Справа № 804/10872/14
Суддя: Сірош М.В.
Дата ухвалення: 2016-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"31" травня 2016 р. м. Київ К/800/32068/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого судді: Сіроша М.В.,

суддів: Голубєвої Г.К.,

Юрченко В.П.

розглянувши у письмовому провадженні касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області (далі - ДПІ) на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2014 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23 червня 2015 року у справі № 804/10872/14 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Стелс» (далі - Товариство) до ДПІ,

про визнання протиправним, скасування рішення та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2014 року Товариство звернулося до суду з адміністративним позовом про визнання протиправним та скасування рішення ДПІ № 19601/10/04-62-18-03-28 від 16.07.2014 про невизнання податкової декларації з податку на додану вартість за червень 2014 року податковою звітністю; зобов'язання ДПІ прийняти зазначену податкову декларацію за датою її фактичного отримання - 15.07.2014, відобразити показники (дані) податкової декларації в електронних базах податкової звітності, у тому числі в картці особового рахунку, у десятиденний строк з дня отримання судового рішення у даній справі, яке набрало законної сили, подати звіт про виконання судового рішення.

Зазначило, що у податкового органу були відсутні правові підстави для неприйняття податкової декларації з податку на додану вартість за червень 2014 року.

17 грудня 2014 року постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23 червня 2015 року, позов задоволено частково.

Визнано податкову декларацію з податку на додану вартість за червень 2014 року такою, що подана у день її фактичного отримання ДПІ - 15.07.2014; зобов'язано ДПІ відобразити показники (дані) податкової декларації Товариства з податку на додану вартість за червень 2014 року в електронних базах податкової звітності, у тому числі в картці особового рахунку Товариства.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

ДПІ звернулася із касаційною скаргою про скасування постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду та ухвали Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду і ухвалення нової постанови про відмову у задоволенні позову, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судами, 19.11.2013 ДПІ прийняла рішення № 1002/10-04-62-18-02-43 щодо анулювання реєстрації платника податку на додану вартість у зв'язку з тим, що був внесений запис до Єдиного державного реєстру № 4012810 про відсутність Товариства за адресою реєстрації.

10 липня 2014 Товариство подало до ДПІ податкову декларацію з податку на додану вартість за червень 2014 року.

16 липня 2014 року ДПІ направила Товариству лист № 19601/10/04-62-18-03-28 у якому повідомила, що Товариство позбавлене статусу платника податку на додану вартість згідно акту анулювання реєстрації платника податку на додану вартість від 19.11.2013, податкова декларація з податку на додану вартість за червень 2014 року не вважається податковою звітністю.

Відповідно до ст. 46 Податкового кодексу України податкова декларація, розрахунок - документ, що подається платником податків контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання.

Згідно з ст. 48 Податкового кодексу України податкова декларація складається за формою, затвердженою в порядку, визначеному положеннями пункту 46.5 статті 46 цього Кодексу та чинному на час її подання. Форма податкової декларації повинна містити необхідні обов'язкові реквізити і відповідати нормам та змісту відповідних податку та збору. Обов'язкові реквізити - це інформація, яку повинна містити форма податкової декларації та за відсутності якої документ втрачає визначений цим Кодексом статус із настанням передбачених законом юридичних наслідків. Податкова звітність, складена з порушенням норм цієї статті, не вважається податковою декларацією, крім випадків, встановлених пунктом 46.4 статті 46 цього Кодексу.

Статтею 49 Податкового кодексу України передбачено, що податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків. Прийняття податкової декларації є обов'язком контролюючого органу. Під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов'язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають. За умови дотримання вимог, встановлених статтями 48 і 49 цього Кодексу податкова декларація, надана платником, також вважається прийнятою: у разі, якщо контролюючий орган із дотриманням вимог пункту 49.11 цієї статті не надає платнику податків повідомлення про відмову у прийнятті податкової декларації або у випадках, визначених цим пунктом, не надсилає його платнику податків у встановлений цією статтею строк. У разі подання платником податків до контролюючого органу податкової декларації, заповненої з порушенням вимог пунктів 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу, такий контролюючий орган зобов'язаний надати такому платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови.

Відповідно до пп. 4.4 Методичних рекомендацій щодо приймання та комп'ютерної обробки податкової звітності платників податків в органах ДПС України, затверджених наказом ДПС України № 516 від 14.06.2012, прийняття податкової декларації є обов'язком ОДПС. Відмова посадової особи ОДПС прийняти податкову декларацію з будь-яких причин, не визначених статтями 48 та 49 Кодексу, у тому числі висунення будь-яких передумов щодо такого прийняття (включаючи зміну показників такої податкової декларації, зменшення або скасування від'ємного значення об'єктів оподаткування, сум бюджетних відшкодувань, незаконного збільшення податкових зобов'язань тощо), забороняється.

Податкова декларація може бути не прийнята податковим органом лише у випадку, якщо вона заповнена з порушенням вимог пунктів 48.3 та 48.4 статті 48 Податкового кодексу України, що може вплинути на адміністрування податку органом державної податкової служби.

Суди правильно зазначили, що законодавство не містить такої підстави для невизнання податкової звітності податковою декларацією і відповідної відмови у прийнятті такої звітності, як анулювання реєстрації платника податку на додану вартість.

Крім того, 12 лютого 2014 року постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 4 листопада 2014 року, рішення ДПІ № 1002/10-04-62-18-02-43 щодо анулювання реєстрації платника податку на додану вартість Товариства визнане протиправним та скасоване.

Таким чином, суди дійшли обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог в частині визнання податкової декларації Товариства з податку на додану вартість за червень 2014 року такою, що подана у день її фактичного отримання ДПІ - 15.07.2014.

Разом з тим, суд касаційної інстанції не може погодитися з висновками судів про необхідність задоволення позовних вимог в частині зобов'язання ДПІ відобразити показники (дані) податкової декларації Товариства з податку на додану вартість за червень 2014 року в електронних базах даних податкової звітності, у тому числі в картці особового рахунку Товариства, оскільки ця вимога є похідною вимог про визнання протиправною відмови у прийнятті декларації з податку на додану вартість, на стадії розгляду питання про визнання протиправною відмови у прийнятті декларації є передчасною.

Зазначені обставини не були взяті до уваги судами при ухвалені оскаржуваних судових рішень.

Оскільки оскаржувані судові рішення в частині задоволення позову про зобов'язання відобразити показники (дані) податкової декларації Товариства з податку на додану вартість за червень 2014 року в електронних базах податкової звітності, у тому числі в картці особового рахунку Товариства є помилковими, суд касаційної інстанції вважає правильним їх змінити, відмовивши у задоволенні позову в цій частині.

Враховуючи викладене, рішення судів першої та апеляційної інстанцій підлягають частковому задоволенню в частині задоволення позову про зобов'язання ДПІ відобразити показники (дані) податкової декларації Товариства з податку на додану вартість за червень 2014 року в електронних базах даних податкової звітності, у тому числі в картці особового рахунку Товариства та прийняти в цій частині нове судове рішення про відмову в задоволенні позову, оскільки, судами у цій частині повно і правильно встановлені обставини справи, але дана їм невірна юридична оцінка.

Згідно з ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення, якщо обставини справи встановлені повно і правильно, але суди першої та апеляційної інстанцій порушили норми матеріального чи процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення.

Колегія суддів дійшла висновку, що судами попередніх інстанцій обставини у адміністративній справі встановлені правильно, однак, зазначені вимоги чинного законодавства України не враховані та ухвалені рішення із порушенням норм матеріального права, які підлягають частковому скасуванню.

Керуючись ст.,ст. 220, 222, 223, 229, 230, 232 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И Л А :

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області задовольнити частково.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2014 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23 червня 2015 року у справі № 804/10872/14 в частині задоволення позову щодо зобов'язання Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області відобразити показники (дані) податкової декларації Товариства з обмеженою відповідальністю «Стелс» з податку на додану вартість за червень 2014 року в електронних базах даних податкової звітності, у тому числі в картці особового рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю «Стелс» - скасувати, в задоволенні позовних вимог в цій частині відмовити.

В іншій частині постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2014 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23 червня 2015 року у справі № 804/10872/14 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі і оскарженню не підлягає, але може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, визначених ст. 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: Сірош М.В.

Голубєва Г.К.

Юрченко В.П.