Справа № 824/190/16-а
Суддя: Дембіцький Павло Дмитрович
Дата ухвалення: 2016-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2016 р. м. Чернівці Справа № 824/190/16-а

Суддя Чернівецького окружного адміністративного суду Дембіцький П.Д., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Заступника військового прокурора Чернівецького гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, Державного підприємства Міністерства оборони України «Чернівецький металообробний завод», третя особа на стороні позивача МО України до Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернівецькій області про оскарження дій,-

В С Т А Н О В И В:

Заступник військового прокурора Чернівецького гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, Державного підприємства Міністерства оборони України «Чернівецький металообробний завод», третя особа на стороні позивача МО України звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернівецькій області про оскарження дій.

У поданому позові позивач просить суд скасувати Постанову про арешт коштів боржника винесену головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернівецькій області Верстюком Б.А. від 03 грудня 2013 року ЗВП № 28657346, та зняти арешт з наступних банківських рахунків державного підприємства Міністерства оборони України «Чернівецький металообробний завод»: -№4000, №4001 в AT «УкрСиббанк», МФО 351005; - №741 в філії ПАТ ПІБ в м. Чернівцях, МФО 356163; - №567 в філії AT «Укрексімбанк» в м. Чернівці. МФО 356271; - №567 в філії AT «Укрексімбанк» в м. Чернівці. МФО 356271; - №1001 в ПАТ «КБ «Надра», МФО 380764;- №7625, № 7525 в AT «Райффайзен Банк Аваль» у м. Києві. МФО 380805;- №2093, №6398 в ПАТ КБ «Правекс-Банк» у м. Києві, МФО380838.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 03.12.2013 року відповідачем у зведеному виконавчому провадженні № 28657346 винесено постанову про арешт коштів Державного підприємства Міністерства оброни України «Чернівецький металообробний завод» (далі - ДП МОУ «ЧМЗ»). Зазначеною постановою накладено арешт на кошти, що містяться на десяти банківських рахунках у різних банківських установах. 07.11.2011 року Державне підприємство Міністерства оборони України «Чернівецький металообробний завод» припинив свою діяльність шляхом приєднання до Державного підприємства Міністерства оборони України «703 металообробний завод котельного обладнання» ( далі - ДП МОУ «703 металообробний завод котельного обладнання»).

17.09.2015 року ДП МОУ «ЧМЗ» отримало лист ДПІ у м. Чернівцях у якому повідомлено, що даний контролюючий орган не може зняти ДП МОУ «ЧМЗ» з обліку з огляду на відсутність повідомлень від фінансових установ про закриття всіх банківських рахунків.

29.09.2015 року з метою зняття арешту з поточних банківських рахунків ДП МОУ «ЧМЗ» на які накладено арешт, голова комісії з припинення діяльності підприємства що реорганізовується звернувся до начальника Відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ в Чернівецькій області із заявою № 112 про зняття арешту з коштів, що знаходяться на усіх банківських рахунках ДП МОУ «ЧМЗ». Станом на день звернення до суду ДП МОУ «ЧМЗ» не отримав відповіді щодо розгляду вказаної заяви. У зв'язку з цим вважає, що Постанова про арешт коштів боржника від 03.12.2013 року прийнята по зведеному виконавчому провадженню № 28657346 не дає можливості закрити банківські рахунки.

На думку позивача, бездіяльність Відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ в Чернівецькій області порушує норми права що регламентують припинення юридичної особи. Внаслідок протиправних дій відповідача порушуються права ДП МОУ «ЧМЗ» оскільки він не може припинити свою діяльність шляхом приєднання до ДП МОУ «703 металообробний завод котельного обладнання».

У судовому засіданні представник позивача 1, позивача 2, представник третьої особи на стороні позивача позовні вимоги підтримали, просили суд задовольнити їх у повному обсязі.

Представник відповідача позов не визнав, подав заперечення на адміністративний позов, у якому зазначив, що з урахуванням вимог статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XI (далі - Закон № 606-XI) Державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. В подальшому з метою забезпечення повного, фактичного виконання рішення суду державним виконавцем відділу відповідно до статей 25, 27 Закону № 606-XI було винесено спірну постанову. Крім того, зазначив, що згідно стаття 57 Закону № 606-XI, арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення та може накладатись державним виконавцем, зокрема, шляхом винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Також зазначив, що з майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого Законом України «Про виконавче провадження».

У разі наявності письмового висновку експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв'язку із значним ступенем його зносу, пошкодженням або в разі якщо витрати, пов'язані із зверненням на таке майно стягнення, перевищують грошову суму, за яку воно може бути реалізовано, арешт з майна боржника може бути знято за постановою державного виконавця, що затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. У всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

Крім того, представник відповідача зазначив, що у відділі на час розгляду справи перебуває 51 виконавчий документ про стягнення коштів з ДП МОУ «ЧМЗ» (позивач-2). Сума боргу за виконавчими документами становить 3727733,75 грн., сума виконавчого збору, що підлягає стягненню за несвоєчасне виконання рішень судів відповідно становить 372733,37 грн. А всього заборгованість станом на 17.05.2016 року становить 4100507,12 грн. (т.1 а.с. 194-202, т. 2 а.с. 1-3).

26 травня 2016 року сторонами у судовому засіданні було заявлено клопотання про подальший розгляд справи у порядку письмового провадження.

Згідно ч. 1 ст. 122 КАС України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Враховуючи приписи ст. 122 КАС України, суд вважає, що подання особами, які беруть участь у справі клопотання про розгляду справи без їхньої участі не є перешкодою для розгляду і вирішення справи за наявними у справі матеріалами у порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення представника позивача та третьої особи, представника відповідача, встановивши фактичні обставини у справі, дослідивши та оцінивши докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд вважає, що у задоволенні адміністративного позову слід відмовити у повному обсязі виходячи з наступного.

07.11.2011 року наказом Міністра оборони України № 682 від 07.11.2011 року припинено юридичну особу Державне підприємство Міністерства оборони України «Чернівецький металообробний завод» реорганізувавши його шляхом приєднання до Державного підприємства Міністерства оборони України «703 металообробний завод котельного обладнання» (т.1, а.с.15-18).

03.12.2013 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернівецькій області на підставі виконавчого листа Чернівецького окружного адміністративного суду № 824/2056 виданого 04.11.2013 року, при примусовому виконанні зведеного виконавчого провадження № 28657346 винесено постанову про арешт коштів боржника від 03.12.2013 року №28657346, якою накладено арешт на кошти, що містяться на рахунках: 1) №4000, №4001 в АТ "УкрСіббанк", МФО 351005; 2) №6741 в філії ПАТ ПІБ в м. Чернівцях, МФО 356163; 3) №567, №567 в філії АТ "Укрексімбанк" м. Чернівці, МФО 356271; 4) 1001 в ПАТ "КБ"Надра"", МФО 380764; 5) №7625, №7525 в АТ "Райфайзен Банк Аваль" у м. Києві, МФО 380805; 6) №2093, №6398 в ПАТ КБ "Правекс-Банк", МФО 380838, що належать боржнику - ДП МОУ "Чернівецький металообробний завод" (т.1, а.с. 14).

06 березня 2014 року Державне підприємство Міністерства оборони України «Чернівецький металообробний завод» звернулося до Чернівецького окружного адміністративного суду з позовом у якому просило визнати протиправною та скасувати Постанову про арешт коштів боржника від 03.12.2013 року державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернівецькій області, прийняту по зведеному виконавчому провадженню №28657346, в частині накладення арешту на кошти позивача, що містяться на розрахунковому рахунку та зняти арешт з розрахункового рахунку позивача № 567 в філії АТ "Укрексімбанк" м. Чернівці, МФО 356271.

Постановою Чернівецького окружного адміністративного суду від 14 квітня 2014 року у адміністративній справі № 824/1273/14-а у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

28 липня 2015 року Державне підприємство Міністерства оборони України "Чернівецький металообробний завод" звернулося до Чернівецького окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції у м. Чернівцях Головного управління ДФС у Чернівецькій області про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії. Бездіяльність Державної податкової інспекції у м. Чернівцях виявилась у непогодженні плану реорганізації та не направлення державному реєстратору повідомлення про відкликання заперечень проти проведення державної реєстрації припинення юридичної особи за формою №28-ОПП.

