Справа № 805/4954/15-а
Суддя: Кравченко Т.О.
Дата ухвалення: 2016-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2016 р. Справа №805/4954/15-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

час прийняття постанови: 13 година 30 хвилин

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Кравченко Т.О.,

при секретарі судового засідання Проніні Д.С.

за участю

позивача не зявився

представника відповідача 1 ОСОБА_1 на підставі довіреності

представника відповідача 2 не зявився

представника третьої особи 1 не зявився

представника третьої особи 2 не зявився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Красноармійського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, Красноармійської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів Відділ державної виконавчої служби Красноармійського міськрайонного управління юстиції, Головне управління Державної казначейської служби України у Донецькій області, про визнання протиправною та скасування вимоги, визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії,

встановив:

26 листопада 2015 року до Донецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_2 (далі позивач) до Управління Пенсійного фонду України в м. Красноармійську та Красноармійському районі Донецької області (далі відповідач 1), Красноармійської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області (далі відповідач 2), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів Відділ державної виконавчої служби Красноармійського міськрайонного управління юстиції (далі третя особа 1), в якому з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 14 грудня 2015 року, позивач просила:

1. визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу № Ф-745 про стягнення з позивача 7 967,80 грн., яка видана УПФУ 01 серпня 2013 року;

2. зобовязати УПФУ припинити стягнення боргу з пенсії позивача за постановою державного виконавця від 26 травня 2015 року ВП № 46517741;

3. визнати протиправними дії Красноармійської ОДПІ Головного управління ДФС у Донецькій області щодо зарахування на облік на імя позивача суми боргу зі сплати єдиного соціального внеску в розмірі 8 300,92 грн.;

4. зобовязати Красноармійську ОДПІ Головного управління ДФС у Донецькій області повернути позивачу неправомірно отримані кошти зі сплати єдиного соціального внеску з пенсії позивача при примусовому виконанні вимоги про сплату боргу № Ф-745, яка видана УПФУ 01 серпня 2013 року, починаю з липня 2015 року у повному обсязі.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, ОСОБА_2 зазначила, що вона є пенсіонером за віком та впродовж спірного періоду мала статус фізичної особи-підприємця, який обрав спрощену систему оподаткування, отже була звільнена від сплати єдиного внеску на підставі ч. 4 ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» (а.с. 4-6, 27-29).

В судовому засіданні 29 грудня 2015 року позивач підтримала заявлені вимоги з підстав, викладених в адміністративному позові, надала пояснення, аналогічні тим, що наведені у позовній заяві, просила задовольнити позов.

Відповідач 1 Управління Пенсійного фонду України в м. Красноармійську та Красноармійському районі Донецької області перейменовано на Красноармійське обєднане управління Пенсійного фонду України Донецької області, про що свідчить виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 21 січня 2016 року (а.с. 120-121, 161, 198).

Відповідач 1 позовні вимоги не визнав, надав заперечення, сутність яких полягала у тому, що ОСОБА_2 не досягла пенсійного віку, передбаченого ст. 26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», а тому відсутні підстави для звільнення її від сплати єдиного внеску (а.с. 75-76, 98).

В судовому засіданні представник відповідача 1 позовні вимоги не визнав з підстав, викладених у запереченнях, просив відмовити у задоволенні позову.

Ухвалою від 18 грудня 2015 року допущено процесуальне правонаступництво шляхом заміни відповідача 2 Красноармійської ОДПІ ГУ Міндоходів у Донецькій області її правонаступником Красноармійською обєднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Донецькій області (а.с. 34-36).

Відповідач 2 позовні вимоги не визнав, надав заперечення, сутність яких полягала у тому, що адміністрування єдиного внеску розпочато органами доходів і зборів з 01 жовтня 2013 року. У звязку з цим Пенсійний фонд України на централізованому рівні передав Міністерству доходів і зборів України реєстр страхувальників і відомості про суми їх заборгованості та переплат з єдиного внеску станом на 30 вересня 2013 року.

За даними реєстраційної картки та особового рахунку фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 станом на 30 вересня 2013 року у неї існувала заборгованість зі сплати єдиного внеску у розмірі 8 300,92 грн. Ця заборгованість виникла в період виконання функцій з адміністрування єдиного внеску органами Пенсійного фонду України і передана органам доходів і зборів 01 жовтня 2013 року.

