Справа № 722/1112/16-а
Суддя: Ратушенко О. М.
Дата ухвалення: 2016-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер 722/1112/16-а
Номер провадження 2-а/722/3/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2016 року Сокирянський районний суд Чернівецької області в складі:

судді: Ратушенка О.М.

секретаря: Кушнір І.В.

з участю позивача: ОСОБА_1

та представників відповідача: Глюзи С.М., Беженаря І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Сокирянському районі Чернівецької області та Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд із вказаним вище позовом.

Обґрунтовуючи позовні вимоги вказувала, що в січні 2015 року вона мала намір вийти на пенсію за вислугою років, у зв'язку з чим звернулася із відповідною заявою до Управління ПФУ в Сокирянському районі. Працівники УПФУ надали їй роз'яснення з приводу необхідності зібрати відповідні документи. Виконавши рекомендації, які їй були надані, вона в лютому 2015 року повторно звернулася до УПФУ з вимогою призначити їй пенсію за вислугу років. Після опрацювання поданих нею документів, працівниками УПФУ було повідомлено їй, що станом на 31.01.2015 року її спеціальний стаж, що дає право на вказану пенсію становить 24 роки і 8 місяців, при необхідному 25 років. В травні 2015 року вона втретє звернулася до УПФУ, де їй було повідомлено про зміни в законодавстві, а саме з 01.04.2015 року для призначення пенсії за вислугу років, необхідний стаж 25 років 6 місяців. В січні 2016 року вона знову звернулася до УПФУ, де їй повідомили що необхідний стаж для призначення пенсії за вислугу років у неї є і їй необхідно звільнитися з роботи. 05.01.2016 року її було звільнено з роботи у зв'язку із поданням нею заяви про звільнення з роботи із виходом на пенсію за вислугу років. 06.01.2016 року, нею була подана заява до УПФУ про призначення пенсії за вислугу років, відповідно до п. «е» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Однак, 29.01.2016 року, УПФУ було прийнято рішення про відмову в призначенні їй пенсії за вислугу років, оскільки її спеціальний стаж становить 23 роки 2 місяці 14 днів. Період її роботи в колгоспі «Кулішівський» з 1990 року по 1998 рік, зараховано за фактичною тривалістю, а не рік за рік, оскільки протоколи рішення правління колгоспу про зарахування їй стажу роботи по поважній причині відсутні.

На її скаргу до Головного управління ПФУ в Чернівецькій області, було також прийняте рішення про відмову в призначенні пенсії за вислугу років з аналогічних підстав.

Оскільки в період з 1990 року по 1998 рік, вона не виробляла встановленого мінімуму трудоднів з поважної причини, у зв'язку з систематичним відключенням світла, внаслідок чого дитячий садок взагалі не працював і їй не було необхідності виходити на роботу, вважає стаж її роботи в колгоспі у вказаний вище період слід зарахувати не за фактичною тривалістю, а за повний рік, що становить 8 років 5 місяців 20 днів.

Враховуючи викладене, вважає дії відповідачів протиправними, а прийняті ними рішення про відмову в призначенні пенсії за вислугу років незаконними.

Просила визнати протиправним дії Управління Пенсійного фонду України в Сокирянському районі Чернівецької області та Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області; скасувати прийняті ними рішення про відмову в призначенні їй пенсії за вислугу років; та зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Сокирянському районі Чернівецької області зарахувати їй до спеціального стажу роботи, який дає право для призначення пенсії за вислугу років, період її роботи з 16.01.1990 року по 02.07.1998 року на посаді вихователя дитячого садка, призначивши їй пенсію за вислугу років.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити надавши пояснення, аналогічні викладеним у позові. При цьому зазначила, що в період її роботи в колгоспі «Кулішівський» з 1990 року по 1998 рік, нею не було відпрацьовано встановленого мінімуму трудоднів не з її вини, а з поважної причини, а саме систематичним відключенням світла, внаслідок чого приміщення не опалювалося, садочок не працював. Основним доказом підтвердження стажу її роботи є трудова книжка. Будь-яких рішень правлінням колгоспу про виключення її з членів чи звільнення з роботи у зв'язку з не виробленням встановленого мінімуму трудоднів, не приймалося.

Представники відповідачів в судовому засіданні проти задоволення позову заперечували, з підстав викладених ними у запереченнях на позов (а.с. 38-40; 41-44).

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 суду пояснила, що з 1990 року по 1996 рік працювала вихователем дитячого садка в колгоспі «Кулішівський». За період її роботи, в садочку неодноразово вимикали світло, особливо в зимовий період. Оскільки опалення приміщення відбувалося за рахунок електроенергії, садочок періодично не працював. Рішення про зарахування невиробленого мінімуму трудоднів правлінням колгоспу не приймалося.

