Справа № 345/348/15-а
Суддя: Сеник Роман Петрович
Дата ухвалення: 2016-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2016 року Справа № 876/212/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючогосудді Сеника Р.П.,

суддів Хобор Р.Б., Попка Я.С.

з участю секретаря судового засідання Мельничук Б.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 14.12.2015 року у справі № 345/348/15-а за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в місті Калуші та Калуському районі Івано-Франківської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

02 лютого 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про визнання неправомірними дій та зобовязання вчинити дії.

Позовні вимоги мотивує тим, що у звязку з досягненням 53-річного віку та наявністю спеціального трудового стажу, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення, 15 грудня 2014 року звернувся до відповідача з заявою про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах, однак відповідачем йому відмовлено, так як ним не надано уточнювальної довідки, яка б підтверджувала пільговий стаж на ВАТ «Калушхімремонт» в період з 01.04.1982 року по 07.07.1993 року, тобто немає можливості призначення пенсії на пільгових умовах, оскільки надана довідка не відповідає вимогам, передбаченим п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, тобто немає законних підстав зарахувати йому до пільгового стажу період роботи в ВАТ «Калушхімремонт», як роботи з шкідливими умовами праці.

Постановою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 14.12.2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Постанову суду першої інстанції оскаржив позивач, подавши на неї апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що не погоджується з рішенням суду першої інстанції, оскільки дане рішення винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права, та таке, що неповно відображає обставини, які мають істотне значення для даної справи.

В обґрунтуванні своєї апеляційної скарги апелянт зазначає, що згідно трудової книжки в ВАТ «Калушхімремонт» він працював з 01.04.1982 року по 07.07.1993 рік. За Списком №1 в цехах з особливо шкідливими умовами праці на ВАТ «Оріана» з повним робочим днем при 5ти денному робочому тижні йому нараховано пільговий стаж 7 років 6 місяців 09 днів.

УПФУ йому даний стаж не зараховують по тій причині, що ОСОБА_2 не міг представити уточнювальної довідки, яка б підтвердила пільговий стаж.

Згідно Постанови КМУ від 12.08.1993 року №637 про порядок підтвердження наявного трудового стажу, уточнювальна довідка вимагається тільки у випадках відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Тому був змушений звернутись до суду з адміністративним позовом про оскарження дій УПФУ, так як позивачем була представлена трудова книжка з відповідними записами у ній, а також довідка ВАТ «Калушхімремонт» за №600 від 14.08.2002 року, якою підтверджується виконання ОСОБА_2 роботи у шкідливих умовах праці з повним робочим днем при 5ти денному робочому тижні.

Окрім цього зазначив, що не погоджується із рішенням Вищого Адміністративного суду України, яким було скасовано постанову Калуського міськрайонного суду Франківської області та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду зазначаючи, що суди не дали належної правової оцінки доводам про проведення атестації робочого місця і чи була проведена атестація робочого місця в оскаржуваний період, так як вважає, що дана позиція не стосується його питання про призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах із зарахування пільгового стажу за Списком №1 згідно Постанови КМУ від 01.08.1992 року за № 442 про порядок проведення атестації робочих місць за умови праці.

Просить скасувати постанову Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 14.12.2015 року та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, а саме визнати неправомірною відмову Управління Пенсійного фонду України у місті Калуші та Калуському районі у призначенні ОСОБА_2 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у місті Калуші та Калуському районі зарахувати ОСОБА_2 період роботи в ВАТ «Калушхімремонт» з 01.04.1982 р. по 21.08.1992 р. до пільгового стажу, який дає право призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 та призначити пільгову пенсію з 15.12.2014 рокуз часу звернення до УПФУ.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, а тому, суд апеляційної інстанції, відповідно до ч. 1 ст. 41 та ч. 4 ст. 196 КАС України, вважає можливим проведення розгляду справи за їхньої відсутності без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, дослідивши обставини справи, доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, колегія суддів приходить до переконання, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову без змін з таких підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалі всправи, що із записів трудової книжки ОСОБА_2 видно, що з 01.04.1982 року по 07.07.1993 року він працював у ВАТ «Калушхімремонт» на посаді слюсаря ремонтника з повним робочим днем при 5-ти денному робочому тижні № 33/К , 047- К.

15 грудня 2014 року звернувся до відповідача ПФУ в м. Калуш та Калуському районі з заявою про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах по Списку №1.

Листом УПФУ в м. Калуш та Калуському районі №466/С-15 від 26.12.2014 року йому відмовлено у призначенні пенсії на пільгових умовах , так як ним не надано уточнювальної довідки про пільговий стаж роботи у ВАТ «Калушхімремонт» слюсарем ремонтником в період з 01.04.1982 року по 07.07.1993 року, тобто немає законних підстав зарахувати його до пільгового стажу період роботи в ВАТ «Калушхімремонт».

Відмовляючи у задоволенні позовних вимогах у справі, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем було представлено суду світлокопії наказів по ВАТ «Калушхімремонт» Про результати проведення атестації робочих місць за № 10 від 17.03.1997 р., № 19 від 16.04.1997 р. та світлокопії висновків державної експертизи умов праці за № 52 від 27.08.1997 р., № 332 від 04.09.2000 р. для підтвердження права на пільгове пенсійне забезпечення по Списку №1. Однак, відповідно до наказу ВАТ «Калушхімремонт» № 42 від 29.08.1997 р. накази № 10 від 17.03.1997 р. та №19 від 16.04.1997 р. «Про атестацію робочих місць» визнано недійсними, а державної експертизи умов праці проводилась після звільнення позивача.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до пункту "а" статті 13 Закону України „Про пенсійне забезпечення( Закону № 1788-ХИ) , в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, зокрема, чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

При цьому, працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці - жінкам (частина 2 статті 13 Закону № 1788-ХИ).

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 серпня 1992 року № 442 (далі - Порядок) та розробленими на виконання постанови № 442 Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України (далі - Мінпраці) від 1 вересня 1992 року № 41 (далі - Методичні рекомендації").

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові Й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Згідно з пунктом 4 Порядку та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.

Атестація робочих місць відповідно до Порядку та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

Відповідно до положень Порядку відомості про результати атестації робочих місць заносяться до картки умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров'я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Таким чином, необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту «а» ст.. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є формальна констатація факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку № 1, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Відсутність підтвердження вищезгаданих обставин не породжує виникнення права на врахування пільговою стажу.

Аналогічна правова позиція була висловлена і Верховним Судом України у постанові від 10 вересня 2013 року (№21-183а13), а відповідно до ч.1 ст. 244-2 КАС України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Враховуючи вищенаведене, колегія суду вважає, що даний адміністративний позов є безпідставним, не обґрунтованим і не підлягає до задоволення.

А тому висновки суду першої інстанції відповідають нормам матеріального та процесуального права.

На підставі наведеного колегія суддів прийшла до висновку, що судом першої інстанції, при вирішенні оскаржуваної постанови вірно дано правову оцінку обставинам справі та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що згідно ст. 200 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду першої інстанції без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст.ст.195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 14.12.2015 року у справі № 345/348/15-а - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Р.П. Сеник

Судді : Р.Б. Хобор

Я.С. Попко

Повний текст рішення виготовлено 22.06.2016 року.