З 01 липня 2013 року фізична особа-підприємець ОСОБА_2 перебувала на загальній системі оподаткування, надавала звітність з нульовими показниками, а тому, починаючи з 01 жовтня 2013 року, зобовязання зі сплати єдиного внеску їй не нараховувались.

Красноармійська ОДПІ вимог про сплату боргу не формувало та, відповідно, до ВДВС не направляло.

Посилаючись на те, що відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у звязку з проведенням адміністративної реформи» від 04 липня 2013 року № 406-VII органи Пенсійного фонду України продовжують адмініструвати єдиний внесок в частині завершення процедур такого адміністрування, відповідач 2 просив відмовити у задоволенні позову (а.с. 70-71).

Ухвалою від 08 лютого 2016 року до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів залучене Головне управління Державної казначейської служби України в Донецькій області (далі третя особа 2) (а.с. 156-157).

Про дату, час і місце судового розгляду особи, які беруть участь у справі, повідомлені належним чином з дотриманням вимог ст.ст. 33-36, 38 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

Позивач до судового засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, одночасно вказавши, що наполягає на задоволенні позовних вимог (а.с. 60, 151).

Відповідач 2 явку свого представника до судового засідання не забезпечив, надав клопотання про розгляд справи за відсутності його представника (а.с. 207-208).

Треті особи 1 і 2 явку своїх представників до судового засідання не забезпечили, свого ставлення до заявлених позовних вимог не висловили.

На підставі ч. 4 ст. 122, ч. 4 ст. 128 КАС України справа розглянута за відсутності позивача, представників відповідача 2 і третіх осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України здійснювалося повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Зясовуючи чи мали місце обставини, якими обгрутовуються вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, а також чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, суд встановив наступне.

Позивач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, що встановлено на підставі паспорту громадянина України серії ВЕ 186589, виданого Красноармійським МВ УМВС України в Донецькій області 17 липня 2001 року (а.с. 7).

З приводу наявності у позивача статусу пенсіонера за віком встановлено наступне.

28 квітня 2008 року ОСОБА_2 звернулася до УПФУ з заявою про призначення їй пенсії за віком за Списком № 2 (а.с. 106).

З 29 квітня 2008 року позивачу призначена пенсія за віком за Списком № 2, що підтверджено протоколом № 532 від 26 липня 2008 року та розпорядженням № 165000 від 11 січня 2016 року (а.с. 104-105, 172).

06 жовтня 2010 року Пенсійний фонд України видав ОСОБА_2 пенсійне посвідчення серії ААЕ № 406134 № НОМЕР_1 (а.с. 8).

Згідно з довідкою від 03 серпня 2015 року № 17854/02/20 ОСОБА_2 перебуває на обліку в УПФУ та отримує пенсію за віком, призначену за Списком № 2 (при повному пільговому стажі) з 29 квітня 2008 року довічно (а.с. 14).

Докази переходу ОСОБА_2 з одного виду пенсії на інший, рівно як і докази укладання нею договору про добровільну участь у системі загальнообовязкового державного пенсійного страхування, суду не надані.

Стосовно здійснення позивачем підприємницької діяльності встановлено таке.

ОСОБА_2 була зареєстрована як фізична особа-підприємець з 27 жовтня 2004 року, про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (далі ЄДР) внесений запис за номером 2 000608.

Основним видом економічної діяльності позивача був код КВЕД 47.89 Роздрібна торгівля з лотків і на ринках іншими товарами.

З 29 жовтня 2004 року позивач перебувала на обліку як страхувальник (платник єдиного внеску) за номером 05-32-11-5331/05323. На обліку в УПФУ позивач перебувала з 04 листопада 2004 року.

08 червня 2015 року до ЄДР внесений запис за номером 2 000608 про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 за власним рішенням.

Ці обставини підтверджені витягом з ЄДР від 04 листопада 2015 року № 21383902 (а.с. 9-11), повідомленням про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем від 08 червня 2015 року № б/н (а.с. 12), відомостями ЄДР (а.с. 37-38), довідкою УПФУ від 01 лютого 2016 року № 8 (а.с. 167) та карткою обліку позивача (а.с. 138).

В період з 01 січня 2011 року по 30 червня 2013 року ОСОБА_2 перебувала на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності; з 01 липня 2013 року знаходилась на загальній системі оподаткування, про що свідчить довідка Красноармійської ОДПІ ГУ Міндоходів у Донецькій області від 31 липня 2015 року № 12195/05-16-17-01/НОМЕР_1 та довідка Красноармійської ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області від 29 грудня 2015 року № 10027/05-16-1705- (а.с. 13, 72).

