Справа № 351/1031/15-а, 2а-351/2/16
Суддя: Гінда Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2016-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2016 року № 876/1881/16
Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Гінди О.М.
суддів: Качмара В.Я., Ніколіна В.В.
розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Снятинському районі Івано-Франківської області на постанову Снятиньського районного суду Івано-Франківської області від 24 лютого 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Снятинському районі Івано-Франківської області про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання призначити пенсію,

встановив:

02.07.2015 ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до УПФ України в Снятинському районі Івано-Франківської області у якому просить визнати протиправними дії відповідача та зобов`язати його призначити пенсію відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-XII (далі Закон № 796-XII) зі зменшенням пенсійного віку встановленого ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
В обгрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що він, під час роботи на посаді водія у Снятинській центральній районній лікарні, у період з 18.05.1986 по 30.05.1986 був відряджений до м. Бородянки Київської області, а в подальшому в смт Іванків і с. Іловниця для виконання робіт з ліквідації наслідків на ЧАЕС. Після досягнення 50 років, 09.04.2015 він звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону № 796-XII, однак останній листом від 27.10.2015 № 1923/03 у призначенні такої відмовив, у зв`язку з не підтвердженням факту перебування у зоні відчуження. Позивач вважає таку відмову протиправною, оскільки факт перебування у зоні відчуження 24.05.1986 в с. Іловниця підтверджується наданими Пенсійному органу документами.
Постановою Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 24.02.2016 позов задоволено повністю.
Із цією постановою не погодився відповідач та оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає, що така прийнята з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи та з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому просить її скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.
В обґрунтування апеляційних вимог апелянт посилається на те, що згідно наданих позивачем під час звернення за призначенням пенсії довідки документів неможливо встановити кількість днів перебування у зоні відчуження. Натомість за інформацією наданою Іваничівською центральною районною лікарнею, ОСОБА_1 виконував роботи з надання медичної допомоги евакуйованому населенню у с. Жмиївка, яка не відноситься до зони відчуження.
Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не прибули, хоча належним чином про нього повідомлені, у зв`язку з чим апеляційний розгляд справи проведено у порядку письмового провадження згідно п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України.
Суд апеляційної інстанції заслухав доповідь судді-доповідача, перевірив матеріали справи, обговорив підстави і межі апеляційних вимог, вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити частково.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 , досягнувши 50-річного віку, 09.04.2015 звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку на 10 років відповідно до ст. 55 Закону № 796-XII. Однак, листом від 27.04.2015 № 1923/03 у призначенні пенсії відмовлено, у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують період участі в ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи в населених пунктах, що відносяться до зони відчуження.
Суд першої інстанції дійшов висновку, що позов належить задовольнити, оскільки з матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 , працюючи водієм у Снятинській центральній районної лікарні, у період з 18.05.1986 по 30.05.1986 був відряджений для надання медичної допомоги постраждалим на Чорнобильскій АЕС в м. Бородянка Київської області, а подальшому і в с. Іловниця, яке згідно постанови КМ УРСР від 23.07.1991 № 106 віднесене до зони відчуження.
Суд апеляційної інстанції з такими висновками погоджується частково, з огляд на таке.
Так, статтею 55 Закону № 796-XII передбачено, що особам, які проживали або працювали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються зі зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Зокрема, учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які незалежно від кількості днів працювали в зоні відчуження до 1 липня 1986 року передбачено зменшення пенсійного віку на 10 років.
Відповідно статті 9 зазначеного Закону особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є: 1) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків; 2) потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Згідно ст. 10 Закону № 796-XII учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які, зокрема, безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986 - 1987 роках незалежно від кількості робочих днів.
Пунктом 2 ч. 1 ст. 14 Закону № 796-XII передбачено, що для встановлення пільг і компенсацій визначається, зокрема, категорія осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Зокрема, до 2 категорії відносяться учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 року незалежно від кількості робочих днів.
Відповідно до п. 3 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 січня 1997 року № 51, учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 року - незалежно від кількості робочих днів, віднесеним до категорії 2, видаються посвідчення синього кольору, серія А. При цьому у посвідченні на правій стороні по діагоналі зліва направо ставиться штамп фарбою червоного кольору «Перереєстровано» і на вільному місці виконується запис про дату перереєстрації. Починаючи з 1 жовтня 1998 р. зазначене посвідчення без такого штампу вважається недійсним.
Як вбачається із матеріалів справи, позивачу Івано-Франківською обласною державною адміністрацією 30.12.1992 було видано посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році 2-ої категорії серії НОМЕР_1 , на якому проставлено відмітку «перереєстровано» (а.с. 4).
Відповідно ст. 15 Закону № 796-XII видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями.
Згідно пп. 5 п. 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (в редакції чинній на час звернення позивача за призначенням пенсії), до заяви про призначення пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону № 796-XII додаються такі документи: посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року № 122, або довідка військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.
Проте, у разі неможливості подання довідки за формою № 122 для призначення пенсії надаються інші первинні документи, що підтверджують період роботи в зоні відчуження: довідки про період роботи в зоні, табелі обліку робочого часу тощо. Вказана позиція узгоджується із змістом п. 7 «ґ» постанови Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року N22-1 (в редакції станом на 15.10.2009), згідно з якою замість довідки про період участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09.03.88 № 122, можуть надаватись довідки архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою проводились роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС тощо.
Як вбачається з наявної у справі копії наказу по Снятинській райлікарні від 17.05.1986 № 58, ОСОБА_1 , працюючи водієм Снятинської райлікарні, у період з 18.05.1986 по 30.05.1986 був відряджений в м. Бородянку Київської області для надання медичної допомоги внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС (а.с. 5).
Разом з тим, відповідно до наявної у справі відрядної посвідки виданої позивачу на підставі вказаного вище наказу (а.с. 6), після прибуття у м. Бородянку, його скеровували у різні села Іванківського району, зокрема, і с. Іловниця, яке згідно постанови КМ УРСР від 23.07.1991 № 106 знаходиться в зоні відчуження.
Вказані обставини підтверджуються також списком громадян, які працювали в 30-ти кілометровій зоні Чорнобиля по Снятинському району затвердженого заступником голови райвиконкому, головою спілки «Чорнобиль» де зазначено, що позивач 24.05.1986 перебував на роботах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в с. Іловниця (а.с. 7-8).
Міститься у матеріалах справи і копія довідки Снятинської ЦРЛ від 04.12.1992 № 255 (а.с. 9) з якої вбачається, що позивачу за перебування на роботах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, зокрема, в с. Іловниця виплачено премію в розмірі 10,20 крб із застосування коефіцієнта 3.
Крім цього, факт перебування позивача 24.05.1986 на роботах по ліквідації аварії на ЧАЕС в с. Іловниця підтверджується копією довідки Іванківської ЦРЛ від 12.02.1989 № 39, наказом Снятинської ЦРЛ від 15.05.1986 № 52, грамотою про нагородження позивача згідно рішення райвиконкому м. Снятин від 11.06.1986 № 133 (а.с. 10-12,16).
Суд апеляційної інстанції не приймає до уваги посилання апелянта на те, що в Іванківській РЦЛ відсутні відомості про перебування позивача у зоні відчуження, зокрема, в с. Іловниця, оскільки ці обставини підтверджуються іншими вказаними вище доказами.
Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про достатність доказів, які підтверджують факт роботи позивача у зоні відчуження в с. Іловниця 24.05.1986, тому він має право на отримання пенсії зі зниженням пенсійного віку на 10 років відповідно до ст. 55 Закону № 796-XII.
Однак, суд першої інстанції, зобов`язавши відповідача призначити пенсію позивачу з 04.04.2015, не врахував положень п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», якими передбачено, що пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
Оскільки 50 років позивачу виповнилось 04.04.2015, а із заявою про призначення пенсії він звернувся 09.04.2015 (а.с. 17), тобто у межах трьох місяців з дня досягнення зниженого пенсійного віку, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність зобов`язання відповідача призначити ОСОБА_1 пенсію зі зниженням пенсійного віку з 05.04.2015, тобто з наступного дня, що настає за днем досягнення пільгового пенсійного віку.
Враховуючи те, що судом першої інстанції правильно вирішено спір по суті, однак допущено порушенням норм матеріального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність зміни оскарженої постанови в частині дати призначення пенсії.
Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 201, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

постановив:

апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Снятинському районі Івано-Франківської області задовольнити частково.
Постанову Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 24 лютого 2016 року у справі № 351/1031/15-а змінити, вказавши у абзаці 3 резолютивної частини цієї постанови дату з якої слід призначити пенсію 5 квітня 2015 року замість 4 квітня 2015 року.
У решті постанову Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 24 лютого 2016 року у справі № 351/1031/15-а залишити без змін.
Постанова набирає законної сили через п`ять днів після надіслання її копій особам, які беруть участь у справі.
На постанову протягом двадцяти днів, після набрання нею законної сили, може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: О.М. Гінда

Судді: В.Я. Качмар

В.В. Ніколін