Постановою Чернівецького окружного адміністративного суду від 14 квітня 2014 року у адміністративній справі № 824/1741/15-а у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Судом з метою з'ясування обставин справи, зобов'язано сторони надати суду письмові докази на підтвердження або спростування позовних вимог. З урахуванням матеріалів справи, розгляд справи відкладався, також у справі оголошувалась перерва у зв'язку з необхідністю витребування письмових доказів щодо підтвердження обставин правомірності прийняття спірного рішення, надання доказів щодо наявної суми заборгованості, яка обліковується за Державним підприємством Міністерства оборони України «Чернівецький металообробний завод».

Оскільки позивачем на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги не було надано належні письмові докази, що вказувало на їх недостатність для встановлення обставин справи, суд відповідно до вимог ч. ч. 4,5 ст. 11 КАС України зобов'язував сторони надати суду письмові докази, які б вказували на підстави прийняття спірного рішення, наявність заборгованості та інші документи, які мають значення для розгляду справи.

Частиною 1 ст. 69 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують позовні вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Водночас, судом у порядку п. 4-5 ст. 11, ст. ст.69, 71 КАС України витребувано у відповідача матеріали, які стали підставою прийняття спірного рішення, виконавчих документів щодо стягнення коштів та інформацію про те що боржник виконує рішення судів щодо погашення заборгованості, наявної заборгованості за ДП МОУ «Чернівецький металообробний завод». Крім того, судом зобов'язано позивачів надати письмові докази щодо погашення заборгованості, акти звірки по списанню заборгованості по виконавчим провадженням.

Дослідженням письмових доказів, встановлено, що Державне підприємство МО України «Чернівецький металообробний завод» зареєстроване за адресою: вул. Заводська, буд. 33, м. Чернівці.

Із змісту Постанови про арешт коштів боржника видно, що головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернівецькій області при примусовому виконанні зведеного виконавчого провадження № 28657346 по виконанню виконавчого листа № 824/2056 виданого 04.11.2013 року Чернівецьким окружним адміністративним судом, 03 грудня 2013 року винесено Постанову про арешт коштів боржника № 28657346, якою накладено арешт на кошти, що містяться на рахунках: 1№4000, №4001 в АТ "УкрСіббанк", МФО 351005; 2) №6741 в філії ПАТ ПІБ в м. Чернівцях, МФО 356163; 3) №567, №567 в філії АТ "Укрексімбанк" м. Чернівці, МФО 356271; 4) 1001 в ПАТ "КБ"Надра"", МФО 380764; 5) №7625, №7525 в АТ "Райфайзен Банк Аваль" у м. Києві, МФО 380805; 6) №2093, №6398 в ПАТ КБ "Правекс-Банк", МФО 380838, що належать боржнику - ДП МОУ "Чернівецький металообробний завод". (т. 2 а.с. 96-100).

Згідно супровідного листа № 3566/05-13 від 04.12.2013 року Постанову про арешт коштів боржника від 03.12.2013 року по ЗВП №28657346 відповідач отримав 24.02.2014 року, що підтверджується відміткою про отримання згідно доручення (т. 2 а.с. 98).

Крім того з матеріалів справи видно, що 30.09.2015 року на адресу відповідача надійшла заява № 112 від 29.09.2015 року. Відповідач вказану заяву розглянув та надав відповідь від 12.10.2015 року за номером 2357/05-15, яку зареєстровано в журналі вихідної кореспонденції. Дослідженням журналу вихідної кореспонденції за 2015 рік встановлено, що на аркуші 8 міститься запис від 12.10.2015 року про те, що на адресу ДП МОУ «ЧМЗ» направлено відповідь на заяву, виконавець Семенов, а в графі справи в яких містяться матеріали, зазначено 05-15.

Згідно довідки відповідача, наданої на виконання вимог ухвали суду, встановлено, що у провадженні УДВС ГУЮ у Чернівецькій області знаходиться на розгляді «51» виконавчий документ про стягнення коштів з ДП МОУ «ЧМЗ» . Сума боргу на час розгляду справи за виконавчими документами становить 3727733,75 грн., сума виконавчого збору, що підлягає стягненню за несвоєчасне виконання рішень судів відповідно становить 372733,37 грн. А всього заборгованість станом на 17.05.2016 року становить 4100507,12 грн.

З матеріалів справи вбачається, що заборгованість ДП МОУ ЧМЗ по виплаті заробітної плати працівникам, становить 23322,05 грн. (т.2 а.с. 1-73).

Дослідженням відповіді відповідача встановлено, що на адресу Військової прокуратури Чернівецького гарнізону відповідачем надавалась інформація по відкритим виконавчим провадженням. Однак, позивач - Військова прокуратура Чернівецького гарнізону акти звірки розрахунку заборгованості по зведеному виконавчому провадженню не проводила.(т.2 а.с. 2).

Разом з цим суд зазначає, що позивачів, зокрема: Військову прокуратуру Чернівецького гарнізону, ДП МОУ Чернівецький металообробний завод» було зобов'язано надати письмові докази в частині погашення заборгованості, акти звірки розрахунків сум заборгованості по зведеному виконавчому провадженню, акти звірки списаної заборгованості.

Однак, позивачі вимоги ухвали суду не виконали, письмових доказів щодо відсутності заборгованості, акти звірки розрахунків сум заборгованості по зведеному виконавчому провадженню щодо погашення заборгованості, акти звірки списаної заборгованості суду не надали.

Проте, в матеріалах, наданих відповідачем містяться судові накази Садгірського районного суду міста Чернівці, із змісту яких видно, що Військова прокуратура Чернівецького гарнізону зверталась із заявами до вказаного суду в інтересах працівників ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_7 про видачу судового наказу про стягнення з ДП МОУ Чернівецький металообробний завод» заборгованості по заробітній платі, а також судового збору. Із змісту вказаних судових наказів видно, що заборгованість по виплаті заробітної плати зазначеним вище працівникам складає 23322,05 грн. При цьому позивачі не надали суду належних доказів про добровільну виплату заборгованості та добровільне погашення заборгованості по заробітній платі за рішеннями судів, що набрали законної сили.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначаються Законом України "Про виконавче провадження" від 21 квітня 1999 року № 606-XI.

Відповідно до ст. 11 Закону № 606-XI державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Частиною другою вказаної статті передбачено, що державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом; надає сторонам виконавчого провадження та їх представникам можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядає заяви сторін та інших учасників виконавчого провадження і їхні клопотання; заявляє в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; роз'яснює сторонам їхні права і обов'язки.

Пунктом 6 частини 3 статті 11 Закону № 606-XI передбачено, що державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають на рахунках і вкладах у банках, інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Частиною 1 статті 17 Закону № 606-XI передбачено, що примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

У частині 2 статті 17 Закону № 606-XI зазначено, що відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи:1) виконавчі листи, що видаються судами, і накази господарських судів, у тому числі на підставі рішень третейського суду та рішень Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті і Морської арбітражної комісії при Торгово-промисловій палаті.

Статтею 25 Закону № 606-XI визначено, що державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Статтею 32 Закону № 606-XI визначено, що заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; 2) звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; 4) інші заходи, передбачені рішенням.

У частині 1 статті 52 Закону № 606-XI зазначено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах (ч. 2 ст. 52 Закону № 606-XI).

На кошти та інші цінності боржника, що знаходяться на рахунках, вкладах та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, накладається арешт. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, які будуть відкриті після винесення постанови про накладення арешту (ч. 4 ст. 52 Закону №606-XI).

У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення.

Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати ті види майна чи предмети, на які необхідно в першу чергу звернути стягнення. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається державним виконавцем. (ч.5 ст. 52 Закону №606-XI).

Статтею 57 Закону №606-XIV передбачено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах.

Згідно ч.1 ст. 65 Закону №606-XI готівка в національній та іноземній валюті, що перебуває в касах або інших сховищах боржника - юридичної особи, підлягає невідкладному вилученню після її виявлення та складання відповідного акта державним виконавцем. Копія акта вручається представнику боржника - юридичної особи. Вилучена готівка зараховується на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби не пізніше наступного робочого дня з моменту вилучення (ч.2 ст.65 Закону №606-XI).

Державний виконавець звертає стягнення на кошти боржника - юридичної особи, що перебувають у банках або інших фінансових установах, у порядку, встановленому цим Законом. Інформацію про наявні у боржника рахунки і вклади державний виконавець отримує в органах доходів і зборів, інших органах державної влади, підприємствах, установах та організаціях, які зобов'язані надати йому інформацію у триденний строк, а також за повідомленнями стягувача (ч.3 ст.65 Закону №606-XI).

Державний виконавець може звернути стягнення на кошти боржника - юридичної особи, що знаходяться на його рахунках, а також на рахунках, відкритих боржником - юридичною особою через свої філії, представництва та інші відокремлені підрозділи (ч.4 ст.65 Закону №606-XI).

