Справа № 369/2168/16-а
Суддя: Волчко А. Я.
Дата ухвалення: 2016-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 369/2168/16-а
Провадження № 2-а/369/152/16
ПОСТАНОВА

іменем України

09.06.2016 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі

головуючого судді: Волчко А.Я.

за участю секретаря: Раситюк М.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Петрівської сільської ради про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з адміністративним позовом до Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Петрівської сільської ради про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 1 лютого 2016 року щодо нього ОСОБА_1, було складено протокол про адміністративне правопорушення про те, що він 26.01.2016 року повісив на фасад будинку зі своєї квартири банер з написом «Не верьте, парковаться негде», чим нібито порушив ОСОБА_2 благоустрою с. Петрівське.

При цьому у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, який саме пункт ОСОБА_2 він порушив.

16 лютого 2016 року адміністративна комісія при виконавчому комітеті Петрівської сільської ради винесла постанову про накладення на нього згідно зі статтею 152 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративного стягнення у вигляді штрафу: пятдесяти неоподаткованих мінімумів громадян.

Вважає, що постанова адміністративної комісії при виконавчому комітеті Петрівської сільської ради від 16 лютого 2016 року є протиправною з огляду на наступне.

У відповідності з частиною 2 статті 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення: прийняте по справі рішення.

У постанові № 3 адміністративної комісії при виконавчому комітеті Петрівської сільської ради від 16 лютого 2016 року зазначено, що комісія встановила: «26 січня 2016 року гр. ОСОБА_1 повісив на фасад будинку з своєї квартири банер - чим були порушені вимоги ст. 152 КУпАП, п.20.1.1 ОСОБА_2 благоустрою с. Петрівське».

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 10 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» затвердження правил благоустрою територій населених пунктів належить до повноважень сільських, селищних і міських рад.

На адвокатський запит від 4 лютого 2016 року Петрівська сільська рада надала відповідь від 10 лютого 2016 року. З цієї відповіді вбачається, що 3 березня 2011 року рішенням Петрівської сільської ради було затверджено ОСОБА_2 Петрівської сільської ради по благоустрою. ОСОБА_2 діяли станом на 26.01.2016 року.

Таким чином, нормативно-правового акту під назвою «ОСОБА_2 благоустрою с. Петрівське» не існує. Є інший нормативний акт, який носить назву «ОСОБА_2 Петрівської сільської ради по благоустрою». В ОСОБА_2 Петрівської сільської ради по благоустрою

пункт 20.1.1 відсутній.

Хоча постанова адміністративної комісії була прийнята 16 лютого 2016 року, позивач раніше не міг раніше її оскаржити, оскільки 16 лютого 2016 року постанову йому не видали. Адміністративна комісія копію постанови направила позивачеві листом зі зворотнім повідомленням. Даний лист позивач отримав 25 лютого 2016 року. Таким чином, лише 25 лютого 2016 року позивач ознайомився з постановою № З адміністративної комісії при виконавчому комітеті Петрівської сільської ради.

Тому просив поновити строк на оскарження постанови № 3 адміністративної комісії при виконавчому комітеті Петрівської сільської ради від 16 лютого 2016 року.Визнати протиправною та скасувати постанову № 3 адміністративної комісії при виконавчому комітеті Петрівської сільської ради від 16 лютого 2016 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді накладення штрафу.

Позивач та його представник у судовому засіданні позов підтримали та просили його задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував у повному обсязі, вважає вимоги необґрунтованими та безпідставними у задоволенні позову просив відмовити.

Суд, вислухавши думку осіб, які приймали участь, у розгляді справи, дослідивши матеріали справи та зібрані по справі докази, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 1 лютого 2016 року відносно ОСОБА_1, було складено протокол про адміністративне правопорушення про те, що він 26.01.2016 року повісив на фасад будинку зі своєї квартири банер з написом «Не верьте, парковаться негде», чим нібито порушив ОСОБА_2 благоустрою с. Петрівське.

При цьому у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, який саме пункт ОСОБА_2 він порушив.

16 лютого 2016 року адміністративною комісією при виконавчому комітеті Петрівської сільської ради, згідно постанови було накладено на позивача ОСОБА_1 згідно зі статтею 152 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративного стягнення у вигляді штрафу: пятдесяти неоподаткованих мінімумів громадян.

Позивач вважає, що постанова адміністративної комісії при виконавчому комітеті Петрівської сільської ради від 16 лютого 2016 року є протиправною з огляду на наступне.

У відповідності з частиною 2 статті 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення: прийняте по справі рішення.

Як вбачається із постанови № 3 адміністративної комісії при виконавчому комітеті Петрівської сільської ради від 16 лютого 2016 року зазначено, що комісія встановила: «26 січня 2016 року гр. ОСОБА_1 повісив на фасад будинку з своєї квартири банер - чим були порушені вимоги ст. 152 КУпАП, п.20.1.1 ОСОБА_2 благоустрою с. Петрівське».