Отже, в період з 01 січня 2011 року по 30 червня 2013 року ОСОБА_2 мала статус фізичної особи-підприємця, який обрав спрощену систему оподаткування.

З приводу наявності у позивача заборгованості зі сплати єдиного внеску та підстав формування спірної вимоги встановлено таке.

Згідно з поясненнями УПФУ заборгованість ОСОБА_2 зі сплати єдиного внеску виникла у червні 2011 року і станом на серпень 2013 року становила 9 494,95 грн. (а.с. 203, 210).

Проведений УПФУ розрахунок заборгованості ОСОБА_2 станом на 01 серпня 2013 року свідчить про наступне.

За червень 2011 року позивачу нараховано 333,12 грн., за липень 2011 року 333,12 грн., за серпень 2011 року 333,12 грн., за вересень 2011 року 333,12 грн., за жовтень 2011 року 341,80 грн., за листопад 2011 року 341,80 грн., за грудень 2011 року 348,39 грн., а разом 2 364,47 грн.

За січень 2012 року нараховано 372,33 грн., за лютий 2012 року 372,33 грн., за березень 2012 року 372,33 грн., за квітень 2012 року 379,62 грн., за травень 2012 року 379,62 грн., за червень 2012 року 379,62 грн., за липень 2012 року 382,39 грн., за серпень 2012 року 382,39 грн., за вересень 2012 року 382,39 грн., за жовтень 2012 року 387,95 грн., за листопад 2012 року 387,95 грн., за грудень 2012 року 383,50 грн., а разом 4 572,42 грн.

За січень 2013 року нараховано 398,01 грн., за лютий 2013 року 398,01 грн., за березень 2013 року 398,01 грн., за квітень 2013 року 398,01 грн., за травень 2013 року 398,01 грн., за червень 2013 року 398,01 грн., а разом 2 388,06 грн.

Крім того, до позивача застосована штрафна санкція у сумі 170,00 грн. за неподання звіту за 2012 рік, як наслідок, загальна сума боргу становила 9 494,95 грн. (а.с. 206, 212).

Судом встановлено, що 25 квітня 2013 року першим заступником начальника УПФУ ОСОБА_3 прийнято рішення про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» за № 796-ф.

Цим рішенням на підставі п. 4 ч. 11 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» за неподання звітності, передбаченої цим Законом, до ОСОБА_2 застосований штраф у розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 170,00 грн. (а.с. 124, 173).

26 квітня 2013 року рішення надіслане на адресу ОСОБА_2 рекомендованою поштовою кореспонденцією і отримано адресатом 03 травня 2013 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 125, 174).

Докази оскарження ОСОБА_2 цього рішення суду не надані.

На підставі даних картки особового рахунку фізичної особи-підприємця, який обрав спрощену систему оподаткування, за період з 01 січня 2011 року по 30 вересня 2013 року встановлено наступне.

14 лютого 2011 року ОСОБА_2 сплачено 326,53 грн., у картці обліковувалась переплата у сумі 326,53 грн.

14 березня 2011 року ОСОБА_2 сплачено 326,53 грн., у картці обліковувалась переплата у сумі 653,06 грн.

19 квітня 2011 року ОСОБА_2 сплачено 326,53 грн., у картці обліковувалась переплата у сумі 979,59 грн.

18 травня 2011 року ОСОБА_2 сплачено 333,12 грн., у картці обліковувалась переплата у сумі 1 312,71 грн.

20 січня 2012 року ОСОБА_2 нарахований єдиний внесок у сумі 1 645,83 грн., в тому числі мінімальний розмір єдиного внеску за січень 2011 року 326,53 грн., за лютий 2011 року 326,53 грн., за березень 2011 року 326,53 грн., за квітень 2011 року 333,12 грн., за травень 2011 року 333,12 грн.

Після зарахування існуючої переплати у сумі 1 312,71 грн., недоїмка становила 333,12 грн.

01 червня 2012 року позивачем сплачено 333,12 грн., недоїмка у сумі 333,12 грн. погашена.

Таким чином, єдиний внесок за період з січня по травень 2011 року ОСОБА_2 сплачений у повному обсязі.

22 квітня 2013 року позивачу нарахований єдиний внесок у сумі 1 194,03 грн., в тому числі мінімальний розмір єдиного внеску за січень 2013 року 398,01 грн., за лютий 2013 року 398,01 грн., за березень 2013 року 398,01 грн.

Внаслідок цього у картці ОСОБА_2 відображена недоїмка - 1 194,03 грн. та загальна сума боргу 1 194,03 грн.

22 травня 2013 року до позивача застосований штраф у розмірі 170,00 грн., загальна сума боргу становила 1 364,03 грн.

22 липня 2013 року позивачу нарахований єдиний внесок у сумі 1 194,03 грн., в тому числі за квітень 2013 року 398,01 грн., за травень 2013 року 398,01 грн., за червень 2013 року 398,01 грн.

Внаслідок цього у картці ОСОБА_2 відображена недоїмка - 2 388,06 грн., штраф - 170,00 грн., загальна сума боргу становила 2 558,06 грн.

22 липня 2013 року позивачу нарахований єдиний внесок у сумі 2 364,03 грн., що на 0,44 грн. менше мінімального розміру єдиного внеску за червень 2011 року 333,12 грн., за липень 2011 року 333,12 грн., за серпень 2011 року 333,12 грн., за вересень 2011 року 333,12 грн., за жовтень 341,80 грн., за листопад 2011 року 341,80 грн., за грудень 2011 року 348,39 грн., який становить 2 364,47 грн.

Внаслідок цього у картці ОСОБА_2 відображена недоїмка - 4 752,53 грн., штраф 170,00 грн., загальна сума боргу становила 4 922,53 грн.

29 липня 2013 року позивачу нарахований єдиний внесок у сумі 4 572,42 грн., в тому числі мінімальний розмір єдиного внеску за січень 2012 року - 372,33 грн., за лютий 2012 року 372,33 грн., за березень 2012 року 372,33 грн., за квітень 2012 року 379,62 грн., за травень 2012 року 379,62 грн., за червень 2012 року 379,62 грн., за липень 2012 року 382,39 грн., за серпень 2012 року 382,39 грн., за вересень 2012 року 382,39 грн., за жовтень 2012 року 387,95 грн., за листопад 2012 року 387,95 грн., за грудень 2012 року 383,50 грн.

Внаслідок цього у картці ОСОБА_2 відображена недоїмка - 9 324,95 грн., штраф - 170,00 грн., загальна сума боргу становила 9 494,95 грн.

Таким чином, станом на 01 серпня 2013 року загальна сума боргу ОСОБА_2 за даними картки особового рахунку становила 9 494,95 грн., в тому числі недоїмка 9 324,95 грн. і штраф 170,00 грн.

19 серпня 2013 року ОСОБА_2 сплачено 1 194,03 грн., що мало наслідком зменшення загальної суми боргу до 8 300,92 грн. (а.с. 107-109).

09 серпня 2013 року УПФУ сформована вимога про сплату недоїмки № Ф-745, згідно з якою станом на 01 серпня 2013 року у ОСОБА_2 існувала заборгованість в сумі 7 967,80 грн., в тому числі недоїмка 7 797,80 грн. і штраф 170,00 грн. (а.с. 103).

Вимога про сплату недоїмки від 09 серпня 2013 року № Ф-745 надіслана на адресу ОСОБА_2 15 серпня 2013 року і вручена адресату 17 серпня 2013 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, витяг з Журналу реєстрації вхідної кореспонденції № 09-23 том 3 за 2013 рік та реєстр відправки поштової кореспонденції (а.с. 85, 110, 162-166, 175-176).

У звязку з передачею повноважень з адміністрування єдиного внеску від органів Пенсійного фонду України органам доходів і зборів УПФУ передало Красноармійській ОДПІ відомості про наявність у ОСОБА_2 станом на 30 вересня 2013 року суми боргу у розмірі 8 300,92 грн., про що свідчать дані картки особового рахунку позивача, сформованої з дати початку адміністрування єдиного внеску органами доходів і зборів (а.с. 139-143).

З приводу відрахування коштів з пенсії ОСОБА_2 встановлені наступні обставини.

На примусовому виконані у відділі державної виконавчої служби Красноармійського міськрайонного управління юстиції перебуває виконавче провадження ВП № 46517741 з примусового виконання вимоги № Ф-745, яка видана 01 серпня 2013 року УПФУ, про стягнення з ОСОБА_2 на користь УПФУ боргу у розмірі 7 967,80 грн.

Так, 13 лютого 2015 року до ВДВС надійшла заява УПФУ від 28 листопада 2015 року № 27732/06/23 про повторне направлення на примусове виконання вимоги про сплату боргу № 745-Ф від 01 серпня 2013 року на суму 7 967,80 грн. (а.с. 189-190).

17 лютого 2015 року старшим державним виконавцем Клочковою Д.А. відкрито виконавче провадження ВП № 46517741 з примусового виконання вимоги № Ф-745 від 01 серпня 2013 року (а.с. 191).

18 травня 2015 року УПФУ звернулося до ВДВС з заявою № 11865/02/23 про звернення стягнення на доходи (пенсію) боржника ОСОБА_2 (а.с. 193).

26 травня 2015 року у виконавчому провадженні ВП № 46517741 старшим державним виконавцем Клочковою Д.А. винесена постанова про звернення стягнення на доходи боржника.

Згідно з вказаною постановою з усіх видів заробітку (доходу), що належить боржнику після відрахування податків належало проводити утримання пропорційно по кожному стягувачу у розмірі 20%. Стягнути з боржника борг в розмірі 7 967,80 грн., виконавчий збір 796,78 грн., витрати на проведення виконавчих дій 35,00 грн.

Виконавчий збір та витрати на проведення виконавчих дій перераховувати на рахунок 5719, , МФО 834016, ГУДКСУ в Донецькій області, одержувач ВДВС; стягнуті кошти перерахувати на рахунок 566, , МФО 834016, ГУДКСУ в м. Красноармійську (а.с. 17, 128, зворотній бік а.с. 168, а.с. 194).

Докази оскарження ОСОБА_2 постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій та про звернення стягнення на доходи боржника суду не надані.

Постанова про звернення стягнення на доходи божника передана на виконання до УПФУ (а.с. 127, 168).

На підставі відомостей про відрахування коштів за особовим рахунком № 165000, що належить ОСОБА_2, встановлено наступне.

Примусове виконання постанови про звернення стягнення на доходи боржника в частині стягнення витрат на проведення виконавчих дій в сумі 35,00 грн. розпочато з 01 липня 2015 року.

На користь одержувача Юстиція (, рахунок 5719, МФО 834016, УДКСУ в Донецькій області) з пенсії ОСОБА_2 в липні 2015 року утримано 0,84 грн., в серпні 2015 року 0,84 грн., у вересні 2015 року 0,99 грн., у жовтні 2015 року 1,09 грн., у листопаді 2015 року 0,99 грн., у грудні 2015 року 0,99 грн., у січні 2016 року 0,99 грн., у лютому 2016 року 0,99 грн., у березні 2016 року 0,99 грн. Залишок боргу становив 26,29 грн. (а.с. 211).

Примусове виконання постанови про звернення стягнення на доходи боржника в частині боргу у сумі 7 967,80 грн. розпочато з 01 липня 2015 року.

На користь одержувача Красноармійська ОДПІ (, рахунок 0566, МФО 834016, УДКСУ в Донецькій області) з пенсії ОСОБА_2 в липні 2015 року утримано 189,97 грн., в серпні 2015 року 189,97 грн., у вересні 2015 року 221,89 грн., у жовтні 2015 року 245,89 грн., у листопаді 2015 року 223,25 грн., у грудні 2015 року 223,25 грн., у січні 2016 року 223,25 грн., у лютому 2016 року 223,25 грн., у березні 2016 року 223,25 грн. Залишок боргу становив 6 003,83 грн. (а.с. 211).

Примусове виконання постанови про звернення стягнення на доходи боржника в частині стягнення виконавчого збору в сумі 796,78 грн. розпочато з 01 липня 2015 року.

На користь одержувача Юстиція (, рахунок 5719, МФО 834016, УДКСУ в Донецькій області) з пенсії ОСОБА_2 в липні 2015 року утримано 18,99 грн., в серпні 2015 року 18,99 грн., у вересні 2015 року 22,17 грн., у жовтні 2015 року 24,57 грн., у листопаді 2015 року 22,31 грн., у грудні 2015 року 22,31 грн., у січні 2016 року 22,31 грн., у лютому 2016 року 22,31 грн., у березні 2016 року 22,31 грн. Залишок боргу становив 600,51 грн. (а.с. 211).

Докази, які б спростовували наведені вище обставини, суду не надані.

Вирішуючи справу по суті, до спірних правовідносин суд застосовує нижченаведені норми права.

Ст. 3 Конституції України визначено, що людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства, крім іншого, є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку, що передбачено ч. 3 ст. 2 КАС України.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначені Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» від 08 липня 2010 року № 2464-VI (далі - Закон № 2464).

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону № 2464 фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, є платниками єдиного внеску.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу та деяких інших законодавчих актів України щодо вдосконалення окремих норм Податкового кодексу України» від 07 липня 2011 року № 3609-VI, який набув чинності з дня, наступного за днем його опублікування в газеті «Голос України» від 05 серпня 2011 року № 188, а саме з 06 серпня 2011 року, ст. 4 Закону № 2464 доповнена ч. 4 наступного змісту: «Особи, зазначені у п. 4 ч. 1 цієї статті, які обрали спрощену систему оподаткування, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування».

Зазначеною нормою визначені дві умови звільнення фізичної особи-підприємця, який обрав спрощену систему оподаткування, від сплати єдиного внеску: наявність статусу пенсіонера за віком або інваліда та факт отримання відповідно до закону пенсії або соціальної допомоги. Тобто критерієм звільнення від сплати єдиного внеску разом із фактом отримання пенсії, є наявність у особи, яка обрала спрощену систему оподаткування, статусу пенсіонера за віком, що встановлюється відповідно до умов, визначених законом, зокрема, досягнення певного віку.

Згідно з правовою позицією Конституційного Суду України, викладеною в рішенні у справі № 1-7/99 за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення ч. 1 ст. 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) від 09 лютого 1999 року № 1-рп/99: «В регулюванні суспільних відносин застосовуються різні способи дії в часі нормативно-правових актів. Перехід від однієї форми регулювання суспільних відносин до іншої може здійснюватися, зокрема, негайно (безпосередня дія), шляхом перехідного періоду (ультраактивна форма) і шляхом зворотної дії (ретроактивна форма).

За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у ч. 1 ст. 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Аналізуючи дію в часі ч. 4 ст. 4 Закону № 2464, суд приходить до висновку, що з 06 серпня 2011 року фізичні особи-підприємці, які обрали спрощену систему оподаткування, звільнені від сплати єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу.

Згідно із абз. 1-2 п. 16 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі Закон № 1058) до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ (далі Закон № 1788) застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.

Ст. 2 Закону № 1788 визначено виключний перелік трудових пенсій, які призначаються за цим Законом (за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років).

Загальні умови призначення пенсій за віком визначені ст. 12 цього Закону та ч. 1 ст. 26 Закону № 1058. При цьому ст. 14 Закону № 1788 передбачена можливість призначення пенсії за віком на пільгових умовах зі зменшенням віку, зазначеного у ст. 12 цього Закону, та за наявності відповідного трудового стажу.

Проаналізувавши наведені норми матеріального права, ураховуючи закріплені Конституцією України гарантії громадян на соціальний захист, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України дійшла висновку, що особи, яким пенсія за віком призначена відповідно до ст. 14 Закону № 1788, мають право на пільги щодо сплати за себе єдиного внеску згідно з ч. 4 ст. 4 Закону № 2464, оскільки ця норма не містить жодних обмежень та умов щодо набуття фізичною особою-підприємцем статусу пенсіонера за віком.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 15 квітня 2013 року (справи №№ 21-69а14, 21-70а14), 20 травня 2013 року (справа № 21-160а14) та 27 травня 2014 року (справа № 21-150а14).

Ст. 244-2 КАС України встановлено, що рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Судом встановлено, що до вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 09 серпня 2013 року № Ф-745 включена недоїмка у сумі 7 797,80 грн., яка виникла за період, впродовж якого ОСОБА_2 була зареєстрована як фізична особа-підприємець, перебувала на спрощеній системі оподаткування та отримувала пенсію за віком, призначену за Списком № 2, тобто належала до осіб, звільнених від сплати єдиного внеску на підставі ч. 4 ст. 4 Закону № 2464.

В той же час до вимоги про сплату боргу включений штраф у розмірі 170,00 грн.

Докази скасування рішення про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» від 25 квітня 2013 року № 796-ф суду не надані.

