Справа № 2а-1479/09/0470
Суддя: Шипуліна Т.М.
Дата ухвалення: 2016-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"25" травня 2016 р. м. Київ К/800/46980/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючого - Шипуліної Т.М.,

суддів: Бившевої Л.І., Лосєва А.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Феодосійської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів в Автономній Республіці Крим постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 30.10.2012у справі №2-а-1479/09/0470 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Рубенор» до Феодосійської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів в Автономній Республіці Крим про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Заслухавши доповідь судді Шипуліної Т.М., перевіривши доводи касаційної скарги щодо дотримання правильності застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.09.2010 у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Рубенор» до Феодосійської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів в Автономній Республіці Крим про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - відмовлено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 30.10.2012 постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.09.2010 скасовано та прийнято нове рішення про задоволення позову. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 02.07.2008 №/1.

Не погоджуючись із рішенням суду апеляційної інстанції, Феодосійська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів в Автономній Республіці Крим 16.09.2013 звернулась з касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України, який ухвалою від 05.11.2013 прийняв її до свого провадження.

В касаційній скарзі відповідач просить скасувати постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 30.10.2012 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування своїх вимог відповідач посилається на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, зокрема статей 6, 8 Закону України «Про плату за землю», частини четвертої та п'ятої статті 11, статей 138, 159 Кодексу адміністративного судочинства України.

З урахуванням неприбуття у судове засідання жодної з осіб, які беруть участь у справі, та які були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за наявними у справі матеріалами за відсутності сторін.

Перевіривши матеріалами справи наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 07.06.2007 позивачем придбано у власність земельну ділянку площею 0,0903 гектарів. Землю передано для комерційного використання (обслуговування АЗС), кадастровий номер 01:116:903:00:03:001:0001, розташована на території Автономної Республіки Крим, Берегова сільська рада, м. Феодосія, Керченське шосе, буд.23. Продаж земельної ділянки проводиться за ціною 77400,00грн.

Позивачем подано уточнений розрахунок податку на землю на 2008 рік за земельну ділянку у м. Феодосія, с. Берегове, Керченське шосе, 23. Розрахунок виконаний, виходячи з ціни придбання землі. Згідно податкового розрахунку земельного податку податкові зобов'язання по земельному податку з лютого по грудень 2008 року склали по 66,31грн. за кожний місяць. Згідно вказаного податкового розрахунку, наданого та розрахованого самостійно позивачем, у графі п.3 землі несільськогосподарського призначення за межами населених пунктів зазначена сума 729,41грн.

Актом про результати камеральної перевірки податкової декларації (розрахунку) від 25.04.2008 №1308/15-3/34513535 поданого за 2008 рік встановлено, що платником було порушено частину другу статті 8 Закону України «Про плату за землю» в результаті чого занижені податкове зобов'язання по земельному податку на суму 256,19грн.

За результатами перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення рішення від 21.05.2008 №385, яким позивачу визначено грошове зобов'язання з земельного податку на суму 273,19грню, у тому числі за основним платежем 256,19грн., за штрафними санкціями 17,00грн. За результатами процедури адміністративного оскарження податковим органом скарги позивача залишено без задоволення, у зв'язку з чим прийнято податкове повідомлення-рішення від 02.07.2008 №/1.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що за позивачем помилково застосовано ставку земельного податку у розмірі 1% замість 5% від грошової оцінки земельної ділянки.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позовні вимоги суд апеляційної інстанції виходив з того, що до випадків, передбачених частиною другою статті 8 Закону України «Про плату за землю» не може застосовуватися ставка 5%.

Проте, з такими висновками суду апеляційної інстанції погодитись не можна, з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що у позивача у власності перебуває земельна ділянка, що знаходиться за межами населеного пункту, відноситься до земель промисловості.

Відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про плату за землю» податок за земельні ділянки, надані для підприємств промисловості, транспорту, зв'язку та іншого призначення, за винятком земельних ділянок, зазначених у частині другій та третій цієї статті і частині другій статті 6 цього Закону, справляється з розрахунку 5 відсотків від грошової оцінки одиниці площі ріллі по області.

Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про плату за землю» у разі придбання земельної ділянки на підставі цивільно-правової угоди розмір податку розраховується від суми, що дорівнює грошовій оцінці землі, але в будь-якому разі сума, від якої розраховується розмір податку, не може бути меншою ціни земельної ділянки, що зазначена в угоді.

З аналізу наведеної норми вбачається, що базою оподаткування податком за земельні ділянки придбані на підставі цивільно-правової угоди є грошова оцінка землі, але не менше ціни земельної ділянки, а ставка податку дорівнює 5 відсоткам від бази оподаткування.

Таким чином, позивачем при проведені розрахунку суми податку за землю, що підлягає сплаті до бюджету, помилково застосовано ставку податку, що менша від встановленої Законом.

Враховуючи викладене, за встановлених обставин, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог є правильним.

Оскільки апеляційний суд під час розгляду справи неправильно застосував норми матеріального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення, а суд першої інстанції вирішив спір з додержанням норм матеріального та процесуального права, то зазначена обставина відповідно до частини першої статті 226 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування ухваленої у справі постанови апеляційного суду та залишення в силі постанови суду першої інстанції.

Керуючись статтями 160, 210, 221, 223, 226, 230, 231, частиною п'ятою статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу Феодосійської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів в Автономній Республіці Крим задовольнити.

Постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 30.10.2012у справі №2-а-1479/09/0470 скасувати, залишити в силі постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.09.2010.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути переглянута Верховним Судом України в порядку, на підставі та у строки, передбачені статтями 235 - 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: __________________ Т.М. Шипуліна

Судді: __________________ Л.І. Бившева

__________________ А.М. Лосєв