Справа № 826/8764/16
Суддя: Кобилянський К.М.
Дата ухвалення: 2016-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

16 червня 2016 року м. Київ №826/8764/16

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Кобилянський К.М., розглянувши позовну заяву та додані до неї матеріали

за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2
до Головного управління Національної поліції в Київській області
про визнання протиправними та скасування акті, зобов'язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою в інтересах ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Київській області, у якій просить суд:

- визнання протиправним та скасування акту про нещасний випадок невиробничого характеру № 28 від 21.08.2015 (форма НТ*);

- визнати протиправним та скасувати акт спеціального розслідування нещасного випадку від 21.08.2015 (форма Н-5);

- зобов'язати відповідача взнати факт нещасного випадку з тяжкими наслідками, що стався 27.07.2015 за участю ОСОБА_2 таким, що стався у період проходження служби та при виконанні службових обов'язків.

У відповідності до пункту 4 частини першої статті 107 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи належить позовну заяву розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Пунктом 6 частини першої статті 107 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суддя після одержання позовної заяви з'ясовує чи немає інших підстав для повернення позовної заяви, залишення її без розгляду або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною 2 статті 107 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для повернення позовної заяви, залишення її без розгляду чи відмови у відкритті провадження у справі.

Ознайомившись з поданою заявою ОСОБА_1, суд приходить до висновку, що позовну заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

У розумінні пункту 1 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України, справа адміністративної юрисдикції (адміністративна справа) - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Суб'єктом владних повноважень у відповідності до пункту 7 частини 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України, є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Положеннями пункту 1 частини другої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Обов'язковою ознакою як нормативно-правового акту загальної дії, так і правового акту індивідуальної дії є обов'язковість їх приписів для відповідного суб'єкта (суб'єктів), дотримання яких забезпечується правовими механізмами.

Оскільки, оскаржувані позивачем акти не носять обов'язкового характеру, не містять управлінських рішень, не породжують ніяких правових наслідків і лише фіксують певні обставини, які можуть бути у подальшому підставою для вжиття відповідних заходів чи прийняття рішень, а відтак вказані акти не є нормативно-правовим актом чи актом індивідуальної дії, а відтак не є рішенням в розумінні статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України.

Беручи до уваги вищевикладене, суд прийшов до висновку, що спірні акти не є рішеннями суб'єкта владних повноважень в розумінні пункту 1 частини 2 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв'язку з чим спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Згідно з частини 1 статті 15 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Таким чином, спір підлягає розгляду місцевим загальним судом в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 109 Кодексу адміністративного судочинства України суд відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Керуючись пунктом 1 частини 1 статті 109 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити ОСОБА_1 у відкритті провадження у справі 826/8764/16.

2. Копію ухвали про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі невідкладно надіслати особі, яка її подала.

3. Роз'яснити позивачу, що повторне звернення тієї ж особи до адміністративного суду з таким самим адміністративним позовом, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, передбаченому статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції, за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя К.М. Кобилянський