Справа № 804/3706/16
Суддя: Турова Олена Михайлівна
Дата ухвалення: 2016-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

17 червня 2016 р. справа № 804/3706/16

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Турова О.М., розглянувши матеріали позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова Компанія «ВЕКТОР ПЛЮС» до ОСОБА_1 відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, третя особа: ОСОБА_2 про звільнення з під арешту іпотечного майна,-

в с т а н о в и в:

14 червня 2016 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова Компанія «ВЕКТОР ПЛЮС» до ОСОБА_1 відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, третя особа: ОСОБА_2 про звільнення з під арешту іпотечного майна.

Перевіривши матеріали вказаної позовної заяви відповідно до вимог частини1 статті 107 КАС України, суд приходить до висновку, що її не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, з огляду на наступне.

Згідно ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.3 КАС України справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Приписами п.1 ч.2ст.17 КАС України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Частиною 2 статті 4 КАС України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, позивач просить звільнити з-під арешту іпотечне майно (квартиру) розташованого за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Виконкомівська, буд. 7, на яке було накладено арешт на підставі постанови про арешт майна боржника ОСОБА_1 відділом державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що між ОСОБА_2

та АКІБ «УкрСиббанк» був укладений кредитний договір №0301/0707/88-298 від 03.07.2007р. та з метою забезпечення виконання кредитних зобовязань був укладений також іпотечний договір від 03.07.2007р. №0301/0707/88-298-Z-1, предметом якого виступило належне на праві приватної власності ОСОБА_2 нерухоме майно, а саме: квартира №12, що знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Виконкомівська, буд. 7. Обтяження згідно вищевказаного іпотечного договору відступлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Факторингова Компанія «ВЕКТОР ПЛЮС» відповідно до договору факторингу №15 від 28.11.2012р., укладеного позивачем з АКІБ «УкрСиббанк». Таким чином, позивач є кредитором відносно ОСОБА_2 При цьому, ОСОБА_2 вимоги кредитного договору не виконуються, а отже позивач має право на предмет іпотеки, на який в даний час ОСОБА_1 відділом державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції накладено арешт та заборона відчуження в рамках виконавчого провадження, в якому позивач кредитором не виступає.

Згідно з частиною другою статті 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Право застави майна є похідним від права власності і належить до речових прав щодо володіння, користування та розпорядження майном з певними обмеженнями, регулювання яких здійснюється актами цивільного законодавства.

З огляду на наведене, даний спір носить приватно - правовий характер, оскільки позивачем фактично ставиться питання про визнання за ним права власності на квартиру №12, що знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Виконкомівська, буд. 7.

Таким чином, під час вирішення такого спору з'ясуванню підлягають обставини щодо підстав набуття права власності на спірне майно, у зв'язку з чим зазначені вимоги є приватноправовими та втрачають ознаки публічно-правового спору, оскільки по суті позивач доводить своє право на нерухоме майно та вимагає усунути обставини, що перешкоджають реалізації права власності на спірне майно.

Отже, в даному випадку має місце спір про право, який підлягає розгляду в порядку цивільного, а не адміністративного судочинства.

Так, ч.1 ст. 15 ЦПК України передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

При цьому частиною другою статті 114 Цивільно-процесуального кодексу України визначено, що позови про зняття арешту з майна предявляються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 109 КАС України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи характер спірних правовідносин, який є цивільно-правовим і не має ознак публічно-правового спору в розумінні КАС України, суд приходить до висновку, що даний спір не підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

З огляду на наведене та керуючись ст. ст. 107, 109, 160, 165, 181 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова Компанія «ВЕКТОР ПЛЮС» до ОСОБА_1 відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, третя особа: ОСОБА_2 про звільнення з під арешту іпотечного майна.

Роз'яснити позивачу, що з означеними позовними вимогами він може звернутися в порядку цивільного судочинства.

Повторне звернення цих ж осіб до адміністративного суду з таким самим адміністративним позовом, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, згідно ч.5 ст.109 КАС України, не допускається.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд в порядку та у строки, визначені ст. 186 КАС України, та набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України.

Суддя ОСОБА_3