Справа № 826/13210/15
Суддя: Маслій В.І.
Дата ухвалення: 2016-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2016 року м. Київ К/800/2852/16

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючого: Маслія В.І.,

Суддів: Розваляєвої Т.С., Черпіцької Л.Т.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 13 січня 2016 року у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Златобанк" Славінського Валерія Івановича, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання неправомірними дій, зобов"язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Златобанк» Славінського Валерія Івановича, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, в якому просив:

- визнати неправомірними дії уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Златобанк» Славінського Валерія Івановича щодо не включення ОСОБА_1 до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню за договорами банківських вкладів № 080679 від 12.02.2015 року та № 080852 від 13.02.2015 року, укладених між позивачем та публічним акціонерним товариством «Златобанк»;

- зобов'язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Златобанк» Славінського Валерія Івановича подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню, до якого буде включений як вкладник ОСОБА_1, який має право на відшкодування за договорами банківських вкладів № 080679 від 12.02.2015 року та № 080852 від 13.02.2015 року, укладених між позивачем та публічним акціонерним товариством «Златобанк»;

- визнати неправомірними дії виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо затвердження Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню, до якого не було включено як вкладника ОСОБА_1 за договорами банківських вкладів № 080679 від 12.02.2015 року та № 080852 від 13.02.2015 року, укладених між позивачем та публічним акціонерним товариством «Златобанк»;

- зобов'язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб затвердити Перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню, до якого буде включено як вкладник ОСОБА_1 за договорами банківських вкладів № 080679 від 12.02.2015 року та № 080852 від 13.02.2015 року, укладених між позивачем та публічним акціонерним товариством «Златобанк».

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 13.11.2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 13.01.2016 року зупинено провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 13.11.2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства "Златобанк" Славінського Валерія Івановича, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання неправомірними дій та зобов`язання вчинити дії, - до розгляду Конституційним Судом України конституційного подання Верховного Суду України щодо відповідності (конституційності) Закону України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" положенням статті 6, частини першої статті 8, частини четвертої статті 13, статей 21, 22, частин першої, четвертої, п'ятої статті 41 Конституції України.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду апеляційної інстанції, ОСОБА_1 оскаржив його у касаційному порядку.

Згідно з частиною другою статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження, установленому пунктом 1 частини першої статті 222 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи і правильність застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права, судова колегія дійшла висновку про те, що касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Зупиняючи апеляційне провадження у цій справі, суд апеляційної інстанції виходив з того, що у конституційному провадженні Конституційного Суду України перебуває на розгляді подання Верховного Суду України щодо відповідності (конституційності) Закону України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" положенням статті 6, частини першої статті 8, частини четвертої статті 13, статей 21, 22, частин першої, четвертої, п'ятої статті 41 Конституції України. В свою чергу питання конституційності Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» має суттєве значення для правильного та об`єктивного розгляду даної справи, оскільки спірні правовідносини регулюються нормами цього Закону.

Оскільки за результатами розгляду конституційного подання щодо конституційності Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" правове регулювання відносин, пов'язаних із функціонуванням системи гарантування вкладів фізичних осіб, в залежності від рішення Конституційного Суду України може змінитися, тому прийняття законного та обґрунтованого рішення у даній адміністративній справі до результатів розгляду судом конституційної юрисдикції зазначеного подання, є неможливим.

Отже, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність зупинення провадження у справі № 826/13210/15 до розгляду Конституційним судом України подання Верховного суду України від 08.07.2015 року на підставі положень пункту 3 частини першої статті 156 КАС України.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України не може погодитись з викладеним висновком суду апеляційної інстанції з огляду на таке.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 156 КАС України суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається, зокрема, в порядку конституційного судочинства, до набрання законної сили судовим рішенням в цій справі.

За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі.

Згідно із частиною 2 статті 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Отже прийняття рішення Конституційним Судом України у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо конституційності положень Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» на спірні правовідносини не вплине.

Крім того, провадження за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності (конституційності) Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» положенням статті 6, частини першої статті 8, частини четвертої статті 13, статей 21, 22, частин першої, четвертої, п'ятої статті 41 Конституції України - Конституційний Суд України відкрив ухвалою від 10.02.2016 року. При цьому, на момент постановлення ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 13 січня 2016 року про зупинення провадження у справі № 826/13210/15, Конституційним Судом України провадження ще не було відкрито.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про те, що у суду апеляційної інстанції взагалі не було процесуальних підстав для зупинення провадження у справі до відкриття Конституційним Судом України 10.02.2016 року провадження за вказаним конституційним поданням.

Зважаючи на викладене, доводи касаційної скарги у певній мірі заслуговують на увагу, у зв'язку з чим наявні підстави для її задоволення та скасування рішення суду апеляційної інстанції з направленням справи до цього суду для продовження розгляду.

Відповідно до частини першої статті 227 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до постановлення незаконної ухвали, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Керуючись статтями 210 - 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 13 січня 2016 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України у строк та у порядку, визначеними статтями 237- 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: