Справа № 812/274/16
Суддя: Т.І. Ковальова
Дата ухвалення: 2016-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

13 червня 2016 рокуСєвєродонецькСправа № 812/274/16

Луганський окружний адміністративний суд

у складі головуючого судді Ковальової Т. І.,

за участю

секретаря судового засідання Дюкаревій М. І.,

без участі сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії Новопсковського РВ ГУМВС України у Луганській області, третя особа - управління Державної казначейської служби України у Новопсковському районі Луганської області про визнання неправомірною відмову у обчисленні, нарахуванні та виплати винагороди за участь в АТО,-

ВСТАНОВИВ:

01 квітня 2016 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії Новопсковського РВ ГУМВС України у Луганській області, третя особа - управління Державної казначейської служби України у Новопсковському районі Луганської області про визнання неправомірною відмову у обчисленні, нарахуванні та виплати винагороди за участь в АТО.

В обґрунтування позову зазначив, що з 15.09.1992 року проходив службу в органах внутрішніх справ України та 06.11.2015 наказом №410 о/с від 06.11.2015 було звільнено з органів внутрішніх справ за п. 64 «г» (через скорочення штатів).

Згідно довідки № ВДЗ/1719 від 28.01.2015 ГУМВС України у Луганській області, в період з 26.06.2014 по 03.07.2014, з 29.08.2014 по 05.09.2014, з 26.09.2014 по 03.10.2014 безпосередньо брав участь в антитерористичній операції.

Згідно довідки № ВДЗ/6475/А від 30.06.2015 ГУМВС України у Луганській області, в період з 04.10.2014 по 06.11.2015 безпосередньо брав участь в антитерористичній операції.

З посиланням на вимоги Постанови кабінету міністрів від 04.06.2014 № 158 просив визнати неправомірною відмову голови ліквідаційної комісії Новопсковського РВ ГУМВС України в Луганській області у обчисленні, нарахуванні та виплати винагороди за безпосередню участь в антитерористичних операціях у розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення, але не менш ніж 3000,00 грн., у розрахунку на місяць, за періоди з 26.06.2014 по 03.07.2014, з 29.08.2014 по 05.09.2014, з 26.09.2014 по 03.10.2014, 04.10.2014 по 06.11.2015 в сумі 25 683,49 грн. та стягнути відшкодування шкоди, в розмірі інфляційних нарахуваннь за періоди 26.06.2014 по 03.07.2014, з 29.08.2014 по 05.09.2014, з 26.09.2014 по 03.10.2014, 04.10.2014 по 01.03.2016 на загальну суму 13 650,68 грн.

Позивач у судове засідання не прибув, надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач у судове засідання не прибув, просив розглянути справу за його відсутності та надав заперечення, в обґрунтування якого зазначив, що для виплати винагороди були виділені кошти з резервного фонду із зазначенням сум, які виділяються для проведення виплат. Тобто кошти були надані за окремою бюджетною програмою. Відповідно до частини першої статті 48 Бюджетного кодексу України усі бюджетні призначення втрачають чинність після закінчення бюджетного періоду. Наказом АТЦ при СБУ від 13.12.2014 № 98 позивач був включений до складу сил і засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в Антитерористичній операції на території Луганської області, забезпеченні її проведення у період часу з 26.06.2014 по 03.07.2014, з 29.08.2014 по 05.09.2014, з 26.09.2014 по 03.10.2014 та Наказом АТЦ при СБУ від 07.06.2015 № 158 Позивач був включений до складу сил і засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в Антитерористичній операції на території Луганської області, забезпеченні її проведення з 04.10.2014. Новопсковським РВ ГУ МВСУ позивачеві нараховувалась та сплачувалася винагорода за участь в АТО пропорційно дням в які він фактично був задіяний у проведенні заходів передбачених АТО. Вимоги про стягнення інфляційних нарахувань в сумі 13 650,68 є необґрунтованими, оскільки відповідальність, передбачена ст. 625 Цивільного кодексу України не застосовується до правовідносин, які регулюються спеціальним законодавством. На підставі вищевикладеного, відповідач просив суд відмовити у позові.

Представник третьої особи в судове засідання не прибув, про час, дату та місце судового розгляду повідомлений належним чином, просив розглянути справу без участі представника управління.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 69-72 Кодексу адміністративного судочинства України, суд встановив наступне.

Згідно з пунктом 15 частини першої статті 3 КАС України, публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби (пункт 2 частини другої статті 17 КАС України).

З 15.09.1992 позивач був прийнятий до органів внутрішніх справ та наказом ГУ МВСУ у Луганській області № 410 о/с від 06.11.2015 звільнено з посади полковника міліції з 06.11.2015 за пунктом 64 «г» (через скорочення штатів) (а.с. 23).

Рішенням комісії Міністерства внутрішніх справ від 13.10.2015 № 19/I/ХIII/125 Позивачу надано статус учасника бойових дій (а. с. 20).

Згідно довідки № ВДЗ/1719 від 28.01.2015 ГУМВС України у Луганській області, в період з 26.06.2014 по 03.07.2014, з 29.08.2014 по 05.09.2014, з 26.09.2014 по 03.10.2014 безпосередньо брав участь в антитерористичній операції (а. с. 21).

Згідно довідки № ВДЗ/6475/А від 30.06.2015 ГУМВС України у Луганській області, в період з 04.10.2014 по 06.11.2015 безпосередньо брав участь в антитерористичній операції (а. с. 22).

З вищенаведеного вбачається, що позивач дійсно брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення антитерористичної операції на території Луганської області.

З інформації, зазначеній в довідці, виданій Ліквідаційною комісією Новопсковського РВ ГУМВС України у Луганській області, судом встановлено, що грошове забезпечення позивача у червні 2014 року становило 11 993,82 грн.; матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань 6000,00 грн.; у липні 2014 року 5 993,82 грн.; у серпні 2014 року - 5 993,82 грн; у вересні 5 442,15 грн.; у жовтні 5 844,72 грн.; у грудні 2014 року 6 439,45 грн.; (а.с.25).

Відповідно до довідки Ліквідаційної комісії Новопсковського РВ ГУМВС України у Луганській області від 16.03.2016 про нараховану та виплачену винагороду за безпосередню участь в АТО, позивачу за період з 26.06.2014 по 03.07.2014 року нараховано та виплачено 1579,00 грн., з 29.08.2014 по 05.09.2014 1515,00 грн, з 26.09.2014 по 03.10.2014 1440,00 грн.

Листом від 16.03.2016 №4/111/110-2016 голова ліквідаційної комісії Новопсковського РВ ГУ МВС України у Луганській області повідомив, що згідно листа Департаменту фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку МВС України від 02.07.2015 року № 15Y2-3750, щодо фінансування видатків на виплату винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції у 2014 році колишнім працівникам підрозділів ГУМВС України у Луганській області, керівники бюджетних установ утримують чисельність працівників, військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та здійснюють фактичні видатки на заробітну плату (грошове забезпечення), включаючи видатки на премії та інші види заохочень чи винагород, матеріальні допомогу, лише у межах фонду заробітної плати (грошового забезпечення), затвердженого для бюджетних установ у кошторисах. Відповідно до вимог бюджетного законодавства кошторис видатків бюджетних установ затверджується тільки на відповідний рік.

Здійснити виплати в поточному році за зобовязаннями минулих років, особам які не перебувають в трудових відносинах з ГУМВС України у Луганській області можливо лише за відповідним рішенням суду (а.с.24).

На підставі постанови Кабінету Міністрів України від 04.06.2014 № 158 Про перерозподіл деяких видатків державного бюджету, передбачених Міністерству фінансів на 2014 рік та виділення коштів з резервного фонду державного бюджету (далі Постанова № 158) військовослужбовцям у 2014 році виплачувалась винагорода за безпосередню участь в антитерористичних операціях.

Відповідно до пункту 2 Постанови № 158 за безпосередню участь в антитерористичних операціях, здійсненні заходів із забезпечення правопорядку на державному кордоні, відбиття збройного нападу на об'єкти, що охороняються військовослужбовцями, звільнення цих об'єктів у разі захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою військовослужбовцям, у тому числі строкової військової служби, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації, резервістам та працівникам (не військовослужбовцям) льотного, льотно-підйомного, інженерно-технічного складу авіації Національної гвардії і Державної прикордонної служби, водіям автотранспортних засобів Національної гвардії і Державної прикордонної служби починаючи з 1 травня 2014 року виплачується винагорода в розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення та заробітної плати, але не менш ніж 3000 гривень, у розрахунку на місяць.