Таким чином, вимоги позивача про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу від 09 серпня 2013 року № Ф-745 на суму 7 967,80 грн., підлягають частковому задоволенню, а вимога УПФУ від 09 серпня 2013 року № Ф-745 підлягає визнанню протиправною та скасуванню в частині недоїмки зі сплати єдиного внеску у сумі 7 797,80 грн. Разом з цим правові підстави для визнання протиправною та скасування спірної вимоги в частині штрафу в розмірі 170,00 грн. відсутні.

Вимоги позивача про зобовязання УПФУ припинити стягнення боргу з її пенсії за постановою державного виконавця від 26 травня 2015 року задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Здійснюючи утримання коштів з пенсії ОСОБА_2, УПФУ діяло у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV (далі Закон № 606).

Так, згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 68 Закону № 606 стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів та стягнення на суму, що не перевищує трьох мінімальних розмірів заробітної плати. Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника державний виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі-підприємцю за місцем отримання боржником відповідних доходів.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 Закону № 606 підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи-підприємці здійснюють відрахування із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника і перераховують кошти стягувачу у строк, встановлений для здійснення зазначених виплат боржнику, а якщо такий строк не встановлено - до десятого числа кожного місяця, наступного за звітним. Такі підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи-підприємці кожні шість місяців надсилають державному виконавцю звіт про здійснені відрахування та виплати за формою, встановленою Міністерством юстиції України.

Відрахування коштів з пенсії ОСОБА_2 здійснюється на виконання постанови про звернення стягнення на доходи боржника від 26 травня 2015 року, яка є обовязковою до виконання. Ця постанова в установленому порядку не оскаржена та не скасована.

За цих обставин вимоги ОСОБА_2 про зобовязання УПФУ припинити стягнення боргу з її пенсії за постановою державного виконавця від 26 травня 2015 року є такими, що не підлягають задоволенню.

Вимоги позивача про визнання протиправними дій Красноармійської ОДПІ щодо зарахування на облік на її імя суми боргу зі сплати єдиного внеску в розмірі 8 300,92 грн., не підлягають задоволенню, оскільки у спірних правовідносинах відповідач 2 діяв у межах повноважень, в порядку та у спосіб, що визначені законодавством.

У звязку з передачею повноважень з адміністрування єдиного внеску відомості про страхувальників та наявну у них заборгованість на централізованому рівні були передані від органів Пенсійного фонду України органам доходів і зборів, що мало наслідком відображення у картці ОСОБА_2, яка ведеться Красноармійською ОДПІ, боргу у розмірі 8 300,92 грн.

Щодо вимог позивача про зобовязання Красноармійської ОДПІ повернути неправомірно отримані кошти, утримані з пенсії позивача, починаю з липня 2015 року, слід зазначити наступне.

Судом встановлено, що в період з липня 2015 року по березень 2016 року з пенсії ОСОБА_2 на користь ВДВС утримано 8,71 грн. - витрати на проведення виконавчих дій та 196,27 грн. - виконавчий збір.

Правові та фактичні підстави для повернення позивачу коштів, утриманих з її пенсії в рахунок відшкодування виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій, відсутні. Ці кошти утримані відповідно до Закону № 606 на підставі постанов про стягнення виконавчого збору та про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій. Докази оскарження цих постанов та їх скасування суду не надані.

Згідно з ч. 5 ст. 9 Закону № 2464 сплата єдиного внеску здійснюється у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів для його зарахування.

Відповідно до ч. 6 ст. 9 Закону № 2464 для зарахування єдиного внеску в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, та його територіальних органах відкриваються в установленому порядку небюджетні рахунки відповідному органу доходів і зборів. Зазначені рахунки відкриваються виключно для обслуговування коштів єдиного внеску.

Наказом Міністерства фінансів України від 16 січня 2016 року № 6, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 05 лютого 2016 року № 193/28323, затверджений Порядок зарахування в рахунок майбутніх платежів єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування або повернення надміру та/або помилково сплачених коштів (далі Порядок № 6).

Відповідно до п. 3 Порядку № 6 у цьому Порядку терміни вживаються в таких значеннях: неналежний платник - платник, з рахунку якого здійснено помилкове списання коштів та/або який не є платником єдиного внеску; помилково сплачені суми єдиного внеску - суми коштів, які на певну дату зараховані на невідповідний рахунок 3719 та/або сплачені з рахунку неналежного платника.

Згідно з п. 5 Порядку № 6 повернення коштів здійснюється у випадках: 1) надмірної або помилкової сплати сум єдиного внеску та/або застосованих фінансових санкцій на відповідний рахунок 3719; 2) помилкової сплати сум єдиного внеску та/або застосованих фінансових санкцій на невідповідний рахунок 3719; 3) помилкової сплати сум єдиного внеску та/або застосованих фінансових санкцій на рахунок з обліку доходів бюджету; 4) помилкової сплати податкових зобовязань з податків, зборів, штрафних (фінансових) санкцій та пені, передбачених Податковим кодексом України, на рахунок 3719.

Відповідно до п. 6 Порядку повернення коштів здійснюється на підставі заяви платника про таке повернення (далі - Заява).

Фактично у спірних правовідносинах йдеться про помилково сплачені суми єдиного внеску суми коштів, які на певну дату сплачені з рахунку неналежного платника (особи, яка не є платником єдиного внеску).

На відміну від Порядку зарахування в рахунок майбутніх платежів єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування або повернення надміру та/або помилково сплачених коштів, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 09 вересня 2013 року № 450, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17 вересня 2013 року за № 1601/24133, (втратив чинність на підставі наказу Міністерства фінансів України від 16 січня 2016 року № 6), Порядок № 6 не регламентує випадків надходження до органу доходів і зборів рішення суду про визнання безпідставним стягнення ним з юридичних і фізичних осіб сум єдиного внеску та/або застосованих фінансових санкцій.

З огляду на викладене належним способом захисту порушеного права позивача має бути покладання на Красноармійську ОДПІ обовязку повернути ОСОБА_2 1 963,97 грн., утримані з її пенсії, як безпідставно стягнені кошти.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, беручи до уваги, що ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа..

Якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено, що передбачено ч. 3 ст. 94 КАС України.

Позивачем документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору у сумі 1 705,20 грн.

Судом задоволено дві немайнові вимоги позивача, судовий збір за які становить 974,40 грн. ((1 218,00 грн. х 0,4) х 2).

З урахуванням часткового задоволення вимог, заявлених до двох відповідачів, на користь ОСОБА_2 підлягає присудженню судовий збір у сумі 974,40 грн. за рахунок бюджетних асигнувань на утримання відповідачів 1 і 2 у рівних частках, тобто по 487,20 грн. з кожного.

Керуючись Конституцією України, ст.ст. 2-15, 17-20, 23, 26, 69-72, 94, 98, 159-163, 167, 185-186, 254, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, -

постановив:

1. Адміністративний позов ОСОБА_2 до Красноармійського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, Красноармійської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів Відділ державної виконавчої служби Красноармійського міськрайонного управління юстиції, Головне управління Державної казначейської служби України у Донецькій області, про визнання протиправною та скасування вимоги, визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії задовольнити частково.

2. Визнати протиправною та скасувати вимогу Управління Пенсійного фонду України у м. Красноармійську та Красноармійському районі Донецької області від 09 серпня 2013 року № Ф-745 про сплату недоїмки в частині недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування у сумі 7 797 (сім тисяч сімсот девяносто сім) гривень 80 коп.

3. Зобовязати Красноармійську обєднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Донецькій області повернути ОСОБА_2 як безпідставно стягнені кошти у сумі 1 963 (одна тисяча девятсот шістдесят три) гривні 97 коп., утримані з її пенсії на підставі постанови старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Красноармійського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_4 від 26 травня 2015 року ВП № 46517741 про звернення стягнення на доходи боржника.

4. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

5. Стягнути з Красноармійського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (ідентифікаційний код 37869345) на користь ОСОБА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) судові витрати по сплаті судового збору в сумі 487 (чотириста вісімдесят сім) гривень 20 копійок.

6. Стягнути з Красноармійської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області (ідентифікаційний код 39882614) на користь ОСОБА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) судові витрати по сплаті судового збору в сумі 487 (чотириста вісімдесят сім) гривень 20 копійок.

7. Постанова прийнята у нарадчій кімнаті, її вступна та резолютивна частина проголошені у судовому засіданні 10 березня 2016 року.

8. Повний текст постанови виготовлений 15 березня 2016 року.

9. Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду через Донецькій окружний адміністративний суд в порядку, визначеному ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом ч. 3 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

10. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених ч. 4 ст. 167 Кодексу адміністративного судочинства України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

10. Постанова набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Кравченко Т.О.