Справа № 826/25379/15
Суддя: Зайцев М.П.
Дата ухвалення: 2016-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"01" червня 2016 р. м. Київ К/800/10903/16

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого - судді Зайцева М.П.,

суддів: Веденяпіна О.А., Маринчак Н.Є.,

за участю секретаря судового засідання - Бруя О.Д.,

представника позивача - Дешко М.М.,

представника відповідача - Кравченко О.О.,

розглянувши у судовому засіданні в приміщенні суду касаційну скаргу Приватного підприємства "Комсервіс-Безпека" на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 05 квітня 2016 року у справі № 826/25379/15 за позовом Приватного підприємства "Комсервіс-Безпека" до Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлен-рішень,

в с т а н о в и в:

Приватне підприємство "Комсервіс-Безпека" (далі - ПП "Комсервіс-Безпека") звернулось в суд з позовом до Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (далі - ДПІ) в якому просило скасувати податкових повідомлень-рішень 10 липня 2015 року № та №.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 січня 2016 року позовні вимоги задоволено повністю.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 05 квітня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано, прийнято нову постанову, якою відмовлено у задоволенні позовних вимог.

В касаційній скарзі позивач посилаючись на порушення судом апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить його рішення скасувати та залишити в силі судове рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги щодо дотримання правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів, враховуючи межі касаційної скарги дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що з 18 травня 2015 року по 15 червня 2015 року працівниками ДПІ відповідно до плану-графіка проведення планових виїзних перевірок суб'єктів господарювання та на підставі наказу від 28 квітня 2015 року №883 і направлень від 18 травня 2015 року проведена документальна планова виїзна перевірка ПП "Комсервіс-Безпека" () з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01 січня 2013 року по 31 грудня 2014 року, валютного та іншого законодавства за період з 01 січня 2013 року по 31 грудня 2014 року, за результатами якої складений акт від 22 червня 2015 року №517/26-54-22-02/35900097 (далі - Акт).

Перевіркою встановлено порушення ПП "Комсервіс-Безпека" п.138.2, п.п.139.1.9 п.139.1 ст. 139 Податкового кодексу України, що призвело до заниження належної до сплати суми податку на прибуток на 6597747,00 грн., в т.ч. 2013 рік на 3229535,00 грн., 2014 рік - 3368212 грн.; п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст. 198, ст. 201 Податкового кодексу України, що призвело за заниження належної до сплати суми податку на додану вартість на загальну суму 8374420,00 грн., в т.ч. за січень 2013 р. 450000,00 грн., за лютий 2013 р. 488176,00 грн., за березень 2013 р. 487000,00 грн., за квітень 2013 р. 445335,00 грн., за травень 2013 р. 472000,00 грн., за червень 2013 р. 500000,00 грн., за серпень 2013 р. 557000,00 грн., за квітень 2014 р. 1837251,00 грн., за травень 2014 р. 804628,00 грн., за червень 2014 р. 315372,00 грн., за жовтень 2014 р. 455518,30 грн., за листопад 2014 р. 767666,70 грн., за грудень 2014 р. 794473,00 грн.; п.5, п.7 ст. 8 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", в результаті чого донараховано єдиного соціального внеску на загальну суму 166,67 грн. в (ЄСВ 37,19% - 151,96 грн. та ЄСВ 3,6% - 14,71 грн.).

На підставі вказаного Акта податковий орган прийняв наступні податкові повідомлення-рішення: № (форми "Р"), яким ПП "Комсервіс-Безпека" збільшено суму грошового зобов'язання за платежем - податок на додану вартість у розмірі 8374420,00 грн. за основним платежем, 4187210,00 грн. - штрафні (фінансові) санкції; № (форми "Р"), яким ПП "Комсервіс-Безпека" збільшено суму грошового зобов'язання за платежем - податок на прибуток приватних підприємств у розмірі 6597747,00 грн. за основним платежем та 3298874,00 грн. - штрафні (фінансові) санкції.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з наступних мотивів, з якими погоджується суд касаційної інстанції.

За приписами пункту 198.1 статті 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Відповідно до пункту 198.2 статті 198 ПК України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше; дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно з пунктом 198.3 статті 198 ПК України передбачено, що Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

У відповідності до пункту 198.6. статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

Згідно з пунктом 200.1 статті 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Відповідно до пункту 200.2 цієї ж статті Кодексу при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахунку) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

Пунктом 201.1 статті 200 ПК України, встановлені вимоги до податкової накладної, передбачено, що у податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; и) вид цивільно-правового договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

Відповідно до пункту 201.6 статті 201 ПК України податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця. Органи державної податкової служби за даними реєстрів виданих та отриманих податкових накладних, наданих в електронному вигляді, повідомляють платника податку про наявність у такому реєстрі розбіжностей з даними контрагентів. При цьому платник податку протягом 10 днів після отримання такого повідомлення має право уточнити податкові зобов'язання без застосування штрафних санкцій, передбачених розділом II цього Кодексу.

