Справа № 137/1065/16-а
Суддя: Гопкін П. В.
Дата ухвалення: 2016-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 137/1065/16-а

13.06.2016

Літинський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Гопкіна П.В.,

за участю секретаря Іванової І.О.,

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в смт. Літині справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду у Літинському районі Вінницької області про визнання дій неправомірними, скасування рішення та зобовязання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом мотивуючи його тим, що 12.04.2016 р. йому стало відомо, що рішенням комісії, яке оформлене протоколом № 6 від 30.03.2016 року йому було припинено виплату пенсії в зв'язку з відсутністю первинних документів, що підтверджують періоди роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС безпосередньо у зоні відчуження. Вважає, що прийнятим відповідачем рішенням грубо порушені його конституційні права та інтереси як учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, передбачені ОСОБА_3 України, Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а саме рішення є протиправним та прийнятим з порушенням норм законодавства України, яке передбачає порядок призначення пенсій, у т.ч. і учасникам ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Вважає, що рішення підлягає скасуванню, оскільки, 5 днів в травні 1986 р. у зв'язку із виконанням обов'язків, як студента медичного навчального закладу, він перебував безпосередньо у зоні відчуження по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, тому має право на призначення пенсії відповідно до ч. 1 ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», тобто пенсію за віком зі зменшенням пенсійного віку на 10 років. У 2012 році йому було призначено дану пенсію, її виплата проводилась до квітня 2016 року. Тому дії управління Пенсійного фонду України в Літинському районі Вінницької області, щодо припинення виплати пенсії зі зниженням пенсійного віку вважає неправомірними.

Просить визнати неправомірним рішення комісії Управління пенсійного фонду України в Літинському районі Вінницької області щодо припинення виплати пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку та зобов'язати Управління пенсійного фонду України в Літинському районі Вінницької області продовжувати виплачувати пенсію за віком зі зменшенням пенсійного віку на 10 років відповідно до наданих первинних документів, які знаходяться в пенсійній справі.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав, суду пояснив, що він будучи студентом останнього курсу Вінницького медичного інституту ім.. Пирогова в групі викладачів та студентів інституту з 22.05.1986 р. по 26.05.1986 р. був направлений в Житомирську область, Народницький район в села ОСОБА_4, Омельники, які відносяться до зони відчуження, для надання медичної допомоги населенню, постраждалому внаслідок аварії на ЧАЕС та з метою проведення йодної профілактики населення цих сіл. Протягом 5 днів він проживав та працював у зоні відчуження. Внаслідок цього отримав статус особи , що брала участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи. Відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» має право на пенсію за віком із зменшенням пенсійного віку на 10 років. В 2012 році йому було призначено дану пенсію, її виплата проводилась до квітня 2016року . На даний час безпідставно зупинено виплату пенсії, що змусило звернутись до суду.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечила проти задвоолення позову по причині відсутності довідки ф. 122, що свідчило б про перебування позивача у зоні відчуження, надавши з приводу цього письмові запречення (а.с. 23-24).

Свідки ОСОБА_5М та ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснили, що вони навчались разом із ОСОБА_1 у Вінницькому медичному інституті ім. Пирогова. Після аварії на ЧАЕС усіх студентів та викладачів чоловічої статті раптово , без попередження, направили на ліквідацію аварії. Студентам та викладачам дали дві години на збори і 10 автобусів із представниками інституту вибули до зони відчуження. З 22.05.1986 р. по . 26.05.1986 р. вони разом із ОСОБА_1 були в Житомирській області, Народницькому районі в селах ОСОБА_4 та Омельники, які відносяться до зони відчуження та надавали медичну допомогу населенню, постраждалому внаслідок аварії на ЧАЕС, а також проводили йодну профілактику населення цих сіл.

Заслухавши пояснення сторін по справі та свідків, дослідивши матеріали адміністративного позову та пенсійної справи, суд вважає, що позов обгрунтований та підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в адміністративному суді, до підсудності якого вона віднесена цим Кодексом.

Отже, основною умовою судового захисту є порушення суб'єктивного права або охоронюваного законом інтересу особи.

Судом встановлено, що відповідно до наказу за № 125 від 25.06.1986 р. медичного інституту ім. М.І. Пирогова, ОСОБА_7 командировано в розпорядження Житомирського облздраввідділу групи студентів для надання допомоги органам охорони здоровя з 22.05.1986р. по 26.05.1986 р. (а.с. 11-13).

Згідно витягу з протоколу за № 131 від 19.10.2001 р. засідання обласної комісії по вирішенню спірних питань, повязаних з визначенням статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, ОСОБА_1 визнано учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕ, який з 22.05.1986 р. по 26.05.1986 р. надавав медичну допомогу населенню сіл ОСОБА_4, Омельники Народницького району (зона відчуження) (а.с. 7).

Статус ОСОБА_1, як учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС підтверджується також посвідченням серї А за № 353445, виданим 29.10.2001 р. Вінницькою облдержадміністрацією (а.с. 8).

ОСОБА_1 09.03.2012 року призначено пенсію за віком зі зменшенням пенсійного віку на 10 років. Рішенням комісії, яке оформлене протоколом № 6 від 30.03.2015 року(а.с. 30)йому було припинено виплату пенсії в зв'язку з відсутністю первинних документів, що підтверджують періоди роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС безпосередньо у зоні відчуження.

Відповідно до Розділу І ОСОБА_3 України, Україна є суверенною, незалежною, демократичною, соціальною і правовою державою, де людина її здоров'я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до ст. 8 ОСОБА_3 України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. ОСОБА_3 України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі ОСОБА_3 України і повинні відповідати їй. ОСОБА_3 України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі ОСОБА_3 України гарантується.

Згідно ч. 3 ст. 4 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» умови, норми і порядок пенсійного забезпечення визначаються виключно законами по пенсійне забезпечення.

Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі Закон), який є спеціальним Законом при вирішенні усіх питань, що стосується певних осіб, визначає основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення.

Згідно положень ст. 1 цього Закону він спрямований на захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Державна політика в галузі соціального захисту потерпілих віл Чорнобильської катастрофи базується на принципах соціального захисту людей.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 9 цього Закону особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи є учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередньо участь у ліквідації аварії та її наслідків.

Відповідно до ст. 10 Закону учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов'язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості днів та інші.

Згідно додатку 1 Постанови Кабінету міністрів Української РСР "Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української РСР про порядок введення в дію законів Української РСР "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи" та "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи", № 106, від 23 липня 1991 р., с. Нове Шарно та с. Омельники Народницького району Житомирської області віднесені до переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 55 Закону, особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються зі зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»: Учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 року незалежно від кількості робочих днів, а з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів, на 10 (десять років).

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 14 цього Закону для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи: 2) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 року - незалежно від кількості робочих днів.

Відповідно до положень ст. 15 цього Закону підставами для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є період роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджено відповідними документами.

Таким чином, відповідач Управління Пенсійного фонду України в Літинському районі Вінницької області незаконно відмовило ОСОБА_1 в призначенні пенсії, та вирішило зобов'язати ОСОБА_1 повернути раніше виплачені кошти, оскільки останній як учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, який працював у зоні відчуження з 22.05.1986 р. по 26.05.1986 р., має право на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», незалежно від кількості робочих днів у зоні відчуження.

Посилання відповідача на те, що у ОСОБА_1 відсутні первинні документи, на основі котрих можливо було б стверджувати про періоди перебування в зоні відчуження є неспроможними, безпідставними, оскільки вони суперечать вимогам Закону.

Як вбачається з наданих позивачем документів, оригінали котрих досліджені у судовому засіданні, в них достовірно зазначено, що ОСОБА_8 працював в зоні відчуження з 22.05.1986 р. по 26.05.1986 р., тобто до 01 липня 1986 року.

Відповідно до п.1 ч. 3 ст. 2 КАС України, на суди покладений обов'язок у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень перевірити чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені ОСОБА_3 та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 КАС України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені ОСОБА_3 та Законами України.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Керуючись ст. 8 ОСОБА_3 України, ст. ст. 6, 7, 9, 10, 11, 17, 69, 70, 71, 122, 158-163, 185, 186 КАС України, Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV, від 09.07.2003 р., Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-XII, від 28.02.1991 р., Постанови КМ УРСР "Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української РСР про порядок введення в дію законів Української РСР "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи" та "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи", № 106, від 23.07.1991 р., суд,

П О С Т А Н О В И В :

Позов задовольнити.

Визнати неправомірним рішення комісії Управління пенсійного фонду України в Літинському районі Вінницької області, яке оформлене протоколом № 6 від 30.03.2016 р. відносно ОСОБА_1, щодо припинення виплати пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст. ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», та скасувати його.

Зобов'язати Управління пенсійного фонду України в Літинському районі Вінницької області продовжувати виплачувати ОСОБА_1 пенсію на умовах та в розмірах, яка була призначена з 09.03.2012 р. відповідно до ст. 55 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» - тобто пенсію за віком із зменшенням пенсійного віку на 10 років відповідно до наданих первинних документів, які знаходяться в пенсійній справі.

Постанову суду допустити до негайного виконання відповідно до ст. 256 КАС України в межах місячного платежу.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом ч. 3 ст. 160 цього Кодексу, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Апеляційна скарга подається до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Літинський районний суд Вінницької області.

Суддя: Гопкін П. В.