Справа № 2а-0770/1866/11
Суддя: Амєлін С.Є.
Дата ухвалення: 2016-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 червня 2016 року м. Київ К/9991/26768/12

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Амєліна С.Є. - головуючого,

Заїки М.М.,

Кобилянського М.Г.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за касаційною скаргою первинної профспілкової організації атестованих пожежних Ужгорода в інтересах ОСОБА_4 на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2011 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 15 березня 2012 року в справі за позовом первинної профспілкової організації атестованих пожежних Ужгорода в інтересах ОСОБА_4 до управління Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи в Закарпатській області про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и л а :

У червні 2011 року первинна профспілкова організація атестованих пожежних Ужгорода в інтересах ОСОБА_4 звернулася в суд з адміністративним позо вом, в якому зазначала, що у травні 2011 року позивача звільнено зі служби з посади водія 15-ї самостійної державної пожежної частини Перечинського районного відділу управління Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи в Закарпатській області на підставі підпункту 1 пункту 99 Положення про порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту (після закінчення строку контракту).

Вважаючи звільнення незаконним, просив суд поновити ОСОБА_4 на службі, стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу та відшкодувати моральну шкоду.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2011 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 15 березня 2012 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, представник позивача просив скасувати судові рішення та ухвалити нове про задоволення позову.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_4 проходив службу на посаді водія 15-ї самостійної державної пожежної частини Перечинського районного відділу управління Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи в Закарпатській області.

20 квітня 2008 року між позивачем та Міністерством України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи укладено контракт № 228/08 про проходження служби в органах і підрозділах цивільного захисту. Контракт укладено на три роки з обов'язком сторін не пізніше як за дві місяці до закінчення строку його дії повідомити один одного про намір укласти контракт на новий строк.

07 квітня 2011 року затверджено результати атестування позивача, відповідно до яких займаній посаді він не відповідає, доцільно звільнити зі служби після закінчення строку контракту. З висновком атестаційної комісії позивач ознайомлений у той же день.

Наказом начальника Перечинського районного відділу управління МНС України в Закарпатській області від 20 квітня 2011 року № 56о/с ОСОБА_4 надано одинадцять календарних днів щорічної відпустки з 20 квітня по 04 травня 2011 року.

Наказом начальника управління МНС України в Закарпатській області від 05 травня 2011 року № 155о/с позивача звільнено зі служби на підставі підпункту 1 пункту 99 Положення про порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту (після закінчення строку контракту), виключено з 05 травня 2011 року зі списків особового складу та всіх видів забезпечення.

Вирішуючи спір суди попередніх інстанцій виходили з того, що між сторонами було укладено контракт про проходження служби в органах і підрозділах цивільного захисту на строк до 20 квітня 2011 року, після закінчення якого новий не був підписаний, а також за результатами атестування займаній посаді не відповідає та підлягає звільненню зі служби після закінчення строку контракту, а тому відсутні підстави для його поновлення на роботі.

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального й процесуального права колегія суддів приходить до висновку про те, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до статті 42 Закону України «Про правові засади цивільного захисту», який був чинним на час виникнення спірних правовідносин, порядок проходження служби в органах і підрозділах цивільного захисту визначається цим Законом та Положенням про проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №629, яке діяло на час виникнення спірних правовідносин.

Пунктом 23 Положення про проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту передбачено, що контракт про проходження служби в органах і підрозділах цивільного захисту - це письмова угода, що укладається між громадянином України і державою, від імені якої виступає МНС, для встановлення правових відносин між сторонами під час проходження служби.

Відповідно до пункту 28 Положення після закінчення строку контракту службу може бути продовжено щоразу за новим контрактом на строк, визначений у пункті 26 цього Положення, до досягнення граничного віку перебування на службі або строку, на який особу залишено на службі понад граничний вік перебування на службі.

Наступний контракт укладається не пізніше ніж за два тижні до закінчення строку чинного контракту і набирає чинності після припинення дії попереднього контракту.

У квітні 2011 року було проведено атестування позивача, за результатами якого займаній посаді він не відповідає, доцільно звільнити зі служби після закінчення строку контракту.

Наступний контракт з позивачем не було укладено, незважаючи на рапорт позивача від 25 лютого 2011 року про продовження строку його дії на три роки.

Відповідно до пункту 99 Положення про проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту контракт припиняється (розривається), а особи рядового і начальницького складу, які проходять службу за контрактом, звільняються із служби:

1) після закінчення строку контракту;

2) за віком - у разі досягнення граничного віку перебування на службі;

3) за станом здоров'я - на підставі висновку військово-лікарської комісії про непридатність або обмежену придатність до служби;

4) у зв'язку із скороченням штатів - у разі неможливості використання на службі у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів;

5) через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України;

6) у зв'язку із систематичним невиконанням умов контракту особою рядового і начальницького складу;

7) у зв'язку із систематичним невиконанням умов контракту керівництвом відповідного органу чи підрозділу цивільного захисту;

8) у зв'язку з набранням законної сили обвинувальним вироком суду;

9) у разі неподання або подання недостовірних відомостей про майно, доходи, витрати, зобов'язання фінансового характеру, в тому числі за кордоном;

10) у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до адміністративної відповідальності за корупційні правопорушення.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про відпустки» у разі звільнення працівника у зв'язку із закінченням строку трудового договору невикористана відпустка може за його бажанням надаватися й тоді, коли час відпустки повністю або частково перевищує строк трудового договору. У цьому випадку чинність трудового договору продовжується до закінчення відпустки.

Оскільки строк дії контракту закінчувався в перший день початку відпустки позивача, наказ про його звільнення було видано у перший день виходу з відпустки - 05 травня 2011 року.

У касаційній скарзі представник позивача посилався на те, що позивач був зарахований на службу до запровадження служби за контрактом, проходив кадрову службу, на яку був зарахований на невизначений строк, а контракт у квітні 2008 року було укладено під загрозою звільнення, тому контракт є нікчемним правочином і відсутня необхідність його продовження. Проте таке посилання є неналежним, оскільки позивачем не надано підтвердження примусового підписання контракту та питання нікчемності правочину судами попередніх інстанцій вирішувалося, які прийшли до висновку про відсутність підстав для його скасування у зв'язку з цим.

Також представник позивача у касаційній скарзі посилався на те, що висновок атестаційної комісії має рекомендаційний характер, а тому відсутні підстави для винесення оскаржуваного наказу. Проте таке посилання також є неправомірним, оскільки позивача звільнено після закінчення строку контракту, врахувавши рекомендації атестаційної комісії про невідповідність займаній посаді при вирішенні питання про продовження дії контракту.

Судові рішення ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права, передбачених статтею 229 Кодексу адміністративного судочинства України, підстав для їх скасування та ухвалення нового рішення не вбачається.

Керуючись статтями 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу первинної профспілкової організації атестованих пожежних Ужгорода в інтересах ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2011 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 15 березня 2012 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і оскарженню не підлягає.

Судді: