Справа № 817/742/16
Суддя: Шарапа В.М.
Дата ухвалення: 2016-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

09 червня 2016 р.Р і в н е 817/742/16
16год. 35хв.

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Шарапи В.М. за участю секретаря судового засідання Климчук В.В. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: ОСОБА_1,

відповідача: представник Скіданова О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
до Рівненської митниці Державної фіскальної служби України
про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинення певних дій, -
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Рівненської митниці ДФС України про визнання протиправною бездіяльності щодо неповернення грошових коштів, сплачених в якості витрат на зберігання транспортного засобу в сумі 12343,43 грн., зобов'язання повернути грошові кошти.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала. Пояснила суду на їх обґрунтування, що є інвалідом ІІ групи з дитинства, у зв'язку з чим мала право на забезпечення автомобілем. Головному управлінню праці та соціального захисту населення Рівненської обласної державної адміністрації передано у власність легковий автомобіль марки Daimler Chrysler, модель C180, 2005 року випуску, об'єм двигуна 1796 см куб., номер кузова НОМЕР_1, в якості гуманітарної допомоги, для передачі у користування позивачу. Позивач зазначає, що даний автомобіль тривалий час перебував на складі Рівненської митниці ДФС, а після його митного оформлення відповідач нарахував плату за зберігання такого автомобіля у розмірі 12343,43 грн. Позивач вказує, що у Головному управлінні праці та соціального захисту населення Рівненської обласної державної адміністрації їй повідомили про відсутність коштів для сплати вартості зберігання автомобіля на складі митного органу, у зв'язку з чим позивач сплатила ці кошти самостійно. Після прийняття розпорядження Кабінету Міністрів України від 15.01.2014 року №21-р позивач звернулася до відповідача із заявою про повернення їй коштів за зберігання транспортного засобу на складі митного органу, ввезеного як гуманітарна допомога, проте відповідач у поверненні коштів відмовив. Позивач просить позов задовольнити повністю.

У судовому засіданні представник відповідача проти позовних вимог заперечила. Пояснила суду на обґрунтування своїх заперечень, що на підставі частини 3 статті 263 Митного кодексу України легковий автомобіль марки Daimler Chrysler, модель C180, 2005 року випуску, об'єм двигуна 1796 см куб., номер кузова НОМЕР_1, який не було вчасно пред'явлено до митного оформлення, переданий на тимчасове зберігання на склад митного органу, де він перебував з 21.01.2013 року по 20.05.2013 року, у зв'язку з чим за його зберігання нараховано плату в розмірі 12343,43 грн. Представник відповідача зазначила, що позивач добровільно самостійно сплатила плату за зберігання такого автомобіля, після чого останній видано його власнику - Головному управлінню праці та соціального захисту населення Рівненської обласної державної адміністрації. Представник відповідача вважає, що сплачені позивачем кошти у сумі 12343,43 грн. не можуть вважатися надміру сплаченими, оскільки не є, по своїй суті, грошовим зобов'язанням та не підлягають поверненню. Крім того, представник відповідача наголошує, що в силу вимог статті 58 Конституції України розпорядження Кабінету Міністрів України від 15.01.2014 року №21-р не поширюється на позивача, як таке, що прийняте після виникнення спірних правовідносин. Тому, просить у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, повно та всебічно з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності на підставі чинного законодавства, перевіривши їх дослідженими доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення повністю.

Судом встановлено, що 14.01.2013 року на склад Рівненської митниці було передано транспортний засіб - легковий автомобіль марки Daimler Chrysler, модель C180, 2005 року випуску, об'єм двигуна 1796 см куб., номер кузова НОМЕР_1, придбаний на підставі договору від 20.11.2012 року, переданий у власність Головного управлінню праці та соціального захисту населення Рівненської обласної державної адміністрації, як гуманітарна допомога, для подальшої передачі у користування гр. ОСОБА_1, яка є інвалідом ІІ групи з дитинства (а.с. 11-14, 21).

На складі Рівненської митниці вказаний автомобіль перебував протягом періоду з 21.01.2013 року по 20.05.2013 року, у зв'язку з чим за його зберігання було нараховано плату в розмірі 12343,43 грн. (а.с. 9).

За заявою гр. ОСОБА_3, як уповноваженої особи Головного управління праці та соціального захисту населення Рівненської обласної державної адміністрації, 21.05.2013 року автомобіль видано з складу Рівненської митниці на підставі накладної №РВМ13-453 (а.с. 10).

Згідно квитанції від 21.05.2013 року №k6/L/16 витрати на зберігання легкового автомобіля марки Daimler Chrysler, модель C180, 2005 року випуску, об'єм двигуна 1796 см куб., номер кузова НОМЕР_1 у розмірі 12343,43 грн. сплачені гр. ОСОБА_1 (а.с. 8).

17.05.2016 року ОСОБА_1 звернулась до Рівненської митниці ДФС із заявою про повернення їй витрат на зберігання вказаного автомобіля на складі з огляду на вимоги Розпорядження Кабінету Міністрів України від 15.01.2014 року №21-р (а.с. 20).

Листом від 24.05.2016 року №2750/03/17-70-03-02 Рівненська митниця ДФС повідомила ОСОБА_1 про відсутність підстав для повернення їй коштів у розмірі 12343,43 грн., як зайво сплачених (а.с. 30).

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з абз. 3 ст. 1 Закону України "Про гуманітарну допомогу" від 22.10.1999 року №1192-XIV, гуманітарна допомога - це цільова адресна безоплатна допомога в грошовій або натуральній формі, у вигляді безповоротної фінансової допомоги або добровільних пожертвувань, або допомога у вигляді виконання робіт, надання послуг, що надається іноземними та вітчизняними донорами із гуманних мотивів отримувачам гуманітарної допомоги в Україні або за кордоном, які потребують її у зв'язку з соціальною незахищеністю, матеріальною незабезпеченістю, важким фінансовим становищем, виникненням надзвичайного стану, зокрема внаслідок стихійного лиха, аварій, епідемій і епізоотій, екологічних, техногенних та інших катастроф, які створюють загрозу для життя і здоров'я населення, або тяжкою хворобою конкретних фізичних осіб. Гуманітарна допомога є різновидом благодійництва і має спрямовуватися відповідно до обставин, об'єктивних потреб, згоди її отримувачів та за умови дотримання вимог статті 3 Закону України "Про благодійну діяльність та благодійні організації".

Абзацами 5-6 статті 1 даного Закону визначено, що отримувачі гуманітарної допомоги - це такі юридичні особи, яких зареєстровано в установленому Кабінетом Міністрів України порядку в Єдиному реєстрі отримувачів гуманітарної допомоги; набувачі гуманітарної допомоги - фізичні та юридичні особи, які її потребують і яким вона безпосередньо надається.

Частиною 3 статті 263 Митного кодексу України передбачено, що товари, які протягом 30 днів з дня доставлення їх у орган доходів і зборів призначення не поміщені у митний режим або не розміщені на складі тимчасового зберігання чи складі органу доходів і зборів, набувають статусу таких, що зберігаються на складі органу доходів і зборів.

Частиною 1 статті 201 глави 29 Митного кодексу України встановлено, що товари з моменту пред'явлення їх органу доходів і зборів до поміщення їх у відповідний митний режим можуть перебувати на тимчасовому зберіганні під митним контролем. Тимчасове зберігання товарів під митним контролем здійснюється на складах тимчасового зберігання.

В силу вимог пункту 1 частини 5 статті 238 Митного кодексу України, крім товарів, зазначених у частині першій цієї статті, на складах органів доходів і зборів можуть зберігатися товари, що знаходяться на тимчасовому зберіганні під митним контролем відповідно до глави 29 цього Кодексу.

Частиною 6 статті 239 Митного кодексу України закріплено, що витрати органів доходів і зборів на зберігання товарів, транспортних засобів, зазначених у пунктах 1 - 5 частини першої та у частині п'ятій статті 238 цього Кодексу, відшкодовуються власниками цих товарів, транспортних засобів або уповноваженими ними особами. Розмір суми, що підлягає відшкодуванню, визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, і розраховується в порядку, передбаченому для визначення собівартості платних послуг.

За змістом статті 242 Митного кодексу України, товари, що зберігаються на складах органів доходів і зборів під митним контролем, можуть бути видані їх власникам або уповноваженим ними особам, а також особам, до яких протягом строку зберігання перейшло право власності на ці товари або право володіння ними, лише після митного оформлення зазначених товарів, відшкодування витрат органів доходів і зборів на їх зберігання та сплати відповідних митних платежів.

В свою чергу, механізм відшкодування витрат митних органів за зберігання товарів, транспортних засобів визначено Порядком відшкодування витрат за зберігання товарів та транспортних засобів на складах митних органів, що затверджений Наказом Міністерства фінансів України від 15.06.2012 року №731.

Відповідно до п.п. 1, 2, 6, 10 розділу 2 цього Порядку, відшкодування витрат митному органу оформлюється уніфікованою митною квитанцією МД-1 (далі - УМК МД-1), яка заповнюється в порядку, встановленому законодавством. Витрати митного органу відшкодовуються власником товарів, транспортних засобів або вповноваженою ним особою (далі - платник) після їх митного оформлення при фактичному отриманні цих товарів, транспортних засобів. Строк зберігання товарів і транспортних засобів на складі митного органу для обрахунку витрат обчислюється, починаючи з одинадцятого дня після оформлення відповідних документів про фактичне прийняття товарів і транспортних засобів на зберігання митним органом і до дня їх видачі зі складу митного органу власникам або вповноваженим особам (крім випадків, обумовлених цим Порядком). Видача зі складу митного органу товарів, транспортних засобів їх власникам або вповноваженим особам, а також особам, до яких протягом строку зберігання перейшло право власності на ці товари або право володіння ними, здійснюється лише після митного оформлення зазначених товарів, транспортних засобів, відшкодування витрат митних органів за їх зберігання та сплати відповідних митних платежів.

При цьому, згідно з п. 41 Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 19.07.2006 року №999, за бажанням інвалідів головні управління соціального захисту можуть забезпечувати їх автомобілями, ввезеними в Україну і визнаними в установленому порядку гуманітарною допомогою, без права продажу, дарування, передачі (в тому числі за довіреністю) іншій особі. Автомобілями, отриманими головними управліннями як гуманітарна допомога, інваліди (за їх бажанням або за бажанням законних представників недієздатних інвалідів), діти-інваліди (за бажанням їх законних представників), які перебувають на обліку в головних управліннях соціального захисту та управліннях виконавчої дирекції, забезпечуються безоплатно в порядку черговості. Автомобіль, отриманий головним управлінням соціального захисту як гуманітарна допомога для конкретного інваліда, який перебуває на обліку, видається безоплатно такому інваліду (за його згодою або за згодою законного представника недієздатного інваліда), дитині-інваліду (за згодою її законного представника) незалежно від черговості на десятирічний строк, визначений з дати видачі, із зняттям з обліку.

Аналізуючи вищенаведені норми законодавства, суд приходить до висновку, що автомобілі, отримані органами соціального захисту населення як гуманітарна допомога, які надаються інваліду, не є власністю останнього, а передаються йому лише у користування. Власником таких автомобілів є держава в особі органів соціального захисту населення.

Тому, сума коштів за зберігання транспортного засобу на складі митного органу, відповідно до норм чинного законодавства, повинна сплачуватись власником або уповноваженою ним особою. Водночас, чинним законодавством взагалі не встановлено та не покладено обов'язку сплачувати такі витрати фізичною особою-інвалідом, що перебуває на обліку для забезпечення автомобілем в органах соціального захисту населення.

Разом із тим, судом досліджено, що витрати за зберігання транспортного засобу були фактично сплачені позивачем, який, по суті, не виступає власником автомобіля чи уповноваженою особою Головного управління праці та соціального захисту населення Рівненської обласної державної адміністрації - власника автомобіля, на якого законодавством і покладаються відповідні витрати.

Факт сплати витрат саме позивачем (інвалідом) підтверджується квитанцією від 21.05.2013 року №k6/L/16 та не заперечується представником відповідача.

Крім того, Розпорядженням Кабінету Міністрів України "Деякі питання зберігання вантажів (товарів), визнаних гуманітарною допомогою, на складах органів доходів і зборів" від 15.01.2014 року №21-р вирішено погодитися з пропозицією Міністерства доходів і зборів, Міністерства фінансів та Міністерства соціальної політики щодо не включення до строку зберігання на складах органів доходів і зборів вантажів (товарів), визнаних гуманітарною допомогою, строку їх перебування на таких складах у період з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо діяльності Міністерства фінансів України, Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, інших центральних органів виконавчої влади, діяльність яких спрямовується та координується через відповідних міністрів" до 1 липня 2014 року.

Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо діяльності Міністерства фінансів України, Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, інших центральних органів виконавчої влади, діяльність яких спрямовується та координується через відповідних міністрів" від 16.10.2012 року №5463-VI набрав чинності 02.12.2012 року

Отже, в період з 02.12.2012 року по 01.07.2014 року строк перебування вантажів (товарів), визнаних гуманітарною допомогою, не включався для Головного управління праці та соціального захисту населення Рівненської обласної державної адміністрації до строку їх зберігання на складах органів доходів і зборів.

Враховуючи викладене, оскільки сума коштів за зберігання транспортного засобу на складі митного органу в силу норм чинного законодавства сплачується власником або уповноваженою ним особою, проте фактично була сплачена позивачем, то відповідач не мав правових підстав для зарахування таких коштів у розмірі 12343,43 грн. в якості плати за зберігання легкового автомобіля марки Daimler Chrysler, модель C180, 2005 року випуску, об'єм двигуна 1796 см куб., номер кузова НОМЕР_1, а тому ці кошти підлягають поверненню позивачу.

Суд відхиляє посилання відповідача на ту обставину, що законодавством не визначено порядку повернення таких платежів.

Пунктом 11 Порядку відшкодування витрат за зберігання товарів та транспортних засобів на складах митних органів, що затверджений Наказом Міністерства фінансів України від 15.06.2012 року №731, прямо встановлено, що надмірно сплачені суми підлягають поверненню платнику на його вимогу протягом трьох років з дня зарахування цих сум на рахунок митного органу відповідно до законодавства.

За наведених обставин, позовні вимоги є належними та обґрунтованими і підлягають до задоволення повністю.

Судові витрати на користь сторін не присуджуються.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Рівненської митниці Державної фіскальної служби щодо неповернення ОСОБА_1 грошових коштів, сплачених в якості витрат на зберігання транспортного засобу на складі Рівненської митниці ДФС у сумі 12343,43 грн.

Зобов'язати Рівненську митницю Державної фіскальної служби повернути ОСОБА_1 грошові кошти, сплачені в якості витрат на зберігання транспортного засобу на складі Рівненської митниці ДФС у сумі 12343 (дванадцять тисяч триста сорок три) грн. 43 (сорок три) коп.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Шарапа В.М.