які мають включатись до митної вартості товару, враховуючи умови поставки «EXW US Roselle NJ», декларантом до митниці були надані:

а) контракт №3 від 21.04.2015 між ТОВ «Екомобілі» та «DniproLLC» (у гр.44

код «4301»);

б) рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від

виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №1

від 21.04.2015 (у гр.44 код «3004»);

в) коносамент (Bill of Lading) №HBOL39029 від 24.03.2015 (у гр.44 код

«2761»);

г) міжнародна автомобільна накладна (CMR) №1464 від 14.05.2015 (у гр.44

код «2730»),

Однак зазаначені документи також мають недоліки. Зокрема контракт №3, рахунок-фактура №1 датовані 21.04.2015. як і рахунок- фактура (Bill of Sale) №14030103 від 21.04.2015. При цьому коносамент (Bill of Lading) №HBOL39029 датований 24.03.2015.

Крім цього декларантом також не надано до митного органу документи, якими б підтверджувалось здійснення позивачем оплати навантаження (12,50 дол. США) та транспортування товару (500 дол. США) саме у розмірі, визначеному в контракті №3 від 21.04.2015 та рахунку-фактурі №1 від 21.04.2015.

На підтвердження транспортних витрат під час митного оформлення декларантом надавались два рахунка-фактури (інвойси) про надання транспортно- експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно- експедиційні послуги №1 від 21.04.2015 та №2 від 06.10.2015. Інвойс №1 від 21.04.2015 на загальну суму 69250 дол. США та інвойс №2 від 06.10.2015 на загальну суму 11787,5 дол. США.

Відповідно до п. З Контракту № 3 від 21.04.2015 між TOB «Екомобілі» та «DniproLLC» передбачено, що «срок погашения кредита не позднее 31.12.2015». Документа щодо зміни строку оплати за цим договором позивачем не надано.. Враховуючи зазначене положення контракту оплата позивачем транспортування автомобілів, поставка яких здійснювалась за інвойсами №1 від 21.04.2015 та №2 від 06.10.2015 повинна була відбутись до 31.12.2015, натомість платіжне доручення датоване 10.02.2016,

Подібні недоліки були виявлені митним органом у документах, наданих до митниці разом з ВМД, для митного контролю та митного оформлення товарів, які надійшли на адресу позивача за зовнішньоекономічним договором №1 від 21.04.2014 за яким продавцем виступає INSURIANCE AUTO AUCTIONS, INC, а саме до ВМД:

№807110001/2015/008651 від 26.08.2015 №807110001/2015/009209 від 04.09.2015 №807110001/2015/009845 від 16.09.2015 №807110001/2015/009896 від 17.09.2015 №807110001 /2015/009916 від 17.09.2015 №807110001/2015/009939 від 17.09.2015 №807110001/2015/009990 від 18.09.2015 №807110001/2015/010267 від 23.09.2015 №807110001/2015/010329 від 23.09.2015 №807110001 /2015/010610 від 28.09.2015.

Разом з цим, при дослідженні документів, поданих разом з МД для митного контролю та митного оформлення товарів, які надійшли на адресу позивача за зовнішньоекономічним договором №3 від 02.06.2015, окрім вищевикладених були також виявлені наступні недоліки.

В МД №807110001/2015/009352 від 08.09.2015 у гр.44 за кодом «3105» зазначено рахунок-фактуру №13749220 від 10.06.2015, тоді як під час митного оформлення було надано копії трьох рахунків-фактур на вказаний транспортний засіб, а саме №13749220 від 22.10.2014, №13749220 від 24.10.2014 та №13749220 від 10.06.2015

В МД №807110001/2015/009353 від 08.09.2015 у гр.44 за кодом «3105» зазначено рахунок-фактуру №14280473 від 10.06.2015, тоді як під час митного оформлення було надано копії двох рахунків-фактур на вказаний транспортний засіб, а саме № 14280473 від ЗО. 10.2014 та № 14280473 від 10.06.2015

В МД №807110001/2015/010695 від 29.09.2015 у гр.44 за кодом «3105» зазначено рахунок-фактуру №27660424 від 10.06.2015, тоді як насправді до митного оформлення було надано копію рахунка-фактури №27660424 від зовсім іншої дати, а саме -21.10.2014.

По МД №807110001/2015/009352 від 08.09.2015, №807110001/2015/009353 від 08.09.2015, №807110001/2015/010279 від 23.09.2015, №807110001/2015/010332 від 23.09.2015, №807110001/2015/010525 від 25.09.2015, №807110001/2015/010695 від 29.09.2015, №807110001/2015/010699 від 29.09.2015 серед документів, наданих на підтвердження транспортних витрат, відсутні коносаменти, а наявні лише міжнародні автомобільні накладні (СМR) (у гр.44 код «2730»), а коносаменти відсутні.

Отже, колегія суддів критично ставиться до посилання позивача про наявність несуттєвих неточностей щодо дати договору та його реквізитів в поданих позивачем документах до митного органу, а отже погоджується з доводами апеляційної скарги про наявність обгрутованих підстав для оспорюваних висновків відповідача про непідтвердженість заявленої вартості.

Також судом встановлено, що митна вартість визначалася позивачем по деяким митним деклараціям за резервним методом на підставі експертних висновків оцінки автомобілів.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, що експертні висновки є належним доказом в підтвердження ціни товару, оскільки таке визначення ціни товару не передбачено договором.

На підтвердження транспортних витрат позивачем до митного оформлення були надані рахунки-фактури (інвойси) про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору, а також платіжні доручення.

Між тим, зазначені пратіжні доручення не дають можливості беззаперечно встановити здійснення оплати за транспортування саме тих автомобілів, щодо яких винесені рішення про коригування митної вартості, тому як зазначений документ містить лише посилання на контракт № 3, та не містить посилання на реквізити інвойсу або реквізити самих автомобілів, за транспортування яких здійснено оплату.

Колегія суддів погоджується з доводами апелянта щодо наявності у відповідача під час здійснення митного оформлення обґрунтованих сумнівів в об'єктивності наданих документів та відображених них відомостях, тому як при співставленні зовнішньоекономічного контракту, рахунків - фактури, вбачалося, що транспортні засоби були відправлені морським транспортом ще до їх придбання позивачем.

Колегія суддів відхиляє доводи позивача, що надані ним на підтвердження транспортних рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору про транспортно-експедиційні послуги є достатнім, тому як останні не містять реквізитів транспортних засобів, номерів кузову (VIN кодів), що не дає змоги ідентифікувати його як документ, що підтверджує вчинену операцію.

В судовому засіданні позивач пояснив, що автомобілі були придбані на митному складі, тому як попередній покупець ТОВ " Автоентерпрайз" відмовився їх купувати. Проте жодних пояснень з цього приводу під час митного оформлення відповідачу не було надано, що також підтверджується листами позичача, якими митному органу відмовлено в наданні доткових документів по спірним минтим операціям.

Також декларантом не було надано до митного оформлення коносаментів.

Враховуючи, що умови поставки по договору були "EXW US Roselle NJ" (товар надходить зі США), відсутність коносаментів унеможливила перевірку митним органом понесених позивачем витрат на транспортування автомобілів, заявлених до митного оформлення.

Таким чином колегія суддів погоджується з доводами апелянта, що подані до митного оформлення товаросупровідні документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а отже, суд першої інстанції прийшов до помилкових висновків по цій справі.

Згідно з ч. 21 ст. 58 Митного кодексу України використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості повинні бути об'єктивними, піддаватися обчисленню та підтверджуватися документально.

Отже, колегія суддів вважає, що у митного органу виникли обґрунтовані сумніви щодо правомірності застосування у даному випадку основного (першого) методу визначення митної вартості товару.

Необхідно зауважити, що у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом застосовуються другорядні методи.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності (частина четверта статті 57 Митного кодексу України).

З матеріалів справи вбачається, що з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості імпортованих товарів за іншим методом, відповідно до вимог ч. 5 ст. 55 та ч. 4 ст. 57 МК України проведено процедуру консультації між митницею та декларантом.

Проведення консультації та витребування додаткових документів відображено у електронному повідомленні декларанту. При цьому, колегія суддів звертає увагу, що зазначене електронне повідомлення отримане декларантом, та в той самий день декларант звертався до митного органу з листом в якому просив митний орган самостійно визначити митну вартість товару

Стосовно доводів позивача про те, що у відповідачем цінова інформація ЄАІС не може бути врахована для визначення митної вартості товарів, оскільки не збігається з характеристиками транспортованого товару, колегія суддів зазначає таке.

Згідно з Положенням про Єдину автоматизовану інформаційну систему Державної митної служби України, затвердженим наказом Держмитслужби України від 04.11.2010 р. № 1341, Єдина автоматизована інформаційна система Держмитслужби - багатофункціональна інтегрована автоматизована система, що забезпечує інформаційну підтримку та супроводження митної справи в Україні і становить сукупність кількох взаємопов'язаних інформаційних систем, зокрема, автоматизованої інформаційної системи "Центр", автоматизованої системи митного оформлення, інформаційно-телекомунікаційної системи "Електронна пошта" та інших систем, програмно-інформаційних комплексів.

Відповідно до пункту 5 Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю правильності визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджених наказом Державної митної служби України від 13.07.2012 р. N 362, під час робіт з аналізу, виявлення та оцінки ризиків, посадовими особами митних органів, що здійснюють контроль правильності визначення митної вартості, використовуються такі джерела інформації як, зокрема, спеціалізовані програмно - інформаційні комплекси Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби України.

Таким чином, оскільки надані позивачем до митного оформлення документи містили розбіжності, тобто не є об'єктивними, заявлені відомості не були підтверджені документально та не піддавалися обчисленню, Харківською митницею обґрунтовано визначено митну вартість товарів згідно зі ст. 59 Митного кодексу України.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів надходить до висновку, що зважаючи на неможливість застосування першого методу визначення митної вартості, Харківська митниця прийняла обґрунтовані рішення про коригування митної вартості товарів за другорядним методом, а тому позовні вимоги про скасування зазначених рішень не підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 71 КАС України, відповідачем як суб'єктом владних повноважень доведено законність та обґрунтованість прийнятих рішень та надано належні докази на спростування доводів позивача.

Доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду по цій справі, а тому оскаржувана постанова суду підлягає скасуванню разом із винесенням нової постанови про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, ч.1 ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Харківської митниці ДФС задовольнити.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 06.04.2016р. по справі № 820/667/16 скасувати. Прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Екомобілі" відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Кононенко З.О.
Судді(підпис) (підпис) Калитка О.М. Бондар В.О.
Повний текст постанови виготовлений 21.06.2016 р.