Оцінюючи в сукупності наведені норми, суд приходить до висновку про те, що будь-яких обмежень щодо накладення арешту на кошти боржника, які знаходяться на його банківських рахунках, є відсутніми.

Єдиним виключенням є приписи ч. 5 ст. 65 Закону № 606-XI, згідно яких не підлягають стягненню в порядку, передбаченому цим Законом, кошти, що перебувають на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України "Про впорядкування питань, пов'язаних із забезпеченням ядерної безпеки"; що знаходяться на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих на виконання статей 19-1 та 26-1 Закону України "Про теплопостачання" та статті 15-1 Закону України "Про електроенергетику".

Законодавчо встановлених обмежень щодо накладення арешту на кошти, які акумульовані на розрахунковому рахунку судом не встановлено.

Таким чином, прийнята відповідачем Постанова про арешт коштів боржника від 03 грудня 2013 року № 28657346 відповідає вимогам чинного законодавства, а відтак суд не знаходить підстав для її скасування.

Окрім цього, відповідно ст. 57 Закону № 606-XI арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: - винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; - винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; - винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; - проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Постановами, передбаченими частиною другою цієї статті, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети. Копії постанови, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, державний виконавець надсилає органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження.

Копії постанови державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення боржнику та банкам чи іншим фінансовим установам або органам, зазначеним у частині другій цієї статті та органам, що ведуть Державний реєстр обтяжень рухомого майна. Постанова державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Із змісту наведеної норми слідує, що у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби адміністративним судом не вирішується питання щодо накладення арешту чи його зняття, а перевіряється законність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень у таких справах, за наслідками чого суд може визнати незаконним і скасувати рішення про накладення арешту або залишити останнє без змін.

При цьому, суд не наділений повноваженнями щодо зняття арешту з банківських рахунків своїм рішенням у межах виконавчого провадження.

З урахуванням вищезазначеного, приймаючи до уваги правомірність прийнятого рішення про арешт коштів боржника, суд приходить до висновку про те, що заявлений позов є безпідставним, необґрунтованим, а тому задоволенню не підлягає.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оцінюючи правомірність дій та рішень відповідача, суд керується критеріями, закріпленими у ч. 3 ст. 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, яких повинні дотримуватися суб'єкти владних повноважень при реалізації дискреційних повноважень.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім проявам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судовим розглядом не встановлено порушення відповідачем зазначених критеріїв. Із врахуванням зазначених обставин, суд приходить до висновку про те, що відповідачем у відповідності до вимог чинного законодавства вчинені дії, спрямовані на виконання судових рішень, які набрали законної сили, в тому числі накладено арешт на кошти боржника, які знаходять на його банківських рахунках.

Згідно частини першої статті 11 КАС України вбачається, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідач довів правомірність своїх дій.

Згідно із пунктом 4 частини третьої статті 129 Конституції України однією із основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Між тим, і частина 1 статті 71 КАС України також покладає обов'язок на позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги та заперечення. Позивачі, третя особа на стороні позивача не надали суду належних доказів про протиправність дій відповідача щодо прийняття постанови про арешт коштів боржника, а також доказів про відсутність заборгованості по заробітній платі, пенсіям, соціальним виплатам, про добровільне погашення цієї заборгованості, акти звірки розрахунків списаної заборгованості, по яким саме виконавчим провадженням.

Враховуючи вище викладене, не встановивши у ході розгляду справи факту порушення прав та охоронюваних законом інтересів позивача, суд не вбачає правових підстав для задоволення заявленого адміністративного позову. Тому, у задоволенні позовних вимог Військової прокуратури Чернівецького гарнізону, ДП МОУ «ЧМЗ», третьої особи на стороні позивача до Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернівецькій області про визнання бездіяльності, скасування Постанови про арешт коштів боржника від 03 грудня 2013 року по ЗВП № 28657346 та зняття арешту з банківських рахунків необхідно відмовити повністю.

Згідно ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч.2 ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз.

На підставі викладеного, керуючись статтями 11,69-71,86,94,122,128, 158, 159, 161- 163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

У відповідності до ст.ст. 185-186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, проголошення вступної та резолютивної частини рішення, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дні отримання копії постанови.

Згідно статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмовити у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя П.Д. Дембіцький