Справа № 814/2792/14
Суддя: Загородній А.Ф.
Дата ухвалення: 2016-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"14" червня 2016 р. м. Київ К/800/9231/16

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді - Загороднього А.Ф.,

суддів: Білуги СВ., Заїки М.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Центрального районного центру зайнятості м. Миколаєва

на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2014 року

та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 01 березня 2016 року

у справі № 814/2792/14

за позовом Центрального районного центру зайнятості м. Миколаєва

до ОСОБА_1

про стягнення коштів, безпідставно отриманих як допомога по безробіттю, -

встановив:

Центральний районний центр зайнятості м. Миколаєва звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення коштів, безпідставно отриманих як допомога по безробіттю.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2014 року в задоволенні позову Центрального районного центру зайнятості м. Миколаєва відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 01 березня 2016 року, змінено рішення суду першої інстанції в мотивувальній частині. В решті постанову суду залишено без змін.

У касаційній скарзі, Центральний районний центр зайнятості м. Миколаєва, не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, посилаючись на допущені судами порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та постановити нове рішення про задоволення позову.

Колегія суддів, перевіривши доводи касаційної скарги та заперечення на неї, рішення судів щодо правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, вбачає порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті рішення, і тому вважає, що касаційну скаргу слід задовольнити частково, з наступних підстав.

Відповідно до частини 3 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суб'єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду у випадках, передбачених Конституцією та законами України.

Вимогами пункту 5 частини 2 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України.

Згідно частини 2 статті 21 Кодексу адміністративного судочинства України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше вимоги про відшкодування шкоди вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Предметом позовних вимог у даній справі є стягнення 789, 67грн. як неправомірно отриманої допомоги по безробіттю.

Тобто, даний спір не пов'язаний із захистом прав, свобод чи інтересів у сфері публічно-правових відносин, а випливає із цивільних правовідносин.

Отже у даних правовідносинах позивач діяв не як суб'єкт владних повноважень, а як суб'єкт цивільних правовідносин.

Відповідно до пункту 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Позивачем заявлено вимогу про стягнення неправомірно отриманої допомоги по безробіттю, яка згідно з нормою частиною 2 статті 21 Кодексу адміністративного судочинства України підлягає розгляду адміністративним судом лише за умови, якщо вона заявлена в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що даний спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини 1 статті 15 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Згідно частини 2 статті 3 Цивільного процесуального кодексу України у випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси.

Як встановлено частиною 2 статті 22 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», місцеві загальні суди розглядають цивільні, кримінальні, адміністративні справи, а також справи про адміністративні правопорушення у випадках та порядку, передбачених процесуальним законом.

За суб'єктним складом сторін та сутністю спору дана справа підлягає розгляду загальними судами у порядку, визначеному нормами Цивільного процесуального кодексу України.

Згідно статті 228 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі з підстав, встановлених статтями 155 і 157 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

За таких обставин, ухвалені у справі судові рішення необхідно скасувати, а адміністративне провадження у справі закрити та роз'яснити позивачу його право на звернення з відповідним позовом до місцевого загального суду за правилами Цивільного процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 228, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів-

ухвалила:

Касаційну скаргу Центрального районного центру зайнятості м. Миколаєва задовольнити частково.

Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2014 року змінену постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 01 березня 2016 року - скасувати.

Провадження у адміністративній справі за позовом Центрального районного центру зайнятості м. Миколаєва до ОСОБА_1 про стягнення коштів, безпідставно отриманих як допомога по безробіттю - закрити.

Роз'яснити позивачу його право на звернення з відповідним позовом до місцевого загального суду за правилами Цивільного процесуального кодексу України.

Ухвала підлягає перегляду Верховним Судом України у порядку, строки та з підстав, передбачених главою третьою розділу ІV Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Судді: А.Ф. Загородній С.В. Білуга М.М. Заїка