Свідок ОСОБА_5 на дала суду аналогічні показання.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що з 1990 року працювала в колгоспі «Кулішівський» на посаді інспектора відділу кадрів.

З 1990 року по 1995 рік, в зв'язку з періодичним відключенням від електропостачання приміщення дитячого садочку, вихователі, в тому числі і ОСОБА_1 не працювали та не виконували встановленого мінімуму трудоднів.

В 1996 році було прийнято рішення закрити садочок, та передати приміщення на баланс сільської ради.

Під час того як садочок не працював, вихователям, в тому числі і ОСОБА_1 заробітна плата не нараховувалась та не виплачувалась, однак із займаних посад їх не звільняли, оскільки вони не виходили на роботу з незалежних від них причин.

Рішення про зарахування стажу роботи, при невиконаному мінімумі встановлених трудоднів відносно ОСОБА_1, як і по відношенню до інших працівників не приймалися.

Суд, заслухавши думку всіх учасників процесу, вивчивши та дослідивши матеріали справи, встановивши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах позовних вимог, прийшов до висновку про часткове задоволення позову, з огляду на таке.

Згідно пункту «е» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати, зокрема, з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців. При цьому особи, які народились по 30.06.1966 року, право на призначення пенсії за вислугу років мають після досягнення віку 50 років та за умови наявності необхідної вислуги років. Право на пенсію за вислугу років незалежно від віку мають особи, які набули спеціального стажу станом на 01.04.2015 року - не менше ніж 25 років або станом на 01.01.2016 року - не менше, ніж 25 років 6 місяців.

Перепік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року № 909.

Так, згідно вказаної Постанови, право на призначення пенсії за вислугу років мають, зокрема, вихователі дошкільних навчальних закладів та вчителі шкіл.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Судом встановлено, що згідно записів у трудовій книжці ОСОБА_1 остання працювала:

-з 13.09.1983 року по 15.01.1990 року - вихователем дитячого садочку радгоспу ім. XXI з'їзду КПРС;

-з 16.01.1990 року по 01.07.1998 року - вихователем дитячого садочку, будучи членом колгоспу «Кулішівський»;

-з 02.07.1998 року по 27.01.2000 року - інспектором відділу кадрів і пенсій, будучи членом колгоспу «Кулішівський»;

-з 03.10.2002 року по 05.11.2002 року - страховим агентом Сокирянського відділення HACK «Оранта»;

-з 20.08.2004 року по 22.08.2005 року та з 25.08.2005 року по 05.01.2016 року - вчителем початкових класів в Кулішівській загальноосвітній школі, яка реорганізована у Кулішівський навчально-виховний комплекс.

05.01.2016 року, на підставі заяви ОСОБА_1, її було звільнено з посади вчителя початкових класів Кулішівського навчально-виховного комплексу.

Період трудової діяльності ОСОБА_1 в колгоспі «Кулішівський» з 1990 року по 1997 рік відповідачами не зарахований до спеціального трудового стажу, який дає право на пенсію за вислугу років, посилаючись на ст.56 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а саме що до стажу роботи зараховується, зокрема, робота, виконувана на підставі членства в колгоспах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. При цьому, при обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю. Тобто, загальна кількість вихододнів ділиться на 25,4.

Відповідно до довідки Сокирянського районного трудового архіву від 27.01.2015 року №109/1-30 ОСОБА_1 за час роботи в колгоспі з січня 1990 року по червень 1998 року повністю виконала встановлений мінімум трудової участі лише в 1992 році. При встановленому мінімумі трудової участі 300 трудоднів, ОСОБА_1 відпрацювала в 1990 році - 277; в 1991 році - 292; в 1993 році - 292; в 1994 році - 238; в 1995 році - 196; при встановленому мінімумі трудової участі 250 трудоднів, ОСОБА_1 відпрацювала в 1996 році - 89 трудоднів; в 1997 році - 4.

25.01.2016 року Управлінням Пенсійного фонду України в Сокирянському районі Чернівецької області було прийнято рішення №516/10 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за вислугу років.

22.03.2016 року Головним Управлінням Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, за результатом розгляду скарги ОСОБА_1 було також прийняте рішення про відмову останній в призначенні пенсії за вислугу років.