Пунктом 3 наказу МВС України від 13.12.2007 № 49 Про впорядкування структури та умов грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12.03.2008 за № 205/14896, яким затверджено Інструкцію про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, установлено, що грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Відповідно до пункту 2 наказу від 23.07.2014 № 719 Про виплату винагороди військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, резервістам та працівникам (не військовослужбовцям), льотного, льотно-підйомного, інженерно-технічного складу авіації та водіям автотранспортних засобів Національної гвардії України винагорода виплачується за час, обрахований із дня фактичного початку участі в операціях і заходах, зазначених у пункті 1 цього наказу, до дня завершення такої участі, в поточному місяці за минулий на підставі наказів командирів (начальників) органів військового управління (військових частин, закладів, установ, організацій) (командирам (начальникам) - наказів вищих командирів (начальників), начальників органів внутрішніх справ.

Виходячи зі змісту пункту 2 Постанови № 158 винагорода повинна нараховуватись в розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення та заробітної плати, але не менш ніж 3000 гривень, у розрахунку на місяць.

Щодо нарахування та виплати позивачу винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції за червень жовтень 2014 року та грудень 2014 року, суд не приймає посилання представника Відповідача на необхідність виплати винагороди за участь в АТО саме за кількість днів, в яких Позивач приймав участь в антитерористичній операції, оскільки вищезазначені нормативно-правові акти не містять посилань на виплату коштів пропорційно кількості днів, відбутих у відрядженні, проте містять застереження та гарантії згідно з якими сума винагороди не може бути менша за 3000 грн.

З системного аналізу наведених вище правових положень Постанови № 158 та Наказу № 719, з урахуванням змістового навантаження розділових знаків у контексті пункту 2 Постанови № 158, суд дійшов висновку, що спірна винагорода обчислюється у розмірі 100% місячного грошового забезпечення, з розрахунку на місяць. Проте, такий розмір не повинен бути меншим ніж 3000,00 грн. При цьому, враховуючи положення Наказу № 719, обчислення цієї винагороди здійснюється з дня фактичного початку участі в операціях і заходах до дня завершення такої участі, тобто винагорода виплачується військовослужбовцям за відповідні місяці із дня фактичної участі в операціях до дня завершення такої участі.

Оскільки згідно із довідкою за 2014 рік грошове забезпечення Позивача перевищувало 3000,00 грн на місяць винагорода за зазначені місяці повинна бути в розмірі 100% грошового забезпечення.

Таким чином, з урахуванням вищенаведеного та вже виплаченої позивачу суми винагороди, за червень 2014 року сума винагороди повинна складати 4 414,82 грн (5993,82 1579,00), за липень 2014 року 5 993,82 грн, за серпень 2014 року - 4 478,82 грн (5993,82 1515,00), за вересень 2014 року 4002,15 грн (5442,15 1440,00), в жовтні 2014 року 5 844,72 грн, в грудні 2014 року 6 439,45, а всього 31 173, 78 грн.

Щодо нарахування та виплати винагороди за січень 2015 року з урахуванням індексації, суд зазначає наступне.

Згідно ст. 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

З урахуванням даної норми, індексація не є посадовим окладом, окладом за спеціальним званням, щомісячною (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразовим додатковим видом грошового забезпечення, тому не може бути включена до суми грошового забезпечення.

Таким чином, відповідачем вірно нараховано та сплачено позивачу винагороду за участь в АТО за січень 2015 року у розмірі 5 733,00 грн..

Щодо нарахування та виплати винагороди за липень та листопад 2015 року, суд виходить з наступного.

Виплата винагороди за участь в антитерористичній операції у 2015 році передбачена Постановою Кабінету Міністрів України від 31.01.2015 № 24 «Про особливості виплати винагород військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу в особливий період та під час проведення антитерористичних операцій», відповідно до якої установлено, що в особливий період або під час проведення антитерористичної операції військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів військових формувань, правоохоронних органів, Державної служби з надзвичайних ситуацій, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального звязку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду виплачується винагорода у відсотках місячного грошового забезпечення.

Розмір винагороди визначається виходячи з розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних додаткових видів місячного грошового забезпечення постійного характеру, премії та повинен становити не менш як 3 тис. гривень на місяць. У разі коли військовослужбовець, особа рядового або начальницького складу, що брали безпосередню участь у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду менше одного календарного місяця, розмір винагороди визначається пропорційно дням участі виходячи з її розміру, що становить не менш як 3 тис. гривень.

З системного аналізу наведених вище правових положень Постанови № 24, суд дійшов висновку, що спірна винагорода обчислюється пропорційно дням участі виходячи з її розміру, що становить не менш як 3 тис. гривень.

Оскільки, позивач у липні 2015 року брав участь в антитерористичній операції 13 днів, а в листопаді 2015 року 6 днів, винагорода обчислюється пропорційно дням участі виходячи з її розміру.

Таким чином, відповідачем вірно нараховано та сплачено винагороду за участь в АТО за липень та листопад 2015 року.

З урахуванням того, що позовна вимога про визнання неправомірною відмову голови ліквідаційної комісії Новопсковського РВ ГУМВС України в Луганській області у обчисленні, нарахуванні та виплати винагороди за безпосередню участь в антитерористичних операціях у розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення, але не менш ніж 3000,00 грн., у розрахунку на місяць, за періоди з 26.06.2014 по 03.07.2014, з 29.08.2014 по 05.09.2014, з 26.09.2014 по 03.10.2014, 04.10.2014 по 06.11.2015 в сумі 25 683,49 грн., - підлягає частковому задоволенню.

З ціллю повного захисту порушених прав та законних інтересів позивача, для усунення наслідків порушених відповідачем прав позивача, суд вважає за необхідне, на підставі ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України вийти за межі позовних вимог та стягнути винагороду за участь в антитерористичній операції за період червень жовтень 2014 року та грудень 2014 року

Вимоги позивача про стягнення з відповідача інфляційні нарахування в сумі 13 650,68 грн. за періоди з 26.06.2014 по 03.07.2014, з 29.08.2014 по 05.09.2014, з 26.09.2014 по 03.10.2014, 04.10.2014 по 01.03.2016 з посиланням на ст. 105 КАС України, не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Позивач просить суд відшкодувати шкоду саме у розмірі інфляційних нарахувань, але поняття боржника при виплаті інфляційних виплат зазначено в ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, а саме боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.

В даному випадку позивач та відповідач не є сторонами у зобов'язанні в розумінні ЦК України.

Між сторонами по справі виник публічно-правовий спір з приводу проходження позивачем публічної служби.

Відповідальність щодо зобовязання сплати інфляційних виплат, не застосовується до правовідносин, які регулюються спеціальним законом.

Суд не приймає до уваги посилання позивача на п. 4 ч. 1 ст. 105 КАС України про відшкодування шкоди, завданої незаконним рішенням, дією або бездіяльністю субєкта владних повноважень, оскільки позивачем не зазначено яким рішенням, дією або бездіяльністю йому завдано шкоди, не наведено розрахунки та не надано доказів щодо завдання такої шкоди.

З урахуванням вищевикладеного суд дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

У відповідності до п.1 ч.1 ст. 5 Закону України Про судовий збір позивач звільнений від сплати судового збору, тому питання про судові витрати не вирішується у звязку з їх відсутністю.

Керуючись ст.ст. 2, 7-14, 18, 19, 69-72, 86, 87, 94, 143, 158, 160-163, 167, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії Новопсковського РВ ГУМВС України у Луганській області, третя особа - управління Державної казначейської служби України у Новопсковському районі Луганської області про стягнення винагороди за безпосередню участь в антитерористичних операціях задовольнити частково.

Визнати неправомірною відмову голови ліквідаційної комісії Новопсковського районного відділу Головного управління МВС України в Луганській області у обчисленні, нарахуванні та виплати винагороди за безпосередню участь в антитерористичних операціях у розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення, але не менш ніж 3000,00 грн., у розрахунку на місяць, за періоди червень жовтень 2014 року та грудень 2014 року.

Стягнути з ліквідаційної комісії Новопсковського районного відділу Головного управління МВС України в Луганській області (код ЄДРПОУ 0867088, місцезнаходження: 92300, Луганська область, смт. Новопсков, вул. Пролетарська, буд. 20) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, місце проживання: 92351, Луганська область, Новопсковський район, с. Писарівка, вул. Чапаєва, буд. 3) винагороду за безпосередню участь в антитерористичній операції за червень - жовтень 2014 та грудень 2014 року в загальному розмірі 31 173, 78 грн.(тридцять одна тисяча сто сімдесят три гривень 78 коп.) , в тому числі за червень 2014 року 4 414,82 грн. (чотири тисячі чотириста чотирнадцять гривень 82 коп.), за липень 2014 року 5 993,82 (пять тисяч девятсот девяносто три гривні 82 коп.), за серпень 2014 року 4 478,82 (чотири тисячі чотириста сімдесят вісім гривень 82 коп.), за вересень 2014 року 4 002,15 (чотири тисячі дві гривні 15 коп.), за жовтень 2014 року 5 844,72 (пять тисяч вісімсот сорок чотири гривні 72 коп.), за грудень 2014 року 6 439,45 (шість тисяч чотириста тридцять девять гривень 45 коп.).

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано.

Повний текст постанови складено та підписано 17 червня 2016 року.

Суддя ОСОБА_2