Справа № 6а/406/2/13
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2016-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 червня 2016 року м. Київ К/800/22774/13

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого:Штульман І.В. (доповідач),
суддів:Олексієнка М.М.,
Швеця В.В., -
розглянувши в касаційній інстанції в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_4, який діє від імені ОСОБА_5, до Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Луганській області в особі Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Луганській області, третя особа - Управління Пенсійного фонду України в місті Алчевську Луганської області, про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити певні дії, за касаційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в місті Алчевську Луганської області на постанову Алчевського міського суду Луганської області від 12 лютого 2013 року та постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 27 березня 2013 року, -

встановив:

У грудні 2012 року ОСОБА_4, який діє від імені ОСОБА_5, звернувся в суд із позовом, у якому просив: визнати протиправною бездіяльність Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Луганській області в особі відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Луганській області щодо нездійснення передбачених частиною 1 статті 28, пунктом 1 частини 1 статті 32, частинами 1, 2, 4 статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV (далі - Закон № 606-XIV) дій з примусового виконання виконавчого листа, виданого 9 серпня 2012 року Донецьким апеляційним адміністративним судом у справі № 2а-108/12/1201, про стягнення з Управління Пенсійного фонду України в місті Алчевську Луганської області на користь ОСОБА_5 113717,05 гривень, нарахованих на виконання судових рішень за період з 19 березня 2009 року по 30 вересня 2011 року; зобов'язати відповідача стягнути з Управління Пенсійного фонду України в місті Алчевську Луганської області виконавчий збір у розмірі 11371,71 гривень та накласти арешт на кошти, які знаходяться на рахунках боржника в банках та інших фінансових установах, для забезпечення примусового виконання вказаного виконавчого листа.

Постановою Алчевського міського суду Луганської області від 12 лютого 2013 року позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Луганській області в особі його відділу примусового виконання рішень щодо нездійснення передбачених частиною 1 статті 28, пунктом 1 частини 1 статті 32, частинами 1, 2, 4 статті 52 Закону № 606-XIV дій з примусового виконання виконавчого листа, виданого 9 серпня 2012 року Донецьким апеляційним адміністративним судом у справі № 2а-108/12/1201, про стягнення з Управління Пенсійного фонду України в місті Алчевську Луганської області на користь ОСОБА_5 113717,05 гривень, нарахованих на виконання судових рішень за період з 19 березня 2009 року по 30 вересня 2011 року. Зобов'язано відповідача стягнути з Управління Пенсійного фонду України в місті Алчевську Луганської області на користь ОСОБА_5 113717,05 гривень, нарахованих на виконання судових рішень за період з 19 березня 2009 року по 30 вересня 2011 року. В іншій частині позову відмовлено.

Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 27 березня 2013 року постанову Алчевського міського суду Луганської області від 12 лютого 2013 року змінено, абзац третій її резолютивної частини викладено в наступній редакції: «Зобов'язати Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Луганській області в особі його відділу примусового виконання рішень здійснити передбачені Законом № 606-XIV заходи з примусового виконання виконавчого листа, виданого 9 серпня 2012 року Донецьким апеляційним адміністративним судом у справі № 2а-108/12/1201, про стягнення з Управління Пенсійного фонду України в місті Алчевську Луганської області на користь ОСОБА_5 113717,05 гривень, нарахованих на виконання судових рішень за період з 19 березня 2009 року по 30 вересня 2011 року». В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі Управління Пенсійного фонду України в місті Алчевську Луганської області, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, просить скасувати постанову Алчевського міського суду Луганської області від 12 лютого 2013 року та постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 27 березня 2013 року, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

За змістом частини 2 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах касаційної скарги.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 10 вересня 2012 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Луганській області відкрито виконавче провадження ВП № 34279727 з примусового виконання виконавчого листа, виданого 9 серпня 2012 року Донецьким апеляційним адміністративним судом у справі № 2а-108/12/1201, про стягнення з Управління Пенсійного фонду України в місті Алчевську Луганської області на користь ОСОБА_5 113717,05 гривень, нарахованих на виконання судових рішень за період з 19 березня 2009 року по 30 вересня 2011 року.

Копія постанови про відкриття виконавчого провадження № 34279727 отримана боржником 18 вересня 2012 року.

Позивач, вважаючи протиправною бездіяльність державного виконавця щодо невиконання вказаного виконавчого документа, звернувся з даним позовом до суду.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом № 606-XIV (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

У відповідності до статті 1 Закону № 606-XIV виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно частини 1, пункту 1 частини 2 статті 11 Закону № 606-XIV державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку, що саме державний виконавець визначає, які саме заходи примусового виконання необхідно здійснити при виконанні певного виконавчого документа.

Відповідно до частини 1 статті 27 Закону № 606-XIV у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною 2 статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

За змістом частини 2 статті 30 Закону № 606-XIV державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а з виконання рішення немайнового характеру - у двомісячний строк.

Статтею 32 Закону № 606-XIV встановлено, що заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; інші заходи, передбачені рішенням.

Як вбачається з матеріалів справи, державним виконавцем не вчинялись необхідні дії з примусового виконання виконавчого листа, виданого 9 серпня 2012 року Донецьким апеляційним адміністративним судом у справі № 2а-108/12/1201, про стягнення з Управління Пенсійного фонду України в місті Алчевську Луганської області на користь ОСОБА_5 113717,05 гривень, нарахованих на виконання судових рішень за період з 19 березня 2009 року по 30 вересня 2011 року, у зв'язку з чим суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку щодо наявності протиправної бездіяльності з боку відповідача в частині нездійснення заходів примусового виконання, передбачених Законом № 606-XIV.

Разом з тим, апеляційний суд, встановивши, що суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог, оскільки зобов'язав відповідача стягнути з Управління Пенсійного фонду України в місті Алчевську Луганської області на користь ОСОБА_5 зазначені у виконавчому документі кошти, що не було заявлено позивачем, правомірно змінив його рішення та обґрунтовано зазначив, що державний виконавець повинен самостійно вирішувати питання щодо обрання певного заходу примусового виконання, який він має застосувати.

Суди попередніх інстанцій правомірно не прийняли до уваги доводи Управління Пенсійного фонду України в місті Алчевську Луганської області щодо відсутності бюджетного фінансування, оскільки це не є підставою для невиконання судового рішення, яке набрало законної сили та у відповідності до статті 124 Конституції України є обов'язковим для виконання на всій території України.

Згідно частини 1 статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, оскільки постанова Донецького апеляційного адміністративного суду від 27 березня 2013 року та постанова Алчевського міського суду Луганської області від 12 лютого 2013 року в незміненій частині прийняті з додержанням норм права, а доводи касаційної скарги не спростовують встановлених обставин справи та висновків судів попередніх інстанцій.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в місті Алчевську Луганської області - залишити без задоволення.

Постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 27 березня 2013 року та постанову Алчевського міського суду Луганської області від 12 лютого 2013 року в незміненій частині у справі за позовом ОСОБА_4, який діє від імені ОСОБА_5, до Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Луганській області в особі Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Луганській області, третя особа - Управління Пенсійного фонду України в місті Алчевську Луганської області, про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити певні дії - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Штульман І.В.

Судді: Олексієнко М.М.

Швець В.В.