Справа № 539/4353/15-а
Суддя: П’янова Я.В.
Дата ухвалення: 2016-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2016 р.Справа № 539/4353/15-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Пянової Я.В.

Суддів: Чалого І.С. , Зеленського В.В.

за участю секретаря судового засідання Городової А.О. Касян В. Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Лубенського обєднаного Управління Пенсійного фонду України Полтавської області на додаткову постанову Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 25.04.2016р. по справі № 539/4353/15-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України в м. Лубнах та Лубенському районі Полтавської області

про визнання дій протиправними, скасування рішення та зобовязання призначити щомісячне довічне грошове утримання,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1, позивач), звернувся до Лубенського міськрайонного суду Полтавської області з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Лубнах та Лубенському районі Полтавської області (далі - відповідач), в якому просив суд визнати рішення відповідача про відмову в призначенні, нарахуванні та виплаті йому щомісячного довічного грошового утримання, як судді у відставці - протиправним; скасувати вказане рішення; зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м. Лубни та Лубенському районі призначити, нарахувати і виплачувати йому довічне щомісячне грошове утримання судді у відставці в розмірі 86 % від заробітної плати в розмірі 24804,00 грн. у відповідності до довідки Територіального управління Державної судової адміністрації в Полтавській області № 02 -24/692 від 27.11.2015 р. та поданні Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 01.12.2015 р. про встановлення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, починаючи з 12.11.2015 року без обмеження максимального розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці; стягнути з відповідача понесені судові витрати; допустити негайне виконання постанови суду у межах стягнення за один місяць.

Постановою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 05.01.2016 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 02.02.2016 року, зазначений адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення № 500 від 08.12.2015 року Управління Пенсійного фонду України в м. Лубни та Лубенському районі Полтавської області про відмову в призначенні, нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання, як судді у відставці .

Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в м. Лубни та Лубенському районі Полтавської області призначити, нарахувати і виплачувати з 12.11.2015 року ОСОБА_1 довічне щомісячне грошове утримання судді у відставці в розмірі 86% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді з суми 24804 грн., виходячи зі складових грошового утримання судді (посадовий оклад та 80% надбавка за вислугу років), визначеного в довідці про заробітну плату Державної судової адміністрації України в Полтавській області від № 02-24/692 від 27.11.2015 р. та поданні Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 01.12.2015 р. про встановлення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Зазначена постанова набрала законної сили на підставі ухвали Харківського апеляційного адміністративного суду від 02.02.2016 року.

06 квітня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Лубенського міськрайонного суду Полтавської області з заявою про прийняття додаткового судового рішення по вказаній справі, яким частину другу постанови Лубенського міськрайонного суду від 5 січня 2016 року викласти в такій редакції:

«Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м. Лубни та Лубенському районі Полтавської області призначити, нарахувати і виплачувати з 12.11.2015 року ОСОБА_1 довічне щомісячне грошове утримання судді у відставці в розмірі 86% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді з в сумі 24804 грн., виходячи зі складових грошового утримання судді (посадовий оклад та 80% надбавка за вислугу років), визначеного в довідці про заробітну плату Державної судової адміністрації України в Полтавській області від № 02 -24/692 від 27.11.2015 р. та поданні Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 1.12.2015 р. про встановлення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці без обмеження щомісячного довічного грошового утримання 10 прожитковими мінімумами».

В обґрунтування поданої заяви позивач посилається на те, що при ухваленні постанови від 05.01.2016 року фактично залишилась не вирішеною одна вимога, з приводу якої досліджувалися докази, а саме про не застосування при призначені, нарахуванні і виплаті йому щомісячного довічного утримання обмеження максимального розміру щомісячного довічного грошового утримання 10 прожитковими мінімумами.

Додатковою постановою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 25.04.2016 року заяву ОСОБА_1 - задоволено.

Частину другу постанови Лубенського міськрайонного суду від 5 січня 2016 року викладено в такій редакції:

«Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м. Лубни та Лубенському районі Полтавської області призначити, нарахувати і виплачувати з 12.11.2015 року ОСОБА_1 довічне щомісячне грошове утримання судді у відставці в розмірі 86% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді з в сумі 24804 грн., виходячи зі складових грошового утримання судді (посадовий оклад та 80% надбавка за вислугу років), визначеного в довідці про заробітну плату Державної судової адміністрації України в Полтавській області від № 02 -24/692 від 27.11.2015 р. та поданні Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 01.12.2015 р. про встановлення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці без обмеження щомісячного довічного грошового утримання 10 прожитковими мінімумами».

Не погоджуючись з вказаною додатковою постановою, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати додаткову постанову суду першої інстанції та прийняти нову - про відмову в задоволенні заяви, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин справи.

Позивач надіслав до суду апеляційної інстанції письмові заперечення на апеляційну скаргу, в яких просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а додаткову постанову - без змін.

Позивач та представник відповідача надали до суду клопотання про розгляд справи за їх відсутності.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 та ч. 1 ст. 41 КАС України фіксування судового засідання 16.06.2016 року за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Задовольняючи заяву ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що при винесенні постанови від 05.01.2016 року судом не була розглянута одна позовна вимога, яка міститься в уточненні до адміністративного позову (а.с. 59), з приводу якої досліджувалися докази, але рішення не було прийнято в частині не застосування при призначенні, нарахуванні і виплаті йому щомісячного довічного утримання обмеження максимального розміру щомісячного довічного грошового утримання 10 прожитковими мінімумами.

Беручи до уваги, що постановою суду від 05.01.2016 року позов ОСОБА_1 задоволений в повному обсязі, підлягає задоволенню і уточнена позовна вимога, з приводу якої не ухвалено рішення, про незастосування обмеження розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про прийняття додаткового судового рішення по вказаній справі, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 168 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою особи, яка брала участь у справі, чи з власної ініціативи прийняти додаткову постанову чи постановити додаткову ухвалу у випадках, якщо:

1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Постановою Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 р. №7 надано роз'яснення щодо застосування норм ст. 168 КАС України.

Так, за правилами статті 168 КАС України суд будь - якої інстанції може за заявою особи, яка брала участь у справі, чи з власної ініціативи прийняти додаткову постанову чи постановити додаткову ухвалу лише у випадках, передбачених частиною першою статті 168 Кодексу адміністративного судочинства України.

Таке судове рішення він ухвалює в тому провадженні, в якому й ухвалювалось основне судове рішення.

Додаткове судове рішення не може змінювати суті основного рішення або містити висновки про права й обов'язки осіб, які не брали участі у справі.

Додатковими судовими рішеннями є додаткова постанова чи додаткова ухвала, якими вирішуються окремі правові вимоги, котрі не вирішені основним рішенням, та за умови, якщо з приводу позовних вимог досліджувались докази (для постанов) або вирішені не всі клопотання (для ухвал). Крім того, додаткові постанови (ухвали) можуть прийматись (постановлятися), якщо судом при ухваленні основного судового рішення не визначено способу його виконання або не вирішено питання про судові витрати.

У своїй заяві позивач зазначає про те, що при винесення постанови від 05.01.2016 року судом не була розглянута одна позовна вимога, яка міститься в уточненні до адміністративного позову (а.с. 59), з приводу якої досліджувалися докази, але рішення не було прийнято в частині не застосування при призначені, нарахуванні і виплаті йому щомісячного довічного утримання обмеження максимального розміру щомісячного довічного грошового утримання 10 прожитковими мінімумами.

З урахуванням аналізу ст. 168 КАС України, колегія суддів зазначає, що чинне законодавство передбачає можливість прийняття додаткового рішення, якщо щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, не ухвалено рішення.

Як вбачається з постанови від 05.01.2016 року, судом першої інстанції не вирішено всі позовні вимоги, які були заявлені, зокрема, в частині не застосування при призначенні, нарахуванні і виплаті позивачу щомісячного довічного утримання обмеження максимального розміру щомісячного довічного грошового утримання 10 прожитковими мінімумами, що, за умовами ст. 168 КАС України, є підставою для прийняття додаткового судового рішення.

Колегія суддів зазначає, що право позивача на призначення, нарахування і виплату щомісячного довічного утримання без обмеження максимального розміру щомісячного довічного грошового утримання 10 прожитковими мінімумами підтверджено Рішенням Конституційного Суду України від 08.06.2016 року № 4-рп/2016 у справі за конституційними поданнями Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини третьої, абзаців першого, другого, четвертого, шостого частини п'ятої статті 141 Закону України „Про судоустрій і статус суддів" та положень пункту 5 розділу III „Прикінцеві положення" Закону України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" (справа про щомісячне довічне грошове утримання суддів у відставці).

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують з підстав, наведених вище.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про задоволення заяви ОСОБА_1 про прийняття додаткового судового рішення по вказаній справі, у звязку з чим відсутні підстави для скасування судового рішення першої інстанції.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Лубенського обєднаного Управління Пенсійного фонду України Полтавської області залишити без задоволення.

Додаткову постанову Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 25.04.2016р. по справі № 539/4353/15-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя ОСОБА_2
Судді ОСОБА_3 ОСОБА_4
Повний текст ухвали виготовлений 17.06.2016 р.