Справа № 809/7/16
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2016-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2016 року Справа № 876/1372/16
Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії :

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Коваля Р.Й., Судової-Хомюк Н.М.

за участі секретаря судового засідання: Омеляновської Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Львівській області на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 25 січня 2016 року в адміністративній справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії,

встановив:

У січні 2016 року позивач ОСОБА_2 звернулась в суд із адміністративним позовом до відповідача ГУ Держгеокадастру у Львівській області, в якому просила: 1) визнати протиправними дії Інспекції ГУ Держгеокадастру у Львівській області щодо прийняття рішення про відмову у наданні дозволу на виготовлення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства та ведення садівництва у межах норм безоплатної приватизації за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної форми власності на території Яворівського та Дрогобицького районів Львівської області ОСОБА_2 та її малолітнім синам ОСОБА_3, ОСОБА_4 згідно поданих клопотань від 02.12.2015 року; 2) зобов'язати Інспекцію ГУ Держгеокадастру у Львівській області розглянути клопотання ОСОБА_2, подані нею ГУ Держгеокадастру у Львівській області 02.12.2015 року в своїх інтересах та інтересах своїх малолітніх синів ОСОБА_3, ОСОБА_4 щодо надання дозволів на виготовлення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства та ведення садівництва у межах норм безоплатної приватизації за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної форми власності на території Яворівського та Дрогобицького районів Львівської області згідно вимог чинного законодавства.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 25 січня 2016 року адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправними та скасовано відмови Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 21.12.2015 в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення селянського господарства та садівництва ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3. Зобов'язано Головне управління Держгеокадастру у Львівській області повторно розглянути клопотання ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3 від 02.12.2015 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення селянського господарства та садівництва.

З цією постановою суду першої інстанції від 25.01.2016 року не погодився відповідач ГУ Держгеокадастру у Львівській області та оскаржив її в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі апелянт зазначає про порушення судом норм матеріального та процесуального права при винесенні оскарженої постанови, а відтак вважає її такою, що підлягає скасуванню з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що позивач, звернувшись з заявами щодо надання дозволів на виготовлення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства та ведення садівництва не додав до них належних графічних матеріалів. З наданих фрагментів публічної кадастрової карти неможливо ідентифікувати адміністративно-територіальну одиницю території, на якій знаходиться земельна ділянка, так як на них не відображено меж тієї чи іншої адміністративно-територіальної одиниці, на території якої розташована бажана до відведення земельна ділянка. Також, неможливо визначити розташування земельної ділянки відносно меж населеного пункту, оскільки на роздрукованій карті відсутні будь-які прив'язки земельної ділянки до населених пунктів. Апелянт також вказує, що на вчинення неповнолітньою особою правочину щодо нерухомого майна повинна бути письмова нотаріально посвідчена згода батьків.

За наслідками апеляційного розгляду апелянт просить скасувати постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 25 січня 2016 року та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Позивач подала заперечення на апеляційну скаргу в якому просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги і залишити в силі постанову суду першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі і які з'явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи, обговоривши підстави і межі апеляційної скарги, вважає, що така апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Так, судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що 02.12.2015 позивач ОСОБА_2 особисто та в інтересах своїх неповнолітніх дітей - ОСОБА_4, ОСОБА_3, звернулася до відповідача Головного управління Держгеокадастру у Львівській області із заявами про надання дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність, а саме: - ОСОБА_2 площею 0,12 га. для ведення садівництва; - ОСОБА_2 площею 2 га. для ведення особистого селянського господарства; - ОСОБА_4 площею 0,12 га. для ведення садівництва; - ОСОБА_4 площею 2 га. для ведення особистого селянського господарства; - ОСОБА_3 площею 2 га. для ведення особистого селянського господарства (а.с. 8-12).

За результатами розгляду вказаних заяв відповідач ГУ Держгеокадастру у Львівській області рішеннями за №№ І-1135/1-1136/25-15, І-1134/1-1143/25-15, І-1134/0-1134/25-15, І-1103/0-1132/25-15, №І-209/1-1133/25-15, І-1103/0-1135/25-15 відмовив заявникам в наданні дозволів на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Відмова обґрунтована неможливістю ідентифікувати місце розташування пропонованих до відведення земельних ділянок на основі графічних матеріалів долучених до клопотань (а.с. 16, 37-41).

Суд апеляційної інстанції погоджується із висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог, з врахуванням наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених вказаним Кодексом.

Частиною 6 статті 118 Земельного кодексу України встановлено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно частини 7 статті 118 Земельного кодексу України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб'єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Системний аналіз наведених норм права дає підстави вважати, що ними встановлені підстави, порядок, строки передачі земельної ділянки у власність громадян та органи, уповноважені розглядати ці питання. Ці норми передбачають, зокрема, що для передачі земельної ділянки у власність зацікавлена особа звертається до відповідних органів із заявами для отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та для надання її у власність, за результатами розгляду яких визначені в статті 118 ЗК органи приймають одне з відповідних рішень.

Також, законом передбачений вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Відмова у наданні такого дозволу повинна бути мотивована.

Відмовляючи у надані дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, відповідач по даній справі ГУ Держгеокадастру у Львівській області вказав на ту обставину, яка не передбачена у частині сьомій статті 118 ЗК України, а саме: неможливо ідентифікувати місце розташування пропонованих до відведення земельних ділянок на основі графічних матеріалів.

Тому, підстава, з якої відповідач виніс оскаржену відмову, не узгоджується з приписами частини сьомої статті 118 ЗК України.

При цьому, суд апеляційної інстанції погоджується із доводами відповідача про те, що заявником ОСОБА_2 до вказаних вище заяв від 02.12.2015 року не було додано необхідних графічних матеріалів щодо бажаних земельних ділянок.

Однак, в такій ситуації, коли відповідач не міг ідентифікувати місце розташування запропонованих земельних ділянок, і відповідно не міг вирішити питання щодо наявності встановлених частиною 7 ст.118 ЗК України підстав для відмови, тому являються протиправними рішення відповідача щодо відмови по суті у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

В такій ситуації відповідач мав би вжити заходів для отримання від заявка необхідних графічних матеріалів, з метою усунення недоліків поданих документів.

Одночасно суд апеляційної інстанції зазначає, що за змістом частини першої статті 79 ЗК України, земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Графічні матеріали, які додаються до клопотання повинні бути такими, обсяг даних яких дозволяє чітко ідентифікувати бажане місце розташування земельної ділянки відносно інших землевласників та землекористувачів. Таким графічними матеріалами можуть бути: викопіювання із планово-картографічного матеріалу місця розташування земельної ділянки, викопіювання з кадастрової карти (плану), генерального плану населеного пункту та іншої містобудівної документації тощо.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про землеустрій», план земельної ділянки - графічне зображення, що відображає місцезнаходження, зовнішні межі земельної ділянки та межі земель, обмежених у використанні і обмежених (обтяжених) правами інших осіб (земельних сервітутів), а також розміщення об'єктів нерухомого майна, природних ресурсів на земельній ділянці.

Згідно ч.1 ст.34 Закону України «Про державний земельний кадастр», на кадастровому плані земельної ділянки відображаються: площа земельної ділянки; зовнішні межі земельної ділянки (із зазначенням суміжних земельних ділянок, їх власників, користувачів суміжних земельних ділянок державної чи комунальної власності); координати поворотних точок земельної ділянки; лінійні проміри між поворотними точками меж земельної ділянки; кадастровий номер земельної ділянки; кадастрові номери суміжних земельних ділянок (за наявності); межі земельних угідь; межі частин земельних ділянок, на які поширюється дія обмежень у використанні земельних ділянок, права суборенди, сервітуту; контури об'єктів нерухомого майна, розташованих на земельній ділянці.

Крім цього, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідачем ГУ Держгеокадастру у Львівській області при прийнятті оскаржених рішень від 21.12.2015 року про відмову в наданні дозволів на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, не було враховано, що заявники ОСОБА_3 та ОСОБА_4 являються неповнолітніми особами, відповідно 2012 і 2014 років народження, а тому, згідно статей 78, 80, 81 ЗК України, 30-34 ЦК України, не володіють повною цивільною дієздатністю для здійснення діяльності щодо ведення садівництва і ведення особистого селянського господарства.

З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції при розгляді адміністративної справи всебічно і об'єктивно встановлено обставини справи, висновки суду відповідають обставинам справи, постанова суду від 25.01.2016 р. винесена з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому немає підстав для її скасування.

Керуючись ст.ст. 160 ч.3, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Львівській області - залишити без задоволення.

Постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 25 січня 2016 року в адміністративній справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

На ухвалу протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: В.В. Гуляк

Судді: Р.Й. Коваль

Н.М. Судова-Хомюк

Повний текст ухвали виготовлено та підписано 17.06.2016 року.