Справа № 817/108/16
Суддя: Сало А.Б.
Дата ухвалення: 2016-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

30 травня 2016 р.Р і в н е 817/108/16

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Сала А.Б. розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
до Реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції Рівненської області
про зобов'язання вчинення певних дій, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції Рівненської області про зобов'язання вчинення певних дій.

З змісту заявленого позову вбачається, що позивач просить суд зобов'язати Реєстраційну службу Рівненського міського управління юстиції Рівненської області внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо об'єкта нерухомості - незавершеного будівництвом житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 "додаткові відомості" саме господарську будівлю "Б-1", як складову частину усього об'єкту нерухомості та, як будівлю, призначену для обслуговування житлового будинку і його приналежність. Крім того, просить зобов'язати відповідача внести відповідні записи в право установчі документи в тому числі щодо належних йому і його дружині ОСОБА_2 2/3 частини нерухомого майна.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що рішенням Апеляційного суду Рівненської області від 21.06. 2007 року, за ним та його дружиною ОСОБА_2 визнано право власності на 2/3 частини недобудованого житлового будинку АДРЕСА_1 (готовність 88%), решта - 1/3 частина цього будинку залишено у власності ОСОБА_3

Право власності позивача на частку в нерухомому майні зареєстроване Комунальним підприємством Рівненським МБТІ.

Водночас ОСОБА_3, яка набула право власності на 1/3 частину будинковолодіння за вказаною адресою, відповідно до договору дарування від 24.05.2001 року, який в цій частині рішенням суду не був визнаний недійсним, зареєструвала своє право власності у Реєстраційній службі Рівненського міського управління юстиції. Водночас останній в рядку "додаткові відомості" зазначено: незавершений будівництвом житловий будинок готовністю 88% та Б-І - господарська будівля.

За таких обставин, з метою проведення відповідної реєстрації права власності позивача та його дружини на 2/3 частини недобудованого житлового будинку АДРЕСА_1 та господарську будівлю Б-І останній 14.12.2015 звернувся з відповідною заявою до Реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції.

Разом з тим, 18.12.2015 державним реєстратором ОСОБА_4 йому було видано витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно без зазначення "додаткових відомостей" про об'єкт в частині, що стосується наявності господарської будівлі Б-І, як складової частини усього об'єкта житлової нерухомості.

У зв'язку із чим, покликаючись на положення ст. 132 ЦК України 1963 року, пункту 8 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на житловий будинок" № 7 від 04.10.1991 року, відповідно до якої підсобні будівлі складають із будинками одне ціле, тому при відчуженні жилого будинку такі підсобні будівлі переходять до нового власника разом із будинком, якщо при укладенні договору про відчуження не було обумовлено їх знесення, або перенос попереднім власником позивач вважаючи що Реєстраційна служба безпідставно відмовила йому у внесенні до Державного реєстру в «додаткові відомості» господарську будівлю "Б-1", звернувся до суду із вказаним позовом.

У судове засідання, на розгляд справи по суті позивач не прибув, про дату, час, місце судового засідання судом повідомлялися належним чином. До початку судового засідання подав клопотання, в якому позов підтримав та просив розглянути справу за його відсутності. Судом не визнавалася обов'язковою участь позивача в судовому засіданні. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без його участі за наявними у справі матеріалами.

Відповідач заперечень на адміністративний позов не подав, у судове засідання не з'явився, про дату, час, місце судового засідання судом повідомлявся належним чином. До початку судового засідання подав клопотання, в якому просив розглянути справу за його відсутності. Судом не визнавалася обов'язковою участь відповідача в судовому засіданні. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача за наявними у справі матеріалами, яких достатньо для вирішення справи по суті.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Оскільки потреба заслухати свідка чи експерта відсутня, перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених ст. 128 КАС України немає, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, то суд здійснює розгляд справи у письмовому провадженні.

Дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до Витягу про реєстрацію прав власності на нерухоме майно серія СС1 № 602489 від 30.07.2008 року встановлено, що 2/3 частини незавершеного будівництвом житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1, зареєстровано на праві приватної спільної сумісної власності за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на підставі рішення Апеляційного суду Рівненської області №22-462 від 21.06. 2007 року. Реєстрація права власності на вищезгаданий об'єкт нерухомого майна була проведена Комунальним підприємством "Рівненське міське бюро технічної інвентаризації" 30.07. 2008 року (а.с. 8).

14.12.2015 року для проведення державної реєстрації змін до права власності на об'єкт незавершеного будівництва за місцезнаходженням: АДРЕСА_1, до Реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції Рівненської області із відповідною заявою звернулися ОСОБА_1 та ОСОБА_2. Бланк заяви заповнено ними особисто, їх особа встановлена на підставі паспортів громадянина України НОМЕР_1 виданого Рівненським МВ УМВС України в Рівненській області 17.08. 2002 року та відповідно серії 932760 виданого Рівненським МВ УМВС України в Рівненській області 17.08. 2002 року, копії яких долучені до заяви (а.с. 7).

Для реєстрації права власності були подані наступні документи:

- рішення Апеляційного суду Рівненської області №22-462 від 21.06.2007 року відповідно до якого договір дарування визнаний частково недійсним (а.с. 9-10);

- ухвала Апеляційного суду Рівненської області №22-462 від 06.09. 2007 року (а.с. 21).

На підставі вказаних документів, 18.12.2015 року державний реєстратор прав на нерухоме майно ОСОБА_4 прийняла рішення № 27230407 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на незавершений будівництвом житловий будинок готовністю 88 %, що розташований: АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 та ОСОБА_2, форма власності: приватна, вид спільної власності: спільна сумісна, розмір частки 2/3. Цим же рішенням відкрито розділ у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстраційну справу на об'єкт нерухомого майна (а.с. 7).

Цього ж дня, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 надано Витяг з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 50191628, яким підтверджено проведення державної реєстрації на об'єкт нерухомого майна: незавершений будівництвом житловий будинок готовністю 88 %, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, якому присвоєно реєстраційний номер: 1. Витягом підтверджено право спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на даний об'єкт, розмір частки визначено: 2/3. В графі "Додаткові відомості" зазначено: незавершений будівництвом житловий будинок готовністю 88% (а.с. 7).

Водночас, згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно Індексний №26677295 від 11.09.2014 щодо належності ОСОБА_3 на праві приватної (спільної часткової) власності 1/3 частини незавершеного будівництвом житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1, у додаткових відомостях на об'єкт зазначено: незавершений будівництвом житловий будинок, готовність якого складає 88% та Б-1 - господарська будівля.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" № 1952-IV від 01.07.2004 року державна реєстрація прав проводиться, зокрема, на підставі рішень судів, що набрали законної сили (пункт 5), інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою (пункт 6).

Також, згідно з підпунктом 10 пунктом 37 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 868 від 17.10. 2013 року (який був чинним на час вчинення реєстраційних дій), документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, визначено, зокрема, рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Як встановлено судом, державна реєстрація, повнота проведення якої оспорюється позивачами, здійснена на підставі рішення Колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Рівненської області від 21.06. 2007 року в справі № 22-462/2007, згідно якого договір дарування від 24 травня 2001 року, який був посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_5 та зареєстрований в реєстрі за №1618, за яким ОСОБА_6 увесь недобудований житловий будинок АДРЕСА_1 готовністю 88% подарував відповідачці ОСОБА_3, в частині дарування 2/3 частин цього будинку визнано недійсним. Цим же ж рішенням визнано за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності на 2/3 частини недобудованого житлового будинку АДРЕСА_1 готовністю 88%. Також судовим рішенням визначено, що решту - 1/3 частину цього недобудованого домоволодіння, до укладення договору дарування між ОСОБА_6 і ОСОБА_3, тобто до 24.05.2001 року, слід рахувати власністю ОСОБА_6, а після укладення такого договору, тобто після 24.05. 2001 року, залишити у власності ОСОБА_3.