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 10 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» затвердження правил благоустрою територій населених пунктів належить до повноважень сільських, селищних і міських рад.

Із адвокатського запиту від 4 лютого 2016 року вбачається, що Петрівська сільська рада надала відповідь від 10 лютого 2016 рокузгідно якої 3 березня 2011 року рішенням Петрівської сільської ради було затверджено ОСОБА_2 Петрівської сільської ради по благоустрою. ОСОБА_2 діяли станом на 26.01.2016 року.

Однак, як вбачається із ОСОБА_2 Петрівської сільської ради по благоустроюпункт 20.1.1 відсутній.

Адміністративна комісія копію постанови направила позивачеві листом зі зворотнім повідомленням.

Даний лист позивач отримав 25 лютого 2016 року.

Ст. ст. 9, 10 КпАП України передбачено, що адміністративним правопорушенням являється протиправна винна ( умисна або необережна ), дія чи бездіяльність, направлена на порушення певних правовідносин.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбаченіКонституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку

Відповідно до ч. 1 ст. 218 КУпАП адміністративні комісії при виконавчих органах міських рад розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 45, 46, 92, 99, 103-1 - 104-1, статтею 136 (за вчинення порушень на автомобільному транспорті), статтями 138, 141, 142, 149-152, частиною першою статті 154, статтями 155, 155-2, частиною другою статті 156, статтями 156-1, 156-2, 159, статтею 175-1 (за порушення, вчинені у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтею 179, статтею 180 (крім справ щодо батьків неповнолітніх або осіб, які їх замінюють), частиною четвертою статті 181, статтею181-1, частиною першою статті 182, статтями 183, 185-12, 186, 186-1, 189, 189-1, 196, 212-1 цього Кодексу.

Тобто відповідачем при винесенні оскаржу вальної постанови не встановлено, який саме пункт ОСОБА_2 Петрівської сільської ради по благоустрою порушив позивач, оскільки п. 20.1.1 відсутній у вказаних правилах, окрім того відповідачем не було встановлено, що даний банер який вивісив позивач, є рекламною продукцією.

пункт 20.1.1 відсутній.

Таким чином, при розгляді адміністративного правопорушення відповідачем також було порушено ст. 280 КУпАП, оскільки не зясовано чи винна дана особа у вчиненні адміністративного правопорушення, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст. 268 КУпАП передбачено - особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подаватидокази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогоюадвоката,іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученнямюридичної особи,виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа проадміністративне правопорушеннярозглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

З матеріалів справи, вбачається, що єдиними доказами у справі про адміністративне правопорушення є протокол про адміністративне правопорушення та оскаржувана постанова від 16.02.2016 року, зі змісту якої вбачається, що головою та членами комісії було розглянуто матеріали на позивача ОСОБА_1 та накладено на останього адміністративне стягнення у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

У відповідності до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Натомість відповідач жодних доказів на підтвердження правомірності винесеної постанови суду не надав.

Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд також бере до уваги, що згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зважаючи на всі наведені обставини в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Ч. 2 ст. 2 КАС України визначено, що до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Статтею 6 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Частиною 1 статті 69 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Ч. 1 ст. 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно ч.6 ст.9 Закону України "Про рекламу" вивіска чи табличка з інформацією про зареєстроване найменування особи, знаки для товарів і послуг, що належать цій особі, вид її діяльності (якщо це не випливає із зареєстрованого найменування особи), час роботи, що розміщена на внутрішній поверхні власного чи наданого у користування особі приміщення, на зовнішній поверхні будинку чи споруди не вище першого поверху або на поверсі, де знаходиться власне чи надане у користування особі приміщення, біля входу в таке приміщення, не вважається рекламою.

Таким чином, суд вважає, що банер який вивісив позивач на фасаді будинку зі своєї квартири за адресою: АДРЕСА_1 з написом «Не верьте, парковаться негде» є вивіскою і не є рекламою.

Приймаючи до уваги, що відповідачем не надано суду будь-яких належних доказів в спростування позовних вимог ОСОБА_1 суд вважає їх обгрунтованими та такими, що відповідають дійсним обставинам справи.

Зважаючи на вище викладені обставини та вимоги чинного законодавства, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, а спірна постанова скасуванню.

Враховуючи викладене вище та керуючись ст. ст. 152, 217, 222, 251, 252, 254, 256, 283,287-289 КУпАП України, ст.ст. 2, 6, 9-12, 69,71, 86,158-163, 167, 171-2 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 до Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Петрівської сільської ради про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову № 3 адміністративної комісії при виконавчому комітеті Петрівської сільської ради від 16 лютого 2016 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді накладення штрафу.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Києво-Святошинський районний суд протягом 10 днів з моменту отримання постанови.

Суддя: А. Я. Волчко