Справа № 817/2924/15
Суддя: Гломб Ю.О.
Дата ухвалення: 2016-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

13 травня 2016 р.Р і в н е 817/2924/15

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Гломба Ю.О. за участю секретаря судового засідання Маринич В.М. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представники Штинда О.В., ОСОБА_2

відповідача: представник Охман Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Компанії "Arrowlink Express Poland Sp.Z.O.O."
до Управління Укртрансінспекції у Рівненській області
про скасування постанов,
В С Т АН О В И В:

Компанія "Arrowlink Express Poland Sp.Z.O.O." звернулась до суду з позовом до Управління Укртрансінспекції у Рівненській області про скасування постанов від 16.07.2015 №036314, №036315, №44; стягнення шкоди в розмірі 21420,00 грн.

В обґрунтування позову зазначає, що записи в акті № 041215 від 16.07.2015 є неправдивими та надуманими, оскільки якби до перевірки не надавались водійське посвідчення та інші документи, то інспектори Управління Укртрансінспекції у Рівненській області не могли дізнатись кому належить зупинений транспортний засіб. В акті зазначено, що його склали акт та провели перевірки два інспектори, однак 16.07.2015 до водія підходив лише один інспектор. Перевірка проводилась на підставі завдання №006260 від 16.07.2015, яке водію не показувалось. Вказує, що актом перевірки № 041215 від 16.07.2015 водієм вчинено порушення, відповідальність за які передбачена ч.1 абз.6 та абз.11 ст.60 Закону України "Про автомобільний транспорт", а саме: виконання нерезидентами України міжнародних перевезень вантажів без свідоцтва про реєстрацію ТЗ та без щоденних реєстраційних листків режимів праці та відпочинку за 16.07.2015 та з 15.07.2015 по 18.06.2015. Однак, абз.6 ч.1 ст.60 Закону України "Про автомобільний транспорт" встановлює відповідальність за інше порушення нерезидентами вимог цього Закону. Також, позивачем заперечує порушення абз.11 ч.1 ст.60 Закону України "Про автомобільний транспорт", оскільки транспортний засіб, який був зупинений для перевірки облаштований контрольним пристроєм (тахографом) реєстрації режиму праці чи відпочинку водія, який на момент зупинки та перевірки був увімкнутий.

Крім того, позивач зазначає, що у разі ненадання водієм транспортного засобу будь-яких документів, що підтверджують його право керування ТЗ, реєстрацію ТЗ та правомірність перевезення вантажу є підставою виклику на місце уповноважених органів (патрульної служби, автомобільної інспекції) для засвідчення факту таких правопорушень та складення відповідних документів, аж до затримання ТЗ та водія. Однак, інспектори управління Укртрансінспекції у Рівненській області таких дійне вчиняли та не могли вчинити. Також, вказує, що згідно з актом перевірки № 041215 від 16.07.2015 водій від підпису та дачі письмових пояснень відмовився. Проте, в присутності водія інспектори управління Укртрансінспекції у Рівненській області жодних документів не складали та не пропонували їх підписувати.

Про результати перевірки транспортного засобу (відсутність порушення або зазначення номера складеного акта) посадова особа робить запис у дорожньому листі (за наявності такого) із зазначенням дати, часу, місця перевірки, свого прізвища, місця роботи і посади, номера службового посвідчення та ставить свій підпис, а у разі проведення перевірки виконання Європейської угоди ставить відповідний відбиток печатки на реєстраційному листку режиму праці та відпочинку водіїв (у разі наявності). Таких дій з боку інспектора не вчинялось. Повісток чи повідомлень про розгляд справи на адресу компанії не надходило, ніхто не попереджав про розгляд будь-якої справи, а отже уповноваженого представника компанії "Arrowlink Express Poland Sp.Z.O.O." при винесенні оскаржуваних постанов не було, у встановленому порядку постанови на адресу компанії не надсилались, що є порушення чинного законодавства України.

Також, вказує, що водій не міг мати із собою листків режиму праці та відпочинку починаючи з 18.06.2015, оскільки на території України перебував лише з 25.06.2015 до 27.06.2015, а також з 13.07.2015 до 17.07.2015, про що свідчать відповідні відмітки у закордонному паспорті водія.

На підставі викладеного, вважає оскаржувані постанови про застосування штрафів незаконними.

Представники позивача в судовому засіданні адміністративний позов підтримали з наведених у ньому підстав, просили задовольнити повністю.

Відповідач управління Укртрансінспекції в Рівненській області позов не визнав, подав письмове заперечення (а.с.99-102). Представник відповідача в судовому засіданні пояснила, що 16.07.2015 о 9 год. 10 хв. працівниками управління був зупинений автомобіль MAN номерний знак RP33555 для перевірки документів, на підставі яких виконуються міжнародні вантажні перевезення. Перевіряючи зазначений автомобіль, інспекторами встановлено, що міжнародні перевезення вантажів виконує підприємство-нерезидент України компанія "Arrowlink Exspress Poland Sp.Z.O.O.", оскільки водієм для перевірки було надано дозвіл України для здійснення перевезень територією України. При цьому водій не допустив до перевірки тахографа посадових осіб управління, відмовився надати їм для перевірки реєстраційні листки режиму праці і відпочинку водіїв - тахокарти, або роздрукувати на паперовому носії інформацію про роботу та відпочинок водіїв (у разі якщо у транспортному засобі використовується цифровий тахограф). Крім того, водієм не було надано свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. За результатами перевірки складено акт № 041215 від 16.07.2015, у якому зафіксовані порушення, відповідальність за які передбачена ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", а саме: виконання нерезидентами України перевезень вантажів без документів, перелік яких визначений ст.53 Закону України "Про автомобільний транспорт" (свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу), та управління транспортним засобом при здійсненні міжнародних автомобільних перевезень вантажів без щоденних реєстраційних листків режиму праці та відпочинку водіїв за 16.07.2015 та 28 попередніх календарних днів, тобто з 18.06.2015 по 15.07.2015. Акт складався на місці перевірки в присутності водія, однак під час його складення водій розпочав рух без дозволу інспекторів.

Таким чином, після виявлення порушення і складення акту, посадовою особою управління Укртрансінспекції у Рівненській області було прийнято постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 036314 від 16.07.2015 в сумі 1700 грн. за виконання нерезидентом України міжнародних перевезень вантажів без свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, та двадцять дев'ять постанов про застосування адміністративно-господарського штрафу за управління транспортним засобом при здійсненні міжнародних автомобільних перевезень без щоденних реєстраційних листків режимів праці та відпочинку водіїв по 680 грн. кожна. Інформація про порушення та накладені стягнення була передана до митних органів для реагування. Оскільки перевіркою встановлено відсутність тахокарт за поточний день та попередні 28 календарних днів, адміністративно-господарські штрафи до позивача як автоперевізника вірно застосовані за кожне правопорушення окремо, тобто за кожен день відсутності тахокарт.

На підставі викладено, представник відповідача просила відмовити в задоволенні позову повністю за безпідставністю вимог.

Заслухавши пояснення представників сторін, встановивши фактичні обставини справи, перевіривши їх доказами наявними в матеріалах справи, суд встановив наступне.

16.07.2016 на а/д Київ-Чоп 267 км - 274 км о 19 год. 10 хв. працівниками управління Укртрансінспекції у Рівненській області проведено перевірку автомобіля марки MAN, номерний знак RP 33555, який належить позивачу згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (а.с.51).

За результатами перевірки складено акт № 041215 від 16.07.2015, у якому зафіксовані порушення, відповідальність за які передбачена абз.6 та абз.11 ч.1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", а саме: виконання нерезидентами України перевезень вантажів без свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та щоденних реєстраційних листків режиму праці та відпочинку водіїв за 16.07.2015 та з 15.07.2015 по 18.06.2015 (а.с.16).

Відповідно до абз.6 ч.1 ст.60 Закону №2344-ІІІ за виконання нерезидентами України міжнародних перевезень пасажирів чи вантажів без документів, перелік яких визначений статтею 53 цього Закону до автомобільних перевізників застосовуються санкції у вигляді штрафу у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до абз.11 ч.1 ст.60 Закону №2344-ІІІ за управління транспортними засобами при здійсненні міжнародних автомобільних перевезень без контрольних пристроїв (тахографів) реєстрації режимів праці чи відпочинку водіїв транспортних засобів чи вимкненими такими контрольними пристроями (тахографами) або без щоденних реєстраційних листків режимів праці та відпочинку до автомобільних перевізників застосовуються санкції у вигляді штрафу у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з ч.3 ст.60 Закону №2344-ІІІ при вчиненні однією особою двох або більше правопорушень адміністративно-господарський штраф накладається за кожне правопорушення окремо.

За таких обставин, після виявлення порушення і складення акту, посадовою особою управління Укртрансінспекції у Рівненській області було прийнято постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 036314 від 16.07.2015 в сумі 1700 грн. за виконання нерезидентом України міжнародних перевезень вантажів без свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та 29 (двадцять дев'ять) постанов по 680 грн. про застосування адміністративно-господарського штрафу за управління транспортним засобом при здійсненні міжнародних автомобільних перевезень без щоденних реєстраційних листків режимів праці та відпочинку водіїв (а.с.17-46).

На підставі ч.2 п.25 Порядку здійснення державного контролю, інформація про порушення та накладені стягнення була передана до митних органів для реагування.

Вирішуючи даний спір по суті, суд виходив з наступного.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб'єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень врегульовано положеннями Закону України "Про автомобільний транспорт" №2344-ІІІ від 05.04.2001 (далі - Закон №2344-ІІІ).

Відповідно до ч.1 ст.5 Закону №2344-ІІІ, основним завданням державного регулювання та контролю у сфері автомобільного транспорту є створення умов безпечного, якісного й ефективного перевезення пасажирів та вантажів, надання додаткових транспортних послуг.

Згідно ч.3 вказаної статті, державне регулювання та контроль у сфері автомобільного транспорту реалізується шляхом проведення центральними та місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування економічної, тарифної, науково-технічної та соціальної політики, ліцензування, стандартизації та сертифікації на автомобільному транспорті, задоволення потреб автомобільного транспорту в паливно-енергетичних і матеріально-технічних ресурсах і транспортних засобах.

Відповідно до ч.12 ст.6 Закону №2344-ІІІ, державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті визначає Кабінет Міністрів України (далі - КМУ).

Постановою КМУ від 08.11.2008 за №1567, затверджено "Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті" (далі - Порядок №1567). Згідно з п.3 якого органами державного контролю на автомобільному транспорті є Укртрансінспекція, її територіальні органи - управління в Автономній Республіці Крим, обласні, Київське та Севастопольське міські, районні управління.

Указом Президента України від 06.04.2011 №387/2011 (далі - Указ №387/2011), затверджено "Положення про Державну інспекцію України з безпеки на наземному транспорті" (далі - Положення), згідно з яким Укртрансінспекція України входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування, на перевезення яким видано ліцензію, міському електричному, залізничному транспорті, експлуатації автомобільних доріг загального користування.

Розпорядженням КМУ від 29.08.2012 №628-р "Питання Державної інспекції з безпеки на наземному транспорті" визначено, що Укртрансінспекція забезпечує покладені на неї Указом №387/2011 функції та повноваження.

Нормами пп.7 п.4.2 Положення визначено, що Укртрансінспекція України у сфері автомобільного транспорту, здійснює державний контроль і нагляд за дотриманням вимог нормативно-правових актів щодо забезпечення безпеки на автомобільному транспорті.

Пунктом 6 вказаного Положення визначено, що Укратрансінспекція України для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку, у випадках, передбачених законом, складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення.

Відповідно до ст.1 Закону №2344-ІІІ автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Згідно з приписами ст.34 зазначеного Закону, автомобільний перевізник, у тому числі, повинен виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів; забезпечувати умови праці та відпочинку водіїв згідно з вимогами законодавства.

Відповідно до вимог статті 53 Закону України "Про автомобільний транспорт" № 2344-III від 05.04.2001 зі змінами (далі Закон № 2344-III) організацію міжнародних перевезень пасажирів і вантажів здійснюють перевізники відповідно до міжнародних договорів України з питань міжнародних автомобільних перевезень.

При виконанні міжнародних перевезень вантажів нерезиденти України повинні мати: дозвіл України; дозвіл щодо узгодження умов та режимів перевезення в разі перевищення вагових або габаритних обмежень чи документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових (габаритних) обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу; сертифікат відповідності транспортного засобу вимогам законодавства України щодо безпеки руху та екологічної безпеки, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України; документи на вантаж.

У транспортних засобах, що здійснюють міжнародні перевезення пасажирів та/або вантажів, установлюються і використовуються контрольні пристрої - тахографи.

Водії транспортних засобів, що належать резидентам або нерезидентам України, зобов'язані допускати до перевірки тахографів посадових осіб центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, надавати їм реєстраційні листки режиму праці та відпочинку водіїв - тахокарти, а також, у разі якщо у транспортному засобі використовуються цифрові тахографи, роздруковувати на паперовому носії інформацію про роботу та відпочинок водіїв.

Відповідно до п.15 Порядку №1567, під час проведення рейдової перевірки перевіряється: наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону №2344-ІІІ; виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.

Згідно з ч.2 п.25 Порядку №1567 здійснення державного контролю, у разі виявлення вчиненого іноземним перевізником порушення посадова особа складає відповідний акт та приймає постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу, а інформацію про виявлені порушення та адміністративно-господарський штраф надсилає центральному органові виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері державної митної справи.

Відповідно до п.6.1 "Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів", затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 07.06.2010 №340, автобуси, що використовуються для нерегулярних і регулярних спеціальних пасажирських перевезень, для регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 50 км, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами.

Порядок установлення, технічного обслуговування та використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільних транспортних засобах (крім таксі), які використовуються для надання послуг з перевезення пасажирів та вантажів визначений "Інструкцією з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті", затвердженої наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 24.06.2010 року №385 (далі - Інструкція №385).

Пункт 1.3 Інструкції №385 декларує, що дія цього нормативного документу поширюється на суб'єктів господарювання, які проводять діяльність у сфері надання послуг з перевезення пасажирів та/або вантажів автомобільним транспортними засобами без будь-якого розмежування на види (міжнародні/внутрішні) перевезень.

Пунктом 1.1 Інструкції №385 визначено, що її положення розроблені відповідно до вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР), Конвенції Міжнародної організації праці 1979 року про тривалість робочого часу та періоди відпочинку на дорожньому транспорті, а також Законів №2344-ІІІ та "Про дорожній рух".

Відповідно до п.3.3 Інструкції, водій транспортного засобу, обладнаного тахографом зобов'язаний мати при собі протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена Європейською угодою щодо роботи екіпажів транспортних засобів (ЄУТР), які виконують міжнародні автомобільні перевезення, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом.

З 20 грудня 2010 року набула чинності Поправка №6 до Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів (ЄУТР) в частині надання до контролю реєстраційних листків (тахограм) за поточний день та попередні 28 календарних днів.

Судом встановлено, що під час зупинки транспортного засобу, водієм для інспекторів Укртрансінспекції у Рівненській області було надано Дозвіл на в'їзд та рух по території України вантажного транспортного засобу, міжнародну товарно-транспортну накладну (СМК) та посвідчення водія (а.с.136,155-156,184), що підтверджується показаннями представника відповідача та допитаного свідка ОСОБА_2 та не заперечувалось відповідачем.

Стосовно подій, що відбулись в наступному, покази свідків - водія та інспекторів, що здійснювали перевірку, різняться.

Так, допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 пояснив суду, що після зупинки транспортного засобу посадовими особами відповідача інспектори попросили надати документи. Усі необхідні документи були в наявності. Документи надавались послідовно, спершу в руки інспекторів надано Дозвіл на в'їзд та рух територією України вантажного транспортного засобу та CMR. В подальшому з рук водія показано посвідчення водія. Після цього посадові особи не пояснюючи причин почали вимагати надати їм в руки посвідчення водія, на що отримали відмову. Ні свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, ні тахокарт посадові особи пред'явити не вимагали.

Після відмови водія надати в руки інспектора посвідчення водія, інспектор повідомив про можливість продовження руху транспортним засобом. Оригінал акту до підпису на надавався. Усі документи в повному обсязі пред'являлись митним органам під час перетину митного кордону України.

Допитані свідки ОСОБА_5, ОСОБА_6, інспектори, що здійснювали перевірку, пояснили суду, що після зупинення транспортного засобу водію було пред'явлено службове посвідчення та направлення на перевірку. Ствердили, що після вимоги надати документи водій показав у вікно Дозвіл на в'їзд та рух територією України вантажного транспортного засобу інших документів на надав, сказав, що Інспекції в Україні не існує та рушив без дозволу.

Покази свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, суд оцінює критично та зазначає наступне.

Як встановлено інспекторами та зафіксовано актом перевірки від 16.07.2015, нерезидентом України здійснювались міжнародні перевезення без свідоцтва про реєстрацію ТЗ та без щоденних реєстраційних листів режиму праці та відпочинку. Ненадання посвідчення водія актом не зафіксовано.

Водночас, позивачем в судове засідання надано посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та тахокарти з відмітками дати встановлення та дати зняття диску та інші обов'язкові документи (крім тахокарт за 24.06.2015, 11.07.2015 та 12.07.2015) (а.с.157-159, 185-195).

Відповідно до пунктів 8 та 9 Порядку зупинення транспортного засобу, що здійснює автомобільні перевезення пасажирів та вантажів, посадовими особами Державної інспекції з безпеки на наземному транспорті та її територіальних органів, затвердженого постановою КМУ №422 від 20.05.2013, рух транспортного засобу дозволяється після закінчення перевірки посадовими особами. Посадова особа у разі невиконання водієм транспортного засобу вимоги щодо зупинення повідомляє про це відповідний підрозділ МВС.

В ході судового розгляду справи встановлено, що акт №041215 складався на місці перевірки, однак водію для ознайомлення та підпису не надавався, оскільки, як ствердили свідки, рух транспортного засобу без дозволу розпочався до закінчення складення акту. В той же час, в акті перевірки №041215 від 16.07.2015 зазначено, що водій від підпису та дачі письмових пояснень відмовився. З огляду на вказане, акт містить недостовірні відомості. Окрім того, твердження відповідача про те, що транспортний засіб розпочав рух без дозволу не узгоджується з бездіяльністю посадових осіб в частині неповідомлення про даний факт відповідні підрозділи МВС.

Встановлені судом обставини у їх сукупності підтверджують протиправність прийняття відповідачем постанов про накладення адміністративно-господарських штрафів від 16.07.2015 №№036314, 036315, 036317, 036318, 036319, 036322, 036323, 036324, 036325, 036326, 036327, 036328, 036329, 036330, 036331, 036332, 036333, 036334, 036335, 036336, 036337, 036339, 036340, 036341, 036342, 036343, 036344, а тому, позовні вимоги в частині їх скасування є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Позивачем не надано для суду тахокарт за 24.06.2015, 11.07.2015 та 12.07.2015, а тому позовні вимоги в частині скасування постанов про накладення адміністративно-господарських штрафів від 16.07.2015 №036320, №036321 та №036338 до задоволення не підлягають.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача шкоди в розмірі 21420,00 грн. суд зазначає наступне.

Як встановлено судом та стверджено в судовому засіданні поясненнями представника позивача, під завданою в сумі 21420 грн. шкодою позивач розуміє кошти, що ним було сплачено на виконання постанов про накладення адміністративно-господарських штрафів.

З досліджених судом квитанцій (а.с.54-83) вбачається, що грошові кошти ОСОБА_2 сплачено за платіжним реквізитами, зазначеними в оскаржуваних постановах та перераховано до Державного бюджету України по класу доходів 21081100 адміністративні штрафи та інші санкції.

Враховуючи, що позовні вимоги в частині визнання протиправними та скасування постанов про накладення адміністративно-господарських штрафів від 16.07.2015 №№036314, 036315, 036317, 036318, 036319, 036322, 036323, 036324, 036325, 036326, 036327, 036328, 036329, 036330, 036331, 036332, 036333, 036334, 036335, 036336, 036337, 036339, 036340, 036341, 036342, 036343, 036344 підлягають до задоволення, грошові кошти в сумі 19380 грн., сплачені на виконання вказаних постанов, підлягають поверненню позивачу.

Одночасно суд зазначає, що згідно зі ст. 22 Цивільного кодексу України особа, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ст. 1173 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Тобто вказана норма визначає цивільно-правову відповідальність органу державної влади за завдання шкоди юридичній особі.

Разом з тим, судом встановлено, що в даному випадку мова йде не про спричинення шкоди позивачу рішеннями відповідача, а про повернення сплачених до бюджету коштів, що врегульовано Порядком повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 03.09.2013 № 787, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25 вересня 2013 р. за № 1650/24182.

Відповідно до абзацу 1 пункту 2 Порядку, він визначає процедури повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, а саме: податків, зборів, платежів та інших доходів бюджету, коштів від повернення до бюджетів бюджетних позичок, фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, та кредитів, у тому числі залучених державою (місцевими бюджетами) або під державні (місцеві) гарантії (далі - платежі).

Відтак, в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення; в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню частково.

Судові витрати підлягають розподілу у відповідності до ч.3 ст.94 КАС України.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати постанови Управління Укртрансінспекції у Рівненській області про застосування адміністративно-господарського штрафу від 16.07.2015 №№036314, 036315, 036317, 036318, 036319, 036322, 036323, 036324, 036325, 036326, 036327, 036328, 036329, 036330, 036331, 036332, 036333, 036334, 036335, 036336, 036337, 036339, 036340, 036341, 036342, 036343, 036344.

В решті позовних вимог відмовити.

Присудити на користь позивача Компанії "Arrowlink Express Poland Sp.Z.O.O." за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень Управління Укртрансінспекції у Рівненській області судовий збір у розмірі 73,08 грн.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Гломб Ю.О.