Справа № 808/418/16
Суддя: Нестеренко Людмила Олексіївна
Дата ухвалення: 2016-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2016 року Справа № 808/418/16 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Нестеренко Л.О., розглянувши у письмовому провадженні матеріали адміністративної справи

за заявою ОСОБА_1

до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області в особі ліквідаційної комісії,

до УДАІ УМВС України в Запорізькій області,

до Головного управління Державної казначейської служби України в Запорізькій області

про визнання протиправною бездіяльності, зобов"язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому з урахуванням уточнень зазначив, що з 02.11.1992 року по 29.05.1997 року, а потім з 17.08.1999 року по 29.10.2015 року він проходив службу в органах внутрішніх справ України. З 29.05.1997 року він був звільнений зі служби за власним бажанням на підставі п. 63 п.п."ж" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України.

17.08.1999 року повторно поступив на службу в органи внутрішніх справ і проходив службу до 29.10.2015 року. Відповідно до наказу від 27.10.2015 № 399 о/с згідно з Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, він з 29.10.2015 був звільнений з органів внутрішніх справ за п. 64 п.п. "б" /через хворобу/ з правом на пенсію. Згідно зазначеному наказу , вислуга на день звільнення в календарному розрахунку складає 22 роки 08 місяців 25 днів, з яких: служба в органах внутрішніх справ - 04 роки 06 місяців 27 днів /за період з 02.11.1992 по 29.05.1997/ та 16 років 02 місяці 12 днів /за період з 17.08.1999 по 29.10.2015/. Обчислення вислуги років та нарахування грошової допомоги при звільненні здійснено з дати останнього зарахування на службу, а саме - з17.08.1999 по 29.10.2015, тобто за повних 16 років, загальна сума нарахованої грошової допомоги складає 24664 гр. 56 коп.

На час попереднього звільнення зі служби /29.05.1997/ вислуга років позивача складала 04 роки 06 місяців 27 днів,тобто була меншою ніж 20 років, тому позивач не мав права на пенсію і не набув права на отримання одноразової грошової допомоги у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби при звільненні. Така допомога позивачу не призначалась і не виплачувалась.

Таким чином, позивачу на час остаточного звільнення з органів внутрішніх справ повинні були призначити та виплатити грошову допомогу при звільненні у розмірі 50% місячного грошового утримання за кожний з повних років служби в органах внутрішніх справ не тільки за період з 17.08.199 по 29.10.2015, а й за період з 02.11.1992 по 29.05.1997, тобто за повних 20 років вислуги. З урахуванням того, що до теперішнього часу ці кошти позивачу не сплачені, що позбавило його права на своєчасне та ефективне лікування, позивач вважає, що йому такою бездіяльністю відповідача завдано значної моральної шкоди, яку він оцінює у 50000 гр. Тому позивач просить суд: - визнати протиправною бездіяльність відповідача 1 та відповідача 2 по непризначенню та невиплаті йому одноразової грошової допомоги у розмірі 50% місячного грошового утримання за період з 02.11.1992 по 29.05.1997, за кожний з 4 повних календарних років служби в органах внутрішніх справ; - зобов"язати відповідачів 1 і 2 нарахувати йому та сплатити одноразову грошову допомогу у розмірі 50% місячного грошового утримання за період з 02.11.1002 по 29.05.1997, за кожний з 4 повних календарних років служби в органах внутрішніх справ УМВС України в Запорізькій області, а всього 6166 гр. 16 коп.; - стягнути з відповідачів на його користь завдану йому моральну шкоду у розмірі 50000 гр.

У судове засідання сторони не з'явилися, у своїх письмових заявах просять суд розглянути дану справу без їх участі, позивач на своєму позові наполягає, відповідач 1 - заперечує з підстав, зазначених у своїх письмових запереченнях.

Відповідно до ч.4 ст.122 КАС України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне розглянути справу в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України суд під час розгляду адміністративної справи у зв'язку із неявкою сторін, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, перевіривши їх доказами, вважає позов позивача таким, що підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Як встановлено судом з матеріалів справи /послужного списку позивача за особовим номером № М-252472/, позивач ОСОБА_1 розпочав службу в органах внутрішніх справ, у Пирятинському РВВС Полтавської області, з 02.11.1992 року, а з 29.05.1997 року був звільнений зі служби за власним бажанням.

З 17.08.1999 року позивач знову поступив на службу в органи внутрішніх справ України. Наказом Начальника ГУ УМВС України в Запорізькій області № 399 о/с від 27.10.2015 капітан міліції ОСОБА_1 був звільнений з посади старшого інспектора відділення державної автомобільної інспекції з обслуговування Якимівського району ГУМВС, з 29.10.2015 року за п. 64"б" /через хворобу/ Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ. Вислуга на день звільнення складає: календарна - 22 роки 08 місяців 25 днів, для розрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні - 16 років 02 місяці 12 днів, тобто без урахування вислуги за період його служби з 02.11.1992 року по 29.05.1997 року.

