Справа № 813/269/16
Суддя: Гудим Любомир Ярославович
Дата ухвалення: 2016-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2016 р. Справа № 876/3038/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Гудима Л.Я.,

суддів: Довгополова О.М., Святецького В.В.,

за участю секретаря судового засідання: Кудєрової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Галицької об»єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 30 березня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Галицької об»єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення про анулювання платника єдиного податку,-

В С Т А Н О В И В:

В лютому 2016 року позивач - ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Галицької об»єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області (далі - Галицька ОДПІ), в якому просив визнати протиправними та скасувати рішення про анулювання свідоцтва платника єдиного податку № 16507/13-04-17-01/1393/6 від 31.12.2015 року.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що відповідно до чинного законодавства, а саме п. 295.3 ст. 295 Податкового кодексу України, своєчасно та у повному обсязі сплачував єдиний податок. Вважає рішення відповідача безпідставним, необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню, оскільки незважаючи на те, що кошти перераховано на неправильний рахунок та все ж вони потрапили до Державного бюджету України.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 30 березня 2016 року адміністративний позов задоволено повністю; визнано протиправним та скасовано рішення Державної податкової інспекції у Галицькому районі м. Львова Головного управління ДФС у Львівській області про анулювання свідоцтва платника єдиного податку №16507/13-04-17-01/1393/6 від 31.12.2015 року.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою суду першої інстанції, Галицька ОДПІ оскаржила її в апеляційному порядку, яка, покликаючись на неповне з»ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити з підстав, викладених у своїй апеляційній скарзі.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апелянта у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець та є платником єдиного податку третьої групи з 01.01.2012 року, що підтверджується копією витягу з Реєстру платників єдиного податку від 26.03.2016 року за № 714.

Згідно поданих податкових декларацій платника єдиного податку - фізичної особи- підприємця ОСОБА_1 задекларована сума єдиного податку, яка підлягає сплаті до бюджету за I квартал 2015 року становить 638,54 грн., за II квартал 2015 року - 676,27 грн., за III квартал 2015 року - 866,04 грн.

Сума задекларованого єдиного податку за відповідні періоди була сплачена позивачем, що підтверджується долученими до матеріалів справи квитанціями від 05.05.2015 року №0.0.381159044.1, від 22.07.2015 року №0.0.413408349.1, від 19.10.2015 року №0.0.450064195.1.

Проте, позивачем при внесенні відповідних сум була допущена помилка у визначенні платежу, а саме зазначено: «за надання відомостей з єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб».

Згідно посилань відповідача, сплату єдиного податку фізична особа-підприємець ОСОБА_1 здійснював на рахунки казначейства, в результаті чого в інтегрованій картці платника по 18050400 (єдиний податок з фізичних осіб) виникла заборгованість в розмірі 2 180,85 грн.

31 грудня 2015 року податковим органом, керуючись абз. 8 п.п. 298.2.3 ст. 298 та п. 299.10 ст. 299 ПК України винесено рішення №16507/13-04-17-01/1393/6 про анулювання свідоцтва платника єдиного податку у зв»язку із наявністю податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки суми податкового зобов»язання зараховуються на єдиний казначейський рахунок, то помилкове визначення призначення платежу платником податків у квитанції під час сплати суми податкового зобов»язання не є достатньою правовою підставою для висновку про несплату необхідної суми грошового зобов»язання у визначений нормами ПК України строк та як наслідок винесення рішення про анулювання свідоцтва платника єдиного податку, а враховуючи те, що у процесі судового розгляду встановлено сплату позивачем єдиного податку та відповідно відсутність податкового боргу, відтак рішення відповідача про анулювання свідоцтва платника єдиного податку, у зв»язку з наявністю податкового боргу, є протиправним та підлягає скасуванню.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає їх вірними, такими що відповідають нормам матеріального права та обставинам справи з огляду на наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов»язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов»язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулюються Податковим кодексом України (далі - ПК України).

Як встановлено п. 296.3 ст. 296 ПК України платники єдиного податку третьої групи подають до контролюючого органу податкову декларацію платника єдиного податку у строки, встановлені для квартального податкового (звітного) періоду.

У відповідності до пункту 295.3 статті 295 ПК України платники єдиного податку третьої групи сплачують єдиний податок протягом 10 календарних днів після граничного строку подання податкової декларації за податковий (звітний) квартал.

Підпунктом 49.18.2 пункту 49.2 статті 49 ПК України встановлено, що податкові декларації, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному кварталу або календарному півріччю (у тому числі в разі сплати квартальних або піврічних авансових внесків) - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя).

Відповідно до п. 299.10 ст. 299 ПК України реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу.

У разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення перевірок порушень платником єдиного податку вимог, встановлених цією главою, анулювання реєстрації платника єдиного податку проводиться за рішенням такого органу, прийнятим на підставі акта перевірки, з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення (п. 299.11 ст. 299 ПК України).

Згідно із п. 87.1 ст. 87 ПК України встановлено, що джерелами самостійної сплати грошових зобов»язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, в тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надмірно сплачених платежів до відповідних бюджетів.

Пунктом 87.1 статті 87 ПК України зазначено, що сплата грошових зобов»язань або погашення податкового боргу платника податків з відповідного платежу може бути здійснена також за рахунок надміру сплачених сум такого платежу (без заяви платника) або за рахунок помилково та/або надміру сплачених сум з інших платежів (на підставі відповідної заяви платника) до відповідних бюджетів.

При виконанні державного бюджету і місцевих бюджетів застосовується казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Частиною 1 статті 43 Бюджетного кодексу встановлено, що Державна казначейська служба України забезпечує казначейське обслуговування бюджетних коштів на основі ведення єдиного казначейського рахунку, відкритого у Національному банку України.

Податки і збори та інші доходи державного бюджету зараховуються безпосередньо на єдиний казначейський рахунок і не можуть акумулюватися на рахунках органів, що контролюють справляння надходжень бюджету (за винятком установ України, які функціонують за кордоном) (ч. 4 ст. 45 БК України).

Також ч. 5 ст. 45 БК України передбачено, що податки і збори (обов»язкові платежі) та інші доходи державного бюджету визнаються зарахованими до державного бюджету з дня зарахування на єдиний казначейський рахунок.

Крiм цього, пунктом 22.4 статтi 22 Закону України «Про платiжнi системи та переказ коштiв в Українi» визначено, що при використаннi розрахункового документа iнiцiювання переказу вважається завершеним з моменту прийняття банком платника розрахункового документа на виконання.

Таким чином, колегія суддів вважає, що невірне зазначення платником призначення платежу не призвело до ненадходження відповідної суми податку до бюджету у визначений законом строк.

А перерахування ОСОБА_1 на неналежний рахунок суми коштів не вплинуло на виконання ним обов»язку платника зі сплати податку, доказів протилежного відповідачем суду не подано.

З матеріалів справи видно, що на момент винесення податковим органом рішення про анулювання свідоцтва платника єдиного податку, усі кошти сплачені ОСОБА_1 перебували на казначейському рахунку.

І, лише, на підставі заяви позивача від 15 січня 2016 року, Управління державного казначейства Галицького району м. Львова повернуло йому надмірно сплачені суми за надання відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб в розмірі 3 725,87 грн., що підтверджується копією платіжного доручення №8 від 19 січня 2016 року.

З відповіді в.о. начальника ДПІ у Галицькому районі м. Львова Головного управління ДФС у Львівській області Парубій О.В. від 20 січня 2016 року на лист ОСОБА_1 від 18.01.2016 року вх. №330/7 вбачається, що 20.05.2015 року, 19.08.2015 року та 19.11.2015 року в картці особового рахунку платника йдуть нарахування згідно поданих декларацій платника єдиного податку за I квартал 2015 року в сумі 638,54 грн., за II квартал 2015 року в сумі 676,27 грн., за III квартал 2015 року в сумі 866,04 грн.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскільки суми податкового зобов»язання зараховуються на єдиний казначейський рахунок, то помилкове визначення призначення платежу платником податків у квитанції під час сплати суми податкового зобов»язання не є достатньою правовою підставою для висновку про несплату необхідної суми грошового зобов»язання у визначений нормами ПК України строк та як наслідок винесення рішення про анулювання свідоцтва платника єдиного податку, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України викладеною у постанові від 16.06.2015 року у справі № 21-377а15, а відтак рішення відповідача про анулювання свідоцтва платника єдиного податку, у зв»язку з наявністю податкового боргу, є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування постанови колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на неї слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Галицької об»єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 30 березня 2016 року у справі №813/269/16 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя : Л.Я. Гудим

Судді: М.А. Пліш

В.В. Святецький

Повний текст ухвали виготовлено та підписано 16.06.2016 року.