Справа № 820/753/16
Суддя: Бершов Г.Є.
Дата ухвалення: 2016-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2016 р. Справа № 820/753/16
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бершова Г.Є.

Суддів: Ральченка І.М. , Катунова В.В.

за участю секретаря судового засідання Ружинської К.О

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Індустріальної об'єднаної державної податкової інспекції м.Харкова Головного управління ДФС України в Харківській області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 19.05.2016р. по справі № 820/753/16

за позовом ОСОБА_1

до Індустріальної об'єднаної державної податкової інспекції м.Харкова Головного управління ДФС України в Харківській області

про скасування податкового повідомлення - рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Індустріальної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС України у Харківській області, в якому просить суд скасувати податкове повідомлення - рішення відповідача від 07.05.2015 р. № 0043/1704, яким ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов'язання за платежем - транспортний податок з фізичних осіб у розмірі 25000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що спірне рішення відповідача винесено в порушення норм Податкового кодексу України, є необґрунтованим та безпідставним, а тому підлягає скасуванню.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 19.05.2016 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Індустріальної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС України у Харківській області про скасування податкового повідомлення-рішення задоволено у повному обсязі.

Скасовано податкове повідомлення - рішення Індустріальної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС України у Харківській області від 07.05.2015 року №0043/1704, яким ОСОБА_1, визначено суму податкового зобов'язання за платежем - транспортний податок з фізичних осіб у розмірі 25000,00 грн.

Відповідач не погодився із таким рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить постанову скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

У відповідності до ч. 6 ст. 12 та ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинста України фіксування судового засідання 15.06.2016 року за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

У відповідності до ч. 1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 є власником автомобіля MERCEDES - BENZ, ML 350 4 MATIC, 2010 року випуску з обємом двигуна 3498 куб.см., реєстраційний номер НОМЕР_1, дата реєстрації 17.09.2013 р., що вбачається з наявної в матеріалах справи копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № САТ 293335 (а.с.18).

Належний позивачу автомобіль було за ним зареєстровано 17.09.2013 р. При цьому вказаний транспортний засіб ним було придбано 17.09.2013 році у ОСОБА_2 та перереєстровано на своє ім'я.

При цьому, згідно відповіді Регіонального сервісного центру МВС в Харківській області від 14.04.2016 № 31/20-1826 на адвокатський запит уповноваженої особи позивача, вбачається, що автомобіль MERCEDES - BENZ, ML 350 4 MATIC, 2010 року випуску з обємом двигуна 3498 куб.см. було 07.10.2010 року зареєстровано за ОСОБА_2 на підставі ВМД № 109000018/0/430609 та довідки - рахунку № КІМ202998, яка придбала вказаний автомобіль в торгівельній організації. Згодом, ОСОБА_3 придбав даний транспортний засіб у ОСОБА_2, та за таких обставин у ВРЕР № 1 ГУМВСУ м. Харкова 17.09.2013 його було перереєстровано на нового власника - позивача (а.с.34, 39).

Таким чином, дата першої реєстрації належного позивачу автомобіля на території України відбулась 07.10.2010 року.

Індустріальною об'єднаною державною податковою інспекцією м. Харкова Головного управління ДФС України у Харківській області 07.05.2015 відносно позивача винесено податкове повідомлення-рішення №0043/1704, яким позивачу було визначено суму податкового зобовязання з транспортного податку у розмірі 25000 грн. ( а.с.9).

Отримавши податкове повідомлення - рішення від 07.05.2015 року № 0043/1704 та не погодившись з ним, позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що контролюючим органом неправомірно застосовано норми Податкового кодексу України для нарахування транспортного податку щодо ОСОБА_1.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

01.01.2015 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи", яким шляхом викладення в новій редакції ст. 267 Податкового кодексу України, було введено транспортний податок.

Згідно з пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо: згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов'язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Приписами ст. 265 Податкового кодексу України визначено, що податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку; плати за землю.

Відповідно до п.п. 267.1.1 п. 267.1 ст. 267 Податкового кодексу України платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об'єктами оподаткування.

Підпунктом 267.2.1 п. 267.2 ст. 267 Податкового кодексу України (чинним на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мають об'єм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см.

Згідно з п.п. 267.5.1 п. 267.5 ст. 267 Податкового кодексу України базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25000 грн. за кожен легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Таким чином, об'єктом оподаткування є автомобілі, що використовуються до 5 років.

При цьому згідно з пп. 14.1.251 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України транспортні засоби, що використовувалися, - транспортні засоби, на які уповноваженими державними органами, в тому числі іноземними, видані реєстраційні документи, що дають право експлуатувати такі транспортні засоби.

Тобто, використання транспортного засобу пов'язується з його реєстрацією.

Колегія суддів зазначає, що згідно з п.п.14.1.163 п.14.1 ст. 14 Податкового кодексу України перша реєстрація транспортного засобу - реєстрація транспортного засобу, яка здійснюється уповноваженими державними органами України щодо цього транспортного засобу в Україні вперше.

Як вбачається з матеріалів справи, автомобіль MERCEDES - BENZ, ML 350 4 MATIC, 2010 року випуску з обємом двигуна 3498 куб.см. вперше було зареєстровано за ОСОБА_2 07.10.2010 року, а оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийнято відповідачем 07.05.2015 року.

З огляду на вказане, колегія суддів зазначає, що станом на 01.01.2015 року автомобіль не використовувався 5 років, а тому був об'єктом оподаткування у розумінні п. 267.2 ст. 267 Податкового кодексу України.

Відповідно до п. 267.4, 267.5 ст. 267 Податкового кодексу України ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до пп. 267.2.1 п. 267.2 ст. 267 Податкового кодексу України. Базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Згідно з пп. 267.6.1 пп. 267.6.2 п. 267.6 ст. 267 Податкового кодексу України обчислення суми податку з об'єкта/об'єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку. Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року).

Водночас пп. 10.1.1 п. 10.1 ст. 10 Податкового кодексу України визначено, що до місцевих податків, зокрема, належить податок на майно, в склад якого, відповідно до пп. 265.1.2 п. 265.1 ст.265 ПК України входить транспортний податок.

Відповідно до п. 10.3 ст. 10 Податкового кодексу України місцеві ради в межах повноважень, визначених цим Кодексом, вирішують питання відповідно до вимог цього Кодексу щодо встановлення податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) та встановлення збору за місця для паркування транспортних засобів, туристичного збору.

Отже, транспортний засіб, який рахується за позивачем, є об'єктом оподаткування в розумінні пп. 267.2.1. п. 267.2 ст. 267 Податкового кодексу України, а тому контролюючий орган правомірно нарахував суму транспортного податку.

Колегія суддів також зазначає, що рішення сесії органу місцевого самоврядування не може вплинути на підстави нарахування та обовязок платниками сплачувати податки та збори, оскільки такі прямо закріплені законодавцем нормами Податкового Кодексу України.

Таким чином, виходячи з викладеного, колегія суддів доходить висновку, що контролючим органом було правомірно прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення, а тому підстав для його скасування немає.

Отже, на підставі викладених вище обставин колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції дійшов помилкових висновків та порушив норми матеріального та процесуального права, через що є підстави для скасування постанови Харківського окружного адміністративного суду від 19.05.2016 року по справі №820/753/16 відповідно до статті 202 КАС України.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Індустріальної об'єднаної державної податкової інспекції м.Харкова Головного управління ДФС України в Харківській області задовольнити.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 19.05.2016р. по справі № 820/753/16 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Індустріальної об'єднаної державної податкової інспекції м.Харкова Головного управління ДФС України в Харківській області про скасування податкового повідомлення - рішення - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя ОСОБА_4
Судді ОСОБА_5 ОСОБА_6
Повний текст постанови виготовлений 21.06.2016 р.