Справа № 826/993/16
Суддя: Земляна Г.В.
Дата ухвалення: 2016-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/993/16 Головуючий у 1-й інстанції: Огурцов О.П. Суддя-доповідач: Земляна Г.В.
У Х В А Л А

Іменем України

22 червня 2016 року м. Київ

колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Земляної Г.В.

суддів Межевича М.В., Сорочко Є.О.

за участю секретаря Генчмазлумо І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві без фіксації судового процесу, в порядку ч. 1 ст. 41 КАС України, апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 квітня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві, третя особа: ОСОБА_3 про скасування постанов,-

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач, ОСОБА_2, звернувся до суду з позовом до Відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві, в якому просить поскасувати постанови відповідача про відкриття виконавчого провадження від 14.01.2016 року та постанови про накладення штрафу від 20.01.2016 року та 27.01.2016 року, у виконавчому провадженні №49811656 з примусового виконання виконавчого листа №136/2139/15-ц, виданого Липовецьким районним судом Вінницької області про поновлення ОСОБА_3 на посаді проректора з науково-педагогічної роботи та міжнародних зв'язків Національного авіаційного університету.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 квітня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, представник ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та скасувати оскаржувані постанови державного виконавця. В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на незаконність, необґрунтованість та необ'єктивність рішення суду, неповне з'ясування всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, порушення судом норм процесуального права, що є підставою для скасування судового рішення.

У зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду скасуванню, з наступних підстав.

Згідно зі п.4 ч.1 ст. 198, ст. 203 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує та закриває провадження у справі, якщо визнає, що справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до ч. 1 статі 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, Липовецький районний суд Вінницької області, розглянувши в порядку цивільного судочинства цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Національного авіаційного університету, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Виконуючий обов'язки ректора Національного авіаційного університету ОСОБА_2 про скасування наказу від 06.11.2015 року №962/к та поновлення на роботі, та в порядку ЦПК задовольнив позовні вимоги.

У зв'язку з чим, Липовецький районний суд Вінницької області видав виконавчий лист № 136/2139/15-ц щодо примусового виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1) на раніше займаній посаді проректора з науково-педагогічної роботи та міжнародних зв'язків Національного авіаційного університету та зазначив, що рішення в частині поновлення на роботі незаконно звільненого працівника допустити до негайного виконання.

14.01.2016 року державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві розглянуто заяву стягувача про примусове виконання виконавчого листа № 136/2139/15-ц виданого 30.12.2015 року Липовецьким районним судом Вінницької області про поновлення ОСОБА_3 на раніше займаній посаді та винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 49811656.

20.01.2016 року державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві винесено постанову про накладення штрафу ВП № 49811656, якою за невиконання рішення суду накладено на посадову особу-боржника: Виконуючого обов'язки ректора Національного авіаційного університету ОСОБА_2 штраф у розмірі 680,00 грн.

27.01.2016 року державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві винесено постанову про накладення штрафу ВП № 49811656, якою за невиконання рішення суду накладено на посадову особу-боржника: Виконуючого обов'язки ректора Національного авіаційного університету ОСОБА_2 штраф у розмірі 1360,00 грн.

ОСОБА_2, не погоджуючись з постановами про відкриття виконавчого провадження № 49811656 від 14.01.2016 року та про накладення штрафу від 20.01.2016 року ВП № 49811656, від 27.01.2016 року ВП 49811656, звернувся до адміністративного суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, розглядаючи позовну заяву та відмовляючи в задоволенні позову по суті дійшов висновку, що даний спір має бути розглянутий за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції що вказаний спір є адміністративно-правовим.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Тобто, законодавець чітко визначив, що суттю адміністративного судочинства є судовий контроль за діяльністю органів влади та місцевого самоврядування в сфері дотримання прав та свобод громадян та юридичних осіб за допомогою процесуального закону з певними особливостями, зокрема, обов'язку доказування правомірності своєї діяльності органами влади чи самоврядування.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 17 КАС (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС).

У частині першій статті 181 цього Кодексу передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державних виконавців) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Отож, якщо закон встановлює інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, юрисдикція адміністративних судів на розгляд спорів зазначеної категорії не поширюється.

За частинами четвертою-п'ятою статті 82 Закону № 606-XIV рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, - до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом. Рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб) можуть бути оскаржені до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Згідно зі ст. 383 ЦПК учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення дій, мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважа ють, що рішенням, дією чи бездіяльністю державного виконав ця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цьо го Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі «Zand v. Austria» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Як убачається із матеріалів справи, спірні правовідносини виникли щодо винесення державним виконавцем постанов про відкриття провадження та постанов про накладення штрафів з примусового виконання рішення суду, розглянутому в порядку цивільного судочинства.

Однак, з позовом про скасування цих постанов звернувся боржник, який виступав третьою особою у спорі, що вирішувався судом за правилами ЦПК.

З наведеного нормативного регулювання з огляду на фактичні обставини справи вбачається, що незгода боржника з постановами державного виконавця у виконавчому провадженні, відкритому за виконавчим документом, виданим цивільним судом, не може бути предметом розгляду за правилами КАС.

Аналогічна позиція неодноразово висловлювалась Верховним Судом України, зокрема, в постанові від в постанові від 01.12.2015 року у справі № 21-3404а15.

Відповідно до статті 244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Таким чином, з огляду на правову позицію Верховного Суду України, колегія суддів приходить до висновку, що відносини про скасування постанов державного виконавця з примусового виконання рішення суду, що розглядав спір за правилами ЦПК є цивільно-правовими, а не адміністративними.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що дана справа підлягає розгляду місцевим загальним судом у порядку, визначеному Цивільним процесуальним кодексом України.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі, якщо її не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Таким чином, якщо провадження за позовною заявою, яку не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, було помилково відкрито, суд закриває провадження у справі.

Враховуючи викладені положення Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду скасуванню з закриттям провадження по справі.

Відповідно до ст. 203 КАСУ за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її, а провадження по справі закрити.

Керуючись ст.ст. 157, 196, 198, 203, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, судова колегія -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2- задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 квітня 2016 року - скасувати.

Провадження по справі за позовом ОСОБА_2 до Відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві, третя особа: ОСОБА_3 про скасування постанов - закрити.

Роз'яснити ОСОБА_2, що даний спір має бути розглянутий за правилами цивільного судочинства.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів із дня складання у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги до Вищого адміністративного суду України у порядку ст.212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: Г.В.Земляна

Судді: М.В. Межевич

Є.О. Сорочко

Повний текст виготовлено 23 червня 2016 року

Головуючий суддя Земляна Г.В.

Судді: Сорочко Є.О.

Межевич М.В.