Згідно з довідкою начальника УДАІ Управління міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області від 20.10.2015 року № 11/8-197, позивач при звільненні 29.05.1997 року грошового забезпечення допомоги не отримував.

Визнання протиправною бездіяльності відповідачів по невиплаті одноразової грошової допомоги у розмірі 50% місячного грошового утримання за період з 02.11.1992 по 29.05.1997 за кожний з 4 повних календарних років служби в органах внутрішніх справ, стягнення недоплаченої одноразової грошової допомоги у сумі 6166 гр.16 коп. та моральної шкоди у сумі 50000 гр. є предметом судового позову позивача.

Проаналізувавши матеріали справи, суд вважає бездіяльність відповідачів по непризначенню та невиплаті зазначеної грошової допомоги при звільненні позивача протиправною, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб", особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом та звільняються зі служби за віком, станом здоров"я чи у зв"язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, виплачується одноразова грошова допомога у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Отже, право на виплату одноразової грошової допомоги мають особи, які на час звільнення набули право на пенсію за цим Законом.

Ч.6 цієї ж статті визначено, що особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, у разі повторного їх звільнення зі служби одноразова грошова допомога, передбачена цєю статтею, виплачується за період їх календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби, за винятком тих осіб, які при попередньому звільненні не набули права на отримання такої грошової допомоги.

Таким чином, вказаною нормою права встановлено виняток, за умови якого звільненій особі виплачується одноразова грошова допомога з урахуванням періоду попередньої служби.

Види та умови призначення пенсій особам, звільненим з військової служби та деяких інших осіб, визначено Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб".

Встановлені судом обставини свідчать про те, що на час звільнення позивача з органів внутрішніх справ 29.05.1997 року, він ще не набув права на пенсію за вказаним законом, а отже, відповідачі при здійсненні розрахунку при його звільненні та нарахування одноразової грошової допомоги були зобов"язані врахувати попередній період служби позивача в органах внутрішніх справ з 02.11.1992 по 29.05.1997 роки.

Згідно з листом ГУ НП в Запорізькій області від 13.01.2016, адресованим на ім»я позивача, йому нараховано грошової допомоги при звільненні за 16 повних років служби 24664 гр. 56 коп. Отже, здійснений позивачем розрахунок грошової допомоги за 4 повних роки /24664 гр. 56 коп.: 16 х 4 = 6166 гр. 16 коп./ є вірним.

У судових засіданнях під час розгляду даної справи представники відповідачів 1 і 2 зазначали про відсутність спору щодо розрахунку одноразової грошової допомоги позивача та не заперечували проти самої суми такого розрахунку.

Тому суд вважає позовні вимоги позивача щодо цієї частини позову обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, та зазначає, що сплатити зазначену суму 6166 гр. 16 коп. позивачу повинен відповідач 2- УДАІ УМВС України в Запорізькій області, оскільки на період звільнення зі служби позивач працював саме у цій установі, отримував там грошове забезпечення, а виділення асигнувань для УДАІ ГУМВС України в Запорізькій області не є компетенцією відповідача 1 - ГУ МВС України в Запорізькій області.

Що стосується вимог позивача в частині стягнення з відповідачів моральної шкоди у сумі 50000 гр. на його користь, суд вважає вимоги позивача у цій частині залишити без задоволення, оскільки законодавством України, яке регулює дані правовідносини, не передбачено стягнення моральної шкоди у цих випадках, крім того, позивачем не доведено понесення моральних страждань та погіршення його здоров"я саме у зв"язку з невиплатою йому зазначених сум одноразової грошової допомоги.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що адміністративний позов є обґрунтованим та підлягає частковому задоволенню.

За приписами ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак, сплачена позивачем сума судового збору у розмірі 551 гр. 21 коп. підлягає присудженню на користь позивача з відповідача 2 - УДАІ УМВС України в Запорізькій області.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 2, 4, 7-12, 14, 86, 94, 158-163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області в особі ліквідаційної комісії,до УДАІ УМВС України в Запорізькій області, до Головного управління Державної казначейської служби України в Запорізькій області про визнання протиправною бездіяльності, зобов"язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди, - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області в особі ліквідаційної комісії, УДАІ УМВС України в Запорізькій області по непризначенню та невиплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у розмірі 50% місячного грошового утримання за період з 02.11.1992 по 29.05.1997, за кожний з 4 повних календарних років служби в органах внутрішніх справ.

Зобов'язати відповідачів 1 і 2 нарахувати ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у розмірі 50% місячного грошового утримання за період з 02.11.1992 по 29.05.1997, за кожний з 4 повних календарних років служби в органах внутрішніх справ УМВС України в Запорізькій області.

Зобов'язати УДАІ УМВС України в Запорізькій області сплатити ОСОБА_1 грошову допомогу за період служби з 02.11.1992 по 29.05.1997 у сумі 6166 гр. 16 коп..

В іншій частині позовних вимог позивачу - відмовити.

Стягнути з УДАІ УМВС України в Запорізькій області на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у сумі 551,21 грн.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Л.О. Нестеренко