В загальних положеннях Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993року № 637 зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Так, з досліджених в судовому засіданні протоколів зборів колгоспників колгоспу «Кулішівський» №1 від 18.02.1992 року, №2 від 20.03.1995 року, №1 від 20.02.1996 року, №2 від 29.04.1996 року, №5 від 06.09.1995 року, №1 від 1997 року встановлено, що ОСОБА_1 відсутня у списках тих, хто не виробив встановленого мінімумів вихододнів; звільнених з роботи, які без поважних причин залишили роботу; без поважних причин залишили роботу в господарстві і на протязі 1-2 років в господарстві зовсім не працюють, мають тільки по декілька вихододнів, які на протязі 1993 року та 1995 року в господарстві не працюють без поважних причин; виключених з колгоспу за систематичне порушення трудової дисципліни; рекомендованих загальними зборами колгоспників виключити з членів колгоспу.

Згідно протоколу №5 засідання правління Кулішівського колективного сільськогосподарського підприємства від 06.09.1995 року, в зв'язку з приписом РЕМ від 05.09.1995 року про заборону примінення електроопалювання - правлінням КСП прийнято рішення про закриття дошкільної дитячої установи до зміни обстановки з постачанням електроенергії.

Згідно протоколу №5 засідання правління КСП від 06.09.1996 року, правлінням прийнято рішення передати дитячий садок, який знаходиться на балансі в господарстві - на баланс Кулішівської сільської ради.

Згідно рішення Кулішівської сільської ради VІІІ сесії ХХІІ скликання від 03.12.1996 року, було погоджено прийняття безоплатно у комунальну власність на баланс сільської ради дитячий садок від КСП «Кулішівський».

Згідно повідомлення начальника архівного відділу Сокирянської РДА №15 від 11.03.2016 року, в документах архівного фонду колгоспу «Кулішівський» за 1990-1998 роки у протоколах засідання правління колгоспу та загальних зборів колгоспників колгоспу «Кулішівський» списків про зарахування стажу роботи колгоспникам, які не виробили встановлений мінімум трудоднів по поважній причині не виявлено.

Враховуючи встановлені обставини суд вважає, що ОСОБА_1 не було вироблено встановленого мінімуму трудоднів, в період її роботи з 1990 року по 1997 рік в КСП «Кулішівський» на посаді вихователя дитячого садка з поважних причин, оскільки вказані висновки суду, знайшли своє об'єктивне підтвердження в досліджених та проаналізованих судом доказах. А тому, ОСОБА_1 слід зарахувати вказаний період до стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугу років, що становить 8 років 5 місяців 20 днів.

Оскільки, ст.56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено чіткий порядок зарахування стажу роботи, на підставі членства в колгоспах, при невиконанні без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, а визнання причин не вироблення встановленого мінімуму трудоднів поважними не відноситься до компетенції ПФУ, суд вважає що працівниками УПФУ в Сокирянському районі було правомірно відмовлено ОСОБА_1 в зарахуванні спірного стажу роботи та призначенні пенсії за вислугу років, а тому позов останньої в частині визнання протиправними дій Управління Пенсійного фонду України в Сокирянському районі Чернівецької області та Головного Управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області задоволенню не підлягає.

Разом з тим, оскільки судом було визнано поважними причини не вироблення ОСОБА_1 встановленого мінімуму трудоднів, за період її роботи в колгоспі, що в свою чергу встановлює у неї достатній стаж для призначення їй пенсії за вислугу років, суд вважає що прийняті 25.01.2016 року Управлінням Пенсійного фонду України в Сокирянському районі Чернівецької області та 22.03.2016 року Головним Управлінням Пенсійного фонду України в Чернівецькій області рішення про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за вислугу років, слід скасувати та зобов'язати УПФУ в Сокирянському районі призначити останній пенсію за вислугу років.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 83 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсії призначаються з дня звернення за пенсією.

Згідно рішення Головного Управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області №1 від 22.03.2016 рокувбачається, що із заявою про призначення пенсії за вислугою років до УПФУ в Сокирянському районі ОСОБА_1 звернулася 06.01.2016 року, а тому пенсія останній має бути призначена із вказаного дня.

Керуючись ст.ст. 2, 8-11, 17, 72, 79, 86, 122, 158-163, 167, 255 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Сокирянському районі Чернівецької області та Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області - задовольнити частково.

Скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в Сокирянському районі Чернівецької області №516/10 від 25.01.2016 року про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за вислугу років.

Скасувати рішення Головного Управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області №1 від 22.03.2016 року про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за вислугу років.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Сокирянському районі Чернівецької області зарахувати ОСОБА_1 до спеціального стажу роботи, який дає право для призначення пенсії за вислугу років, період роботи з 16.01.1990 року по 02.07.1998 року на посаді вихователя дитячого садка.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Сокирянському районі Чернівецької області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до п. «е» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з дня подання нею заяви про призначення пенсії, а саме з 06.01.2016 року.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили у порядку, визначеному ст.254 КАС України, але може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду в порядок і строки, визначені ст.186 КАС України.

Суддя: