Справа № П/811/598/15
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2016-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2016 року м. Київ К/800/37801/15

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

Олендера І.Я. (доповідача), Карася О.В., Рибченка А.О.,

провівши в порядку касаційного провадження попередній розгляд адміністративної справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Феросистема» до Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, провадження в якій відкрито за касаційною скаргою Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 2 червня 2015 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 29 липня 2015 року,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Глобинський переробний завод» (далі - позивач, ТОВ «Глобинський переробний завод») звернулось до суду першої інстанції з позовом, в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області (далі - відповідач, ДПІ) від 29.01.2015 року № .

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 2 червня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 29 липня 2015 року, адміністративний позов задоволено.

Суди попередніх інстанцій мотивували свої рішення тим, що відповідачем не доведено правомірності оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій, відповідач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить про їх скасування, як таких, що постановлені із порушенням норм матеріального та процесуального права, ухвалити нову постанову про відмову у задоволенні адміністративного позову. У доводах касаційної скарги зазначає, що позивачем порушено вимоги п.п. 198.1, 198.3, 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України (далі - ПК України), що призвело до заниження податкових зобов'язань зі сплати податку на додану вартість. Посилається на те, що будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

Касаційний розгляд справи проведено в попередньому судовому засіданні, відповідно до ст. 220-1 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС України).

Судами попередніх інстанцій встановлено наступні обставини.

Посадовими особами відповідача проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ТОВ «Феросистема» з питань правильності нарахування податкових зобов'язань та податкового кредиту з податку на додану вартість та доходів і витрат, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування податком на прибуток, по взаємовідносинам з ТОВ «Голден Марк» за серпень 2014 р., ТОВ «Інвестмент Кепітал Україна» за вересень 2014 року, за результатами якої складено акт № 8/11-23-22-02/36333345 від 14.01.2015 року.

У вказаному акті відповідачем зроблено висновок про порушення позивачем вимог п.п. 198.2, 198.3, 198.6 ст. 198 ПК України в частині заниження податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету, на загальну суму 139275 грн., в тому числі за вересень 2014 року на суму 139275 грн.

На підставі зазначеного акту перевірки, відповідачем прийняте податкове повідомлення-рішення від 29.01.2015 року № про збільшення ТОВ «Феросистема» суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість в загальному розмірі 208913 грн., з яких 139275 грн. - основний платіж, 69638 грн. - штрафні (фінансові) санкції.

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального і процесуального права, колегія суддів приходить до висновку, що зазначена касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних мотивів.

Згідно п. 198.3 ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається, виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст. 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 193.1 ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п. 201.11 ст. 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Тобто, необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість до податкового кредиту є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності, який має бути фактично здійсненим і підтвердженим належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

У перевіряємий період позивач мав господарські відносини з ТОВ «Голден Марк» та ТОВ «Інвестмент Кепітал Україна».

ТОВ «Феросистема» укладено з ТОВ «Глоден Марк» договір на перевезення вантажів автомобільним транспортом № 28-14/ТР від 02.06.2014 року, за умовами якого ТОВ «Глоден Марк» виконує перевезення вантажів та надає інші послуги позивачу відповідно до поданих заявок, маршрут перевезення, вартість послуг, строки виконання яких обумовлюються у заявках.

Фактичне виконання господарських операцій з перевезення вантажу у серпні 2014 року підтверджується заявками на перевезення вантажу, актами виконаних робіт, рахунками-фактурами, товарно-транспортними накладними, податковими накладними.

Оплата позивачем вартості придбаних транспортних послуг з урахуванням сум податку на додану вартість підтверджена відповідними розрахунковими документами.

Крім того, між ТОВ «Феросистема» та ТОВ «Інвестмент Кепітал Україна» укладено договір поставки № 78Г від 01.08.2014 року, за умовами якого позивач придбаває у ТОВ «Інвестмент Кепітал Україна» товар, якість, кількість, асортимент якого визначається у накладних.

Фактичне виконання господарських операцій з придбання товