Справа № 820/2665/16
Суддя: Самойлова В.В.
Дата ухвалення: 2016-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

16 червня 2016 р. № 820/2665/16

Харківський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого - судді Самойлової В.В.

за участю секретаря судового засідання - Стрєлка О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ВАРНА" до Головного управління Державної фіскальної служби України у Харківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

ТОВ «ВАРНА» звернулося до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до ГУ ДФС у Харківській області, в якому просить суд визнати протиправними та скасувати

- податкове повідомлення-рішення форма «Р» № НОМЕР_1 від 29.04.2016 р.,

- податкове повідомлення-рішення форма «Р» № НОМЕР_2 від 29.04.2016 р.,

- податкове повідомлення-рішення форма «В4» № НОМЕР_3 від 29.04.2016 р.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 23.03.2016 року головним державним ревізором-інспектором відділу перевірок окремих платників управління аудиту ГУ ДФС у Харківській області ОСОБА_1І, головним державним ревізором-інспектором відділу перевірок окремих платників управління аудиту ГУ ДФС у Харківській області ОСОБА_2, головним державним ревізором-інспектором відділу перевірок окремих платників управління аудиту ГУ ДФС у Харківській області ОСОБА_3, головним державним ревізором-інспектором відділу перевірок фінансових операцій управління аудиту ГУ ДФС у Харківській області ОСОБА_4, головним державним ревізором-інспектором відділу контрольно-перевірочної роботи управління податків і зборів з фізичних осіб управління ГУ ДФС у Харківській області ОСОБА_5 у звязку із отриманням ухвали Печерського районного суду міста Києва від 05.02.2016 року у справі № 757/3901/16-к про проведення перевірки, було проведено позапланову виїзну перевірку ТОВ «ВАРНА» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 року по 31.12.2015 року, за результатами якої було складено Акт № 167/20-40-14-06-10/32436208 від 07.04.2016 р. та як наслідок були винесені оскаржувані рішення, які на їх думку є безпідставними, протиправними та такими, що порушують законні права ТОВ «ВАРНА», а тому підлягають скасуванню в повному обсязі.

У судовому засіданні представники позивача за довіреністю ОСОБА_6, ОСОБА_7 позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити в повному обсязі.

Представники відповідача за довіреністю ОСОБА_8, ОСОБА_9 проти позовних вимог заперечували у повному обсязі, посилаючись на наступне.

Висновки про порушення позивачем вимог податкового законодавства обґрунтовуються тим, що в ході перевірки документально не підтверджено реальність здійснення господарських відносин з контрагентами та їх повязаність з господарською діяльністю позивача.

Порушення, встановлені в ході позапланової виїзної перевірки позивача від 23.03.2016 року, зафіксовані належним чином та оскаржувані податкові повідомлення-рішення відповідають чинному законодавству.

Представники відповідача вважають, що спірні рішення є правомірними та обґрунтованими, а отже не підлягають скасуванню, у зв'язку з чим просять у задоволені позову відмовити.

Заслухавши представників сторін, дослідивши докази справ, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Встановлено, що 23.03.2016 року, у звязку із отриманням ухвали Печерського районного суду м. Києва від 05.02.2016 року справа № 757/3901/16-к про проведення перевірки, фахівцями ГУ ДФС у Харківській області було проведено позапланову виїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 року по 31.12.2015 року, за результатами якої було складено Акт № 167/20-40-14-06-10/32436208 від 07.04.2016 р.

За наслідками перевірки контролюючим органом було встановлено наступні порушення:

- п.п. 134.1.1 п.134.1 ст.134, п.135.1 ст.135 ПКУ від 02.12.2010 року №2755-IV (з урахування м змін та доповнень) в результаті чого підприємству донараховано податок на прибуток за 2015 рік на загальну суму 1 023 143 грн.;

- абз. «а» п.198.1, п.198.3, п. 198.6 ст.198, ст..201 ПКУ в результаті чого підприємству донараховано суму податку на додану вартість в сумі 799 163 грн., в т.ч. за березень 2015 року на суму 121 346 грн.; квітень 2015 року на суму 322 282 грн.; травень 2015 року на суму 278 746 грн.; червень 2015 року на суму 76 564 грн.; липень 2015 року на суму 225 грн., та зменшено відємного значення різниці між сумою податкових зобовязань та податкового кредиту за лютий 2015 року на суму 16 687 грн.; за липень 2015 року на суму 10 708 грн.;

- 3. ст.7 Закону України від 08 липня 2010 року №2464-VІ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» у результаті чого занижено суму єдиного соціального внеску на 158, 18 грн.

19.04.2016 р. позивачем до ГУ ДФС у Харківській області було подано заперечення на вищевказаний акт перевірки, в якому підприємство зазначило всі суттєві заперечення проти доводів акту перевірки.

Листом № 2479/10/20-40-14-06-10 від 26.04.2016 р., про розгляд заперечень ГУ ДФС у Харківській області відмовила позивачеві в задоволенні його вимог, що викладені в запереченні на акт перевірки.

04.05.2016 року позивачем від ГУ ДФС у Харківській області було отримано:

- податкове повідомлення-рішення форма «Р» № НОМЕР_1 від 29.04.2016 р., складеного ГУ ДФС у Харківській області в частині збільшення суми грошового зобовязання з податку на прибуток підприємств за податковими зобовязаннями у розмірі 1 023 143,00 грн. та за штрафними санкціями 255 785,75 грн. ;

- податкове повідомлення-рішення форма «Р» № НОМЕР_2 від 29.04.2016 р., складеного ГУ ДФС у Харківській області в частині збільшення суми грошового зобовязання з податку на додану вартість за податковими зобовязаннями у розмірі 799 163,00 грн. та за штрафними санкціями 399 581,50 грн.;

- податкове повідомлення-рішення форма «В4» № НОМЕР_3 від 29.04.2016 р., складеного ГУ ДФС у Харківській області в частині зменшення відємного значення суми податку на додану вартість по декларації № НОМЕР_4 від 18.01.2016р. на суму 10 708,00 грн., та декларації № НОМЕР_5 від 19.10.2015р. на суму 16 687,00 грн.

Із зазначеними рішеннями суб'єкта владних повноважень суд не погоджується, виходячи з наступного.

Так, відповідно до вимог статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, де передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В даному випадку відповідач не надав належних доказів правомірності оскаржуваних рішень, оскільки, як вбачається з наявних письмових доказів факти вказаних порушень позивачем вимог податкового законодавства не знайшли свого підтвердження при судовому розгляді та спростовуються наступним.

Судом встановлено, що в ході проведення перевірки перевіряючими досліджено взаємовідносини ТОВ «ВАРНА» з ТОВ «ФІЛАКАС», ТОВ «ТЕХНОБУД УА», ТОВ «СЕНТРО-М», ТОВ «НЕО-ТЕКС», ТОВ «ФЕСАЛІЯ ЛТД» за перевіряємий період та зроблено хибний висновок про те (сторінка 26 Акту), що є підстави вважати, що ТОВ «ВАРНА» не мала можливості здійснювати операції з придбання ТМЦ у вище перелічених контрагентів, оскільки за результатами зібраної податкової інформації по них, отриманих по контрагентах цих підприємств актах та актах по самим цим підприємствам стверджується про нереальність здійснення господарських операцій, відсутність товарно-транспортних документів по доставці ТМЦ, про відсутність складських приміщень, виробничих потужностей для здійснення операцій в обємах, що декларуються, імпортних операцій, вбачається проведення нереальних господарських операцій, спрямованих на здійснення операцій для надання податкової вигоди третім особам, які не виконують свої податкові зобовязання, зокрема у випадках, коли операції здійснюються через посередників з метою штучного формування валових витрат та податкового кредиту та не мають реального товарного характеру.

При проведенні перевірки податківцями були взяті до уваги ті факти, що ТМЦ, що придбалось у вище перелічених контрагентів, в наступних періодах в процесі проведення господарської діяльності були реалізовані таким контрагентам, як ТОВ «БУДМЕН ІНТЕР», ТОВ «ЕПІЦЕНТР К» тощо, досліджено в повному обсязі порядок проведення розрахунків як за придбані у контрагентів ТМЦ, так і за ті, що в подальшому були реалізовані, але жодним чином не надали цим фактам належної юридичної оцінки та не сприймали їх як доказову базу при написанні акту перевірки та при винесенні податкових повідомлень-рішень, що оскаржуються.

При проведенні перевірки податківцями були вивчені первинні документи, але вони не були взяті до уваги, їм жодним чином не надали належної юридичної оцінки та не сприймали їх як доказову базу при написанні акту перевірки та при винесенні податкових повідомлень-рішень, що оскаржуються. Більш того, наявність цих документів жодним чином не знайшла свого відображення при написанні акту перевірки.

Як вбачається з акту перевірки № 167/20-40-14-06-10/32436208 від 07.04.2016 р., підставами вважати, що ТОВ «ВАРНА» не мала можливості здійснювати операції з придбання ТМЦ у вище перелічених контрагентів, є результати зібраної податкової інформації по них, отриманих по контрагентах цих підприємств актах та актах по самим цим підприємствам стверджується про нереальність здійснення господарських операцій, відсутність товарно-транспортних документів по доставці ТМЦ, про відсутність складських приміщень, виробничих потужностей для здійснення операцій в обємах, що декларуються, імпортних операцій, вбачається проведення нереальних господарських операцій, спрямованих на здійснення операцій для надання податкової вигоди третім особам, які не виконують свої податкові зобовязання, зокрема у випадках, коли операції здійснюються через посередників з метою штучного формування валових витрат та податкового кредиту та не мають реального товарного характеру.

Суд зазначає, що відповідно до п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до статті 1 Закону України від 16 липня 1999 року № 996-ХІУ "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (далі - Закон № 996) первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення, господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

З урахуванням пункту 2 статті 3 Закону № 996, відповідно до якого фінансова, податкова та інші види звітності, що використовують грошовий примірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Відповідно до пунктів 1 та 2 статті 9 Закону № 996 підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують, факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно з пунктом 2 "Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 5 червня 1995 року за № 168/704 (із змінами і доповненнями) (далі - Положення) первинні документі - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов'язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами Податкового кодексу України.

Виходячи із змісту положень Податкового кодексу витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником) (п.п. 14.1.27 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України).

Згідно з п.138.2 ст. 138 Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до п.п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Згідно з п. 177.4 ст.177 Податкового кодексу України до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом III цього Кодексу.

Відповідно до п. 177.2 ст.177 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Положеннями Податкового кодексу України передбачено, що податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом цього Кодексу (п.п. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України).

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до п. 201.6 ст. 201 Податкового кодексу України податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Відповідно до п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Таким чином, витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування мають бути фактично здійснені, пов'язані з господарською діяльністю платника податку та підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, належним чином оформленими, а наявність у платника податку (позивача у справі) виданих йому податкових накладних і сплата вартості отриманих товарів (послуг) з ПДВ є достатніми підставами для визначення податкового кредиту з урахуванням підтвердження реального здійснення господарської операції та з метою подальшого використання товарів (послуг) в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Щодо господарської діяльності позивача та його взаємовідносини з контрагентами судом встановлено наступне.

25 грудня 2014 року між позивачем ТОВ «ВАРНА», в якості покупця, та ТОВ «Філакас», в якості продавця, було укладено письмовий правочин у формі Договору купівлі-продажу №251214 від 25.12.2014р., предметом якого є ТМЦ електронасоси.

В межах даного правочину були проведені господарські операції з поставки ТМЦ які оформлені первинними документами згідно вимог чинного законодавства України, а саме: видаткова накладна №30-1214 від 30.12.2014 р. на суму 265600,00 грн., податкова накладна №100 від 30.12.2014 р., видаткова накладна №19-0115 від 19.01.2015 р. на суму 906400,20 грн., податкова накладна №29 від 19.01.2015 р., видаткова накладна №27-0115 від 27.01.2015 р. на суму 389709,12 грн., податкова накладна №44 від 27.01.2015 р., видаткова накладна №02-0215 від 02.02.2015 р. на суму 102884,05 грн., податкова накладна№9 від 02.02.2015 р., видаткова накладна №09-0215 від 09.02.2015 р. на суму 145095,00 грн., податкова накладна № 6 від 09.02.2015 р., видаткова накладна№16-0215 від 16.02.2015 р. на суму 152566,22 грн., податкова накладна №5 від 16.02.2015 р., на загальну суму 1962254,59 грн. (в тому числі ПДВ 327042,43 грн).

Отриманий товар оприбутковано позивачем за даними рахунку 281 «Товари на складі».

Фізичне переміщення товару підтверджується товарно-транспортними накладними, а саме: товарно-транспортна накладна № Р ЗО-1214 від 30.12. 2014 р., товарно-транспортна накладна № Р 19-0115 від 19.01.2015 р., товарно-транспортна накладна № Р 27-0115 від 27.01.2015 р., товарно-транспортна накладна № Р 02-0215 від 02.02.2015 р., товарно-транспортна накладна № Р 09-0215 від 09.02.2015 р., товарно-транспортна накладна № Р 16-0215 від 16.02.2015 р.

Фактичне надходження товару в розпорядження позивача підтверджується даними складського та бухгалтерського обліку, а саме: даними рахунку 281 «Товари на складі» та 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками» та довіреностями на отримання товарно-матеріальних цінностей, а саме: №45 від 30.12.2014 р., №2 від 19.01.2015 р., №3 від 27.01.2015 р., №4 від 02.02.2015 р., №5 від 09.02.2015 р., №7 від 16.02.2015 р.

Зобов'язання по оплаті вартості придбаного товару були виконані позивачем шляхом перерахування на користь контрагента безготівкових коштів згідно з платіжним дорученням №1501 від 09.01.2015 р., №1528 від 28.01.2015 р., №1547 від 06.02.2015 р., №1558 від 13.02.2015 р., №1569 від 18.02.2015 р., №1581 від 25.022015 р., на загальну суму 1962254,59 грн. (в тому числі ПДВ 327042,43 грн).

В подальшому придбаний товар було реалізовано таким контрагентам, як ТОВ «БУДМЕН ІНТЕР», ТОВ «ЕПІЦЕНТР К» та іншим. Від проведення господарських операцій з придбання товару та подальшої реалізації придбаного товару позивачем отримано прибуток.

У бухгалтерському обліку вказана операція з отримання доходу відображена на рах. № 361 "Розрахунки з вітчизняними покупцями" та № 703 "Дохід від реалізації робіт, послуг", що підтверджується даними форми 2 балансу підприємства за 2015 рік та відображено у Податкової декларації з податку на прибуток підприємства за 2015 рік.

23 лютого 2015 року між позивачем ТОВ «ВАРНА» , в якості покупця, та ТОВ «ТЕХНОБУД УА», в якості продавця, було укладено письмовий правочин у формі Договору купівлі-продажу №230215 від 23.02.2015 р., предметом якого є ТМЦ електронасоси.

У межах даного правочину були проведені господарські операції з поставки ТМЦ які оформлені первинними документами згідно вимог чинного законодавства України, а саме: видаткова накладна №2310 від 23.02.2015 р. на суму 100120,00 грн., податкова накладна №2310 від 23.02.2015р., видаткова накладна №205 від 02.03.2015р. на суму 333838,20грн., податкова накладна №205 від 02.03.2015р., видаткова накладна №1009 від 10.03.2015р. на суму 109708,90грн., податкова накладна №1009 від 10.03.2015р., видаткова накладна №1612 від 16.03.2015р. на суму 28528,62 грн., податкова накладна №1612 від 16.03.2015р., на загальну суму 572195, 72 грн. (в тому числі ПДВ 95365,95 грн).

Отриманий товар оприбутковано позивачем за даними рахунку 281 «Товари на складі».

Фізичне переміщення товару підтверджується товарно-транспортними накладними, а саме: товарно-транспортна накладна № Р 2310 від 23.02.2015 р., товарно-транспортна накладна № Р 205 від 02.03.2015 р., товарно-транспортна накладна № Р 1009 від 10.03.2015 р., товарно-транспортна накладна № Р 1612 від 16.03.2015 р.,

Фактичне надходження товару в розпорядження позивача підтверджується даними складського та бухгалтерського обліку, а саме: даними рахунку 281 «Товари на складі» та 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками» та довіреностями на отримання товарно-матеріальних цінностей, а саме: №8 від 23.02.2015р., №9 від 02.03.2015р., №10 від 10.03.2015р., №50/1 від 16.03.2015р.

Зобов'язання по оплаті вартості придбаного товару були виконані позивачем шляхом перерахування на користь контрагента безготівкових коштів згідно з платіжним дорученням №1586 від 04,03.2015р., №1598 від 17.03.2015р., №1604 від 23.03.2015р., №1606 від 25.03.2015р., на загальну суму 572195, 72 грн. (в тому числі ПДВ 95365,95 грн).

В подальшому придбаний товар було реалізовано таким контрагентам, як ТОВ «БУДМЕН ІНТЕР», ТОВ «ЕПІЦЕНТР К» та іншим. Від проведення господарських операцій з придбання товару та подальшої реалізації придбаного товару позивачем отримано прибуток.

У бухгалтерському обліку вказана операція з отримання доходу відображена на рах. № 361 "Розрахунки з вітчизняними покупцями" та № 703 "Дохід від реалізації робіт, послуг", що підтверджується даними форми 2 Балансу підприємства за 2015 рік та відображено у Податкової декларації з податку на прибуток підприємства за 2015 рік.

27 березня 2015 року між позивачем ТОВ «ВАРНА» , в якості покупця, та ТОВ «СЕНТРО-М», в якості продавця, було укладено письмовий правочин у формі Договору купівлі-продажу №270315 від 27.03.2015р., предметом якого є ТМЦ електронасоси.

В межах згаданого правочину були проведені господарські операції з поставки ТМЦ які оформлені первинними документами згідно вимог чинного законодавства України, а саме: видаткова накладна №2306 від 23.03.2015р. на суму 110457,85грн., податкова накладна №2306 від 23.03.2015р., видаткова накладна№3009 від 30.03.2015р. на суму 320680,00грн., податкова накладна №3009 від 30.03.2015р., видаткова накладна №6 від 01.04.2015р. на суму 218170,00 грн., податкова накладна №6 від 01.04.2015р., видаткова накладна №602 від 06.04.2015р. на суму 1127700,00грн., податкова накладна №602 від 06.04.2015р., видаткова накладна №1408 від 14.04.2015р. на суму 42581,16 грн., податкова накладна №1408 від 14.04.2015р., видаткова накладна №2007 від 20.04.2015р. на суму 171528,72 грн., податкова накладна №2007 від 20.04.2015р., видаткова накладна №2713 від 27.04.2015р. на суму 98451,00 грн., податкова накладна №2713 від 27.04.2015р., на загальну суму 2089568,73 грн (в тому числі ПДВ 348261,45 грн).

Отриманий товар оприбутковано позивачем за даними рахунку 281 «Товари на складі».

Фізичне переміщення товару підтверджується товарно-транспортними накладними, а саме: товарно-транспортна накладна № Р 2306 від 23.03.2015 р., товарно-транспортна накладна № Р 3009 від 30.03.2015 р., товарно-транспортна накладна № Р 6 від 01.04.2015 р., товарно-транспортна накладна № Р 602 від 06.04.2015р., товарно-транспортна накладна № Р 1408 від 14.04.2015 р.,товарно-транспортна накладна № Р 2007 від 20.04.2015р., товарно-транспортна накладна № Р 2713 від 27.04.2015 р.

Фактичне надходження товару в розпорядження позивача підтверджується даними складського та бухгалтерського обліку, а саме: даними рахунку 281 «Товари на складі» та 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками» та довіреностями на отримання товарно-матеріальних цінностей, а саме: №51/2 від 23.03.2015р., №57 від 30.03.2015р., №58 від 01.04.2015р., №60 від 06.04.2015р., №60/1 від 14.04.2015р., №63/1 від 20.04.2015р., №65 від 27.04.2015р.

Зобов'язання по оплаті вартості придбаного товару були виконані позивачем шляхом перерахування на користь контрагента безготівкових коштів згідно з платіжним дорученням №1622 від 08.04.2015р., №1625 від 16.04.2015р., №1638 від 21.04.2015р., №3 від 24.04.2015р., №5 від 28.04.2015р., №1652 від 07.05.2015р., №1675 від 22.05.2015р., на загальну суму 2089568,73 грн (в тому числі ПДВ 348261,45 грн).

В подальшому придбаний товар було реалізовано таким контрагентам, як ТОВ «БУДМЕН ІНТЕР», ТОВ «ЕПІЦЕНТР К» та іншим. Від проведення господарських операцій з придбання товару та подальшої реалізації придбаного товару позивачем отримано прибуток.

У бухгалтерському обліку вказана операція з отримання доходу відображена на рах. № 361 "Розрахунки з вітчизняними покупцями" та № 703 "Дохід від реалізації робіт, послуг", що підтверджується даними форми 2 Балансу підприємства за 2015 рік та відображено у Податкової декларації з податку на прибуток підприємства за 2015 рік.

05 травня 2015 року між позивачем ТОВ «ВАРНА» , в якості покупця, та ТОВ «НЕО-ТЕКС», в якості продавця, було укладено письмовий правочин у формі Договору купівлі-продажу №050515 від 05.05.2015р., предметом якого є ТМЦ електронасоси.

В межах згаданого правочину були проведені господарські операції з поставки ТМЦ які оформлені первинними документами згідно вимог чинного законодавства України, а саме: видаткова накладна №503 від 05.05.2015р. на суму 122962,15грн., податкова накладна №503 від 05.05.2015р., видаткова накладна №1205 від 12.05.2015р. на суму 785995,00грн., податкова накладна №1205 від 12.05.2015р., видаткова накладна №1812 від 18.05.2015р. на суму 538517,70 грн., податкова накладна №1812 від 18.05.2015р., видаткова накладна №2512 від 25.05.2015р. на суму 225000,00грн., податкова накладна№2512 від 25.05.2015р., видаткова накладна №1 від 01.06.2015р. на суму 159500,00 грн., податкова накладна №1 від 01.06.2015р., видаткова накладна №811 від 08.06.2015р. на суму 96611,45 грн., податкова накладна №811 від 08.06.2015р., видаткова накладна №1506 від 15.06.2015р. на суму 203273,00 грн., податкова накладна №1506 від 15.06.2015р., на загальну суму 2131859,30 грн (в тому числі ПДВ 355309,88 грн).

Отриманий товар оприбутковано позивачем за даними рахунку 281 «Товари на складі».

Фізичне переміщення товару підтверджується товарно-транспортними накладними, а саме: товарно-транспортна накладна № Р 503 від 05.05.2015 р., товарно-транспортна накладна № Р 1205 від 12.05.2015 р., товарно-транспортна накладна № Р 1812 від 18.05.2015 р., товарно-транспортна накладна № Р 2512 від 25.05.2015 р., товарно-транспортна накладна № Р 1 від 01.06.2015 р.,товарно-транспортна накладна № Р 811 від 08.06.2015 р., товарно-транспортна накладна № Р 1506 від 15.06.2015 р.

Фактичне надходження товару в розпорядження позивача підтверджується даними складського та бухгалтерського обліку, а саме: даними рахунку 281 «Товари на складі» та 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками» та довіреностями на отримання товарно-матеріальних цінностей, а саме: №67 від 05.05.2015р., №69 від 12.05.2015р., №74 від 18,05.2015р., №77 від 25.05.2015р., №78 від 01.06.2015р., №81 від 08.06.2015р., №84 від 15.06.2015р.

Зобов'язання по оплаті вартості придбаного товару були виконані позивачем шляхом перерахування на користь контрагента безготівкових коштів згідно з платіжним дорученням №1665 від 19.05.2015р., №1676 від 22.05.2015р., №1680 від 28.05.2015р., №1686 від 03.06.2015р., №1698 від 11.06.2015р., №1710 від 18.06.2015р., №1717 від 23.06.2015р., на загальну суму 2131859,30 грн (в тому числі ПДВ 355309,88 грн).

В подальшому придбаний товар було реалізовано таким контрагентам, як ТОВ «БУДМЕН ІНТЕР», ТОВ «ЕПІЦЕНТР К» та іншим. Від проведення господарських операцій з придбання товару та подальшої реалізації придбаного товару позивачем отримано прибуток.

У бухгалтерському обліку вказана операція з отримання доходу відображена на рах. № 361 "Розрахунки з вітчизняними покупцями" та № 703 "Дохід від реалізації робіт, послуг", що підтверджується даними форми 2 Балансу підприємства за 2015 рік та відображено у Податкової декларації з податку на прибуток підприємства за 2015 рік.

13 липня 2015 року між позивачем ТОВ «ВАРНА» , в якості покупця, та ТОВ «ФЕСАЛІЯ ЛТД», в якості продавця, було укладено письмовий правочин у формі Договору купівлі-продажу №130715 від 13.07.2015р., предметом якого є ТМЦ електронасоси.

У межах даного правочину були проведені господарські операції з поставки ТМЦ які оформлені первинними документами згідно вимог чинного законодавства України, а саме: видаткова накладна№11 від 13.07.2015р. на суму 65600,00грн., податкова накладна№11 від 13.07.2015р, на загальну суму 65600,00 грн (в тому числі ПДВ 10933,33 грн).

Отриманий товар оприбутковано позивачем за даними рахунку 281 «Товари на складі».

Фізичне переміщення товару відбувалось шляхом доставки продавцем на склад покупця, транспортом продавця, згідно договору купівля-продажу.

Фактичне надходження товару в розпорядження позивача підтверджується даними складського та бухгалтерського обліку, а саме: даними рахунку 281 «Товари на складі» та 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками» та довіреностями на отримання товарно-матеріальних цінностей, а саме: №93/1 від 13.07.2015р.

Зобов'язання по оплаті вартості придбаного товару були виконані позивачем шляхом перерахування на користь контрагента безготівкових коштів згідно з платіжним дорученням №1764 від 22.07.2015р., №1787 від 11.08.2015р., на загальну суму 65600,00 грн (в тому числі ПДВ 10933,33 грн).

В подальшому придбаний товар було реалізовано таким контрагентам, як ТОВ «БУДМЕН ІНТЕР», ТОВ «ЕПІЦЕНТР К» та іншим. Від проведення господарських операцій з придбання товару та подальшої реалізації придбаного товару позивачем отримано прибуток.

У бухгалтерському обліку вказана операція з отримання доходу відображена на рах. № 361 "Розрахунки з вітчизняними покупцями" та № 703 "Дохід від реалізації робіт, послуг", що підтверджується даними форми 2 Балансу підприємства за 2015 рік та відображено у Податкової декларації з податку на прибуток підприємства за 2015 рік.

З доказів справи вбачається, що жодних зауважень чи претензій до правоздатності і дієздатності юридичних осіб, які є сторонами спірних правочинів, відповідності спірних правочинів вимогам закону відповідачем ані при проведенні перевірки, ані в ході судового розгляду не пред'являлось.

Окрім цього, відповідно до п. 201.8 ст. 201 Податкового кодексу України право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Як вбачається з акту перевірки № 167/20-40-14-06-10/32436208 від 07.04.2016 року відповідачем не спростовується, що на час здійснення фінансово-господарських операцій контрагенти позивача були зареєстровані як платники податку в податковому органі та яким присвоєно індивідуальні податкові номера платника податку на додану вартість.

Суд також зазначає, що вказані первинні документи відповідають приписам ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», п.2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку (затверджено наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. № 88, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05.06.1995р. за № 168/704) та не спричиняють втрату первинними документами юридичної сили і доказовості, що призводить до зміни в структурі активів платника податків.

Наведені вище документи первинного бухгалтерського обліку підтверджують здійснення руху активів та зміни у власному капіталі та зобов'язаннях позивача.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що господарські операції позивача з вищезазначеними контрагентами були направлені на реальне настання правових наслідків, що підтверджується доданими до матеріалів справи видатковими та податковими накладними, актами, договорами та іншими первинними документами, а саме: реальне понесення витрат у власній господарській діяльності та використання придбаних товарів (послуг) в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Таким чином, суд вважає, що позивачем правомірно віднесено до складу податкового кредиту відповідні суми ПДВ та до складу валових витрат відповідні суми без ПДВ по спірним господарським операціям.

А отже, збільшення суми грошового зобовязання з податку на прибуток підприємств за податковими зобовязаннями у розмірі 1 023 143,00 грн. та за штрафними санкціями 255 785,75 грн., збільшення суми грошового зобовязання з податку на додану вартість за податковими зобовязаннями у розмірі 799 163,00 грн. та за штрафними санкціями 399 581,50 грн., зменшення відємного значення суми податку на додану вартість по декларації № НОМЕР_4 від 18.01.2016 року на суму 10 708,00 грн. та декларації № НОМЕР_5 від 19.10.2015 р. на суму 16 687,00 грн. за податковими повідомленнями рішеннями № НОМЕР_1 від 29.04.2016 р., № НОМЕР_2 від 29.04.2016 р., № НОМЕР_3 від 29.04.2016 р. є необґрунтованими та безпідставними.

Виходячи з приписів ст. 19 ч. 2 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 статті 9 КАСУ суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 ч. 1 КАСУ завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Таким чином, в даному випадку відповідна сторона не дотримала вимоги закону про захист охороняємих прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому її оскаржувані рішення, як суб'єкта владних повноважень, є неправомірними, що дає суду підстави для задоволення адміністративного позову.

Відповідно до вимог ст. 94 КАСУ позивачу підлягають поверненню судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 37577,00 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 9, 11, 94, 159, 160, 162 КАСУ, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби України у Харківській області від 29.04.2016 року №, №, №, прийняті щодо товариства з обмеженою відповідальністю "ВАРНА".

Стягнути з Державного бюджету України (УДКСУ в Червонозаводському районі міста Харкова, код: 37999628, р/р 4011, МФО 851011) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "ВАРНА" (61161, м. Харків, вул. Тюрінська, 75, ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 37577,00 (тридцять сім тисяч п'ятсот сімдесят сім) грн.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Повний текст постанови виготовлено 21.06.2016 року.

Суддя Самойлова В.В.