Згідно з пунктом 201.10. статті 201 ПК України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. Порушення порядку заповнення податкової накладної не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту.

Статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16 липня 1999 року № 996-ХІV визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій, відповідно до статті 9 зазначеного Закону, є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

З аналізу наведених вище норм вбачається, що підставою для виникнення у платника права на податковий кредит є факт реального здійснення операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в оподатковуваних операціях, а також оформлення відповідних операцій належним чином складеними первинними документами, які містять достовірні відомості про їх обсяг та зміст.

Судами встановлено, що ПП "Комсервіс-Безпека" мало фінансово-господарські взаємовідносини з суб'єктами господарської діяльності, результати по яких відобразив у бухгалтерському обліку та поданій податковій звітності.

Так, 03 червня 2013 року між позивачем та ТОВ "Компанія "ВАРС" укладено договір: №06/02 про надання юридичних послуг, згідно умов якого замовник в порядку та на умовах, визначених цим Договором, доручає, а виконавець бере на себе зобов'язання надавати замовнику юридичні послуги в обсязі та на умовах, передбачених цим договором та терміни, узгоджені сторонами; №06/02к про надання послуг консультування з питань комерційної діяльності, згідно умов якого за цим договором виконавець зобов'язується за завданням замовника надавати йому у відповідності до умов даного договору консультаційні послуги з питань комерційної діяльності підприємства; №06/02-М про надання маркетингових.

Також, між позивачем та ТОВ "КРЕСС-ЦЕНТР ПОЛТАВА" укладено договір №01/02 від 02 січня 2013 року, №02/02 від 02 лютого 2013 року, №03/02 від 01 березня 2013 року, №04/02 від 01 квітня 2013 року, №05/02 від 03 травня 2013 року про надання юридичних послуг, згідно умов яких замовник в порядку та на умовах, визначених цими договорами, доручає, а виконавець бере на себе зобов'язання надавати замовнику юридичні послуги в обсязі та на умовах, передбачених цим договором та терміни, узгоджені сторонами.

З ТОВ "Сігмафін", ТОВ "Центері Прайм", ТОВ "Оптоград" укладено ряд договір про надання маркетингових послуг.

Крім того, між ПП "Комсервіс - Безпека" та ТОВ "ДП Центр Буд-Інвест" укладено договори від 01 грудня 2014 року №12/14-3; від 01 листопада 2014 року №11/14-3 про надання інформаційних (консультаційних) послуг.

В підтвердження виконання умов наведених договорів, позивачем надано відповідні акти здачі-прийняття робіт (надання послуг), податкові накладні. Факт оплати наданих послуг підтверджується виписками по рахункам та оборотно-сальдовими відомостями.

Водночас, судом першої інстанції встановлено, що відповідачем не було надано належних документальних доказів відсутності у контрагентів позивача спеціальної податкової правосуб'єктності на момент укладення і виконання спірних договорів, зокрема, того, що останні не були зареєстровані в якості платників податку на додану вартість або того, що їх реєстрація платниками податку на додану вартість була анульована у встановленому законом порядку.

Відсутні відомості про визначення контрагентам позивача сум податкових зобов'язань у зв'язку з ухиленням від сплати податків та зборів, винесення вироків посадовим особам контрагентів позивача за фактами ухиляння від сплати податків в результаті конкретних господарських операцій, або будь-які інші відомості, які можуть бути визначені як підстави та докази укладення угоди з метою, що порушує публічний порядок.

Враховуючи викладене, колегія суддів касаційної інстанції погоджується з судом першої інстанції, який дійшов правильного висновку про те, що операції позивача з його контрагентами здійснені в межах господарської діяльності, є реальними, відповідають дійсному економічному змісту та підтверджуються необхідними, належним чином оформленими, первинними документами, що є свідченням добросовісності позивача при здійсненні вказаних операцій.

Таким чином, на підставі наявних в матеріалах справи доказів, оцінка яким дана з дотриманням статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України, зроблений правильний висновок про недоведеність відповідачем, на якого в силу норми частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України покладається обов'язок доказування, правомірності прийнятого податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до статті 226 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції та залишає в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону і скасоване або змінене помилково.

Зважаючи на викладене, постанова суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню, а помилково скасована постанова суду першої інстанції - залишенню в силі.

Керуючись статтями 221, 223, 226, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, -

у х в а л и в:

Касаційну скаргу Приватного підприємства "Комсервіс-Безпека" задовольнити, постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 05 квітня 2016 року у справі № 826/25379/15 - скасувати.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 січня 2016 року - залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у порядку та в строки, встановлені статтями 236-238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: М.П. Зайцев

О.А. Веденяпін

Н.Є. Маринчак