Отже, суд вважає, що позивачі, звертаючись до відповідача із заявою для проведення державної реєстрації права власності на об'єкт незавершеного будівництва, надали необхідні документи у повній відповідності до вимог діючого законодавства України. Причому, документи, які подані ними на посвідчення свого права власності, повністю відповідали заявленим правам.

Разом з тим, відповідно до пунктів 16-19 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1141 від 26.10.2011 року, на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державний реєстратор відкриває розділ Державного реєстру прав та вносить записи до Державного реєстру прав. Розділ Державного реєстру прав відкривається державним реєстратором на кожний окремий об'єкт нерухомого майна, право власності на який заявлено вперше. Розділ складається з чотирьох частин, які містять відомості про: нерухоме майно; право власності та суб'єкта цього права; інші речові права та суб'єкта цих прав; обтяження прав на нерухоме майно та суб'єкта цих прав. Після відкриття державним реєстратором розділу Державного реєстру прав та внесення до нього запису державний реєстратор присвоює об'єкту нерухомого майна реєстраційний номер. Реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна є ідентифікатором розділу Державного реєстру прав, відкритого державним реєстратором на такий об'єкт.

Пунктом 20 цього Порядку конкретизовано, які відомості вносяться державним реєстратором до запису про нерухоме майно з метою проведення державної реєстрації виникнення права власності в залежності від того, щодо якого об'єкта нерухомого майна проводиться державна реєстрація. Так, щодо об'єкта нерухомого майна державний реєстратор вносить такі відомості, як: тип об'єкта нерухомого майна (житловий будинок, будівля, споруда, квартира, житлове приміщення, нежитлове приміщення тощо); призначення об'єкта нерухомого майна (житловий або нежитловий); площа об'єкта нерухомого майна (загальна та (за наявності) житлова); відомості про складові частини об'єкта нерухомого майна (найменування та/або присвоєння літера, загальна та (за наявності) житлова площа об'єкта нерухомого майна, який є складовою частиною складної речі та призначений для обслуговування іншої (головної) речі, пов'язаний з нею спільним призначенням та є її приналежністю); адреса об'єкта нерухомого майна; підстава для внесення запису про нерухоме майно (назва, дата та індексний номер рішення). А щодо об'єкта незавершеного будівництва державний реєстратор вносить такі відомості, як: технічна характеристика об'єкта незавершеного будівництва; місце розташування об'єкта незавершеного будівництва; реєстраційний номер земельної ділянки, на якій розташований об'єкт незавершеного будівництва; підстава для внесення запису про нерухоме майно (назва, дата та індексний номер рішення).

Оскільки реєстрація за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 права приватної спільної сумісної власності на незавершене будівництво, що розташоване: АДРЕСА_1 проведена з урахуванням особливостей проведення реєстрації незавершеного будівництва, то відомості про господарську будівлю "Б-1" мали бути внесені до Державного реєстру, як технічна характеристика даного об'єкта незавершеного будівництва і як відомості про складові частини об'єкта нерухомого майна.

В силу вимог статті 25 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" №1952-IV від 01.07.2004 року при проведенні державної реєстрації права власності кожному окремо визначеному об'єкту нерухомого майна присвоюється реєстраційний номер, який є індивідуальним номером та який не повторюється на всій території України і залишається незмінним протягом усього часу існування такого об'єкта.

Порядок присвоєння реєстраційного номера об'єкту нерухомого майна затверджено постановою Кабінету Міністрів України №1117 від 08.12.2010 року. Згідно з пунктами 4-8 цього Порядку, реєстраційний номер присвоюється таким об'єктам нерухомого майна, як:

- земельна ділянка,

- підприємство як єдиний майновий комплекс,

- житловий будинок,

- будівля, споруда або їх окремі частини,

- квартира,

- житлове та нежитлове приміщення.

Реєстраційний номер присвоюється державним реєстратором прав на нерухоме майно об'єкту нерухомого майна, право власності на який реєструється вперше в Державному реєстрі прав. У разі переходу права власності на об'єкт нерухомого майна або зміни опису (даних) об'єкта нерухомого майна його реєстраційний номер не змінюється. Реєстраційний номер не присвоюється об'єкту нерухомого майна, який є складовою частиною складної речі та призначений для обслуговування іншої (головної) речі, пов'язаний з нею спільним призначенням та є її приналежністю.

Як вбачається з Витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 50191628, такому об'єкту нерухомого майна, як "незавершене будівництво, об'єкт житлової нерухомості" за адресою: АДРЕСА_1, присвоєно реєстраційний номер: 1. Господарській будівлі "Б-1", яка є окремо стоячою спорудою, окремого номера присвоєно не було. Відповідно дана споруда мала бути кваліфікована державним реєстратором, як складова частина усього об'єкту житлової нерухомості, як будівля, яка призначена для обслуговування житлового будинку (головної речі) і його приналежність, що відповідає вимогам статті 186 Цивільного кодексу України. З огляду на те, що в Державному реєстрі прав на нерухоме майно об'єкт житлової нерухомості з реєстраційним номером: 1 зареєстрований за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на праві приватної спільної сумісної власності, то відомості про господарську будівлю "Б-1" мали бути внесені до Державного реєстру, як технічна характеристика даного об'єкта незавершеного будівництва і як відомості про складові частини об'єкта нерухомого майна.

З огляду на наведене, позовні вимоги в частині зобов'язання Реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції Рівненської області при проведенні реєстрації за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 права приватної, спільної сумісної власності незавершеного будівництвом житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 щодо внесення до Державного реєстру в «додаткові відомості» господарської будівлі "Б-1", як складової частини усього об'єкту нерухомості та, як будівлі, призначеної для обслуговування житлового будинку і його приналежність, в тому числі і належних їм 2/3 частини нерухомого майна, слід задовольнити.

Що стосується вимог про зобов'язання відповідача внести відповідні записи в правоустановчі документи, то суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку:

1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви;

2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень;

3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації;

4) внесення записів до Державного реєстру прав;

5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону;

6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

З аналізу вказаної норми Закону судом встановлено, що видача правоустановчих документів є дискреційною функцією відповідача та є похідною від внесення записів до Державного реєстру прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Так, процесуальним законом визначено захист виключно порушеного права позивача, а тому суд зобов'язавши відповідача вчинити реєстраційну дію, позбавлений підстав щодо задоволення позовних вимог у частині внесення відповідних записів в правоустановчі документи, яка є похідною від першої, оскільки на даний момент відсутнє порушене право позивача та вказані дії відповідача є його дискреційними функціями.

Таким чином, на момент розгляду даної адміністративної справи, відповідна позовна вимога є безпідставною та у її задоволенні слід відмовити.

В силу вимог ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім того, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, а суд згідно ст. 86 зазначеного Кодексу оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Таким чином, у ході судового засідання позивач частково довів суду обґрунтованість позовних вимог, а відповідач частково підтвердив правомірність своїх дій.

Оскільки факт наявності у позивача порушеного права знайшов своє часткове підтвердження в ході судового розгляду, то поданий позов належить задовольнити частково.

Відповідно до ч. 3 ст. 94 КАС України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачу відмовлено.

Оскільки відповідачем не надано доказів понесення судових витрат, то позивачам слід присудити за рахунок бюджетних асигнувань Реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції Рівненської області 1102 (одну тисячу сто дві) грн. 40 коп. судового збору, сплаченого згідно квитанцій № 90 від 11.01. 2016 року та № 39 від 04.02. 2016 року (а.с. 2, 3).

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити частково.

Зобов'язати Реєстраційну службу Рівненського міського управління юстиції Рівненської області при проведенні реєстрації за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 права приватної, спільної сумісної власності незавершеного будівництвом житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 внести інформацію до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про об'єкт нерухомого майна під реєстраційним номером 1 в підрозділ «додаткові відомості» про господарську будівлю "Б-1", як складову частину усього об'єкту нерухомості та, як будівлю, призначену для обслуговування житлового будинку і його приналежність.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Присудити на користь позивача ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції Рівненської області судовий збір у розмірі 1102 грн. 40 коп.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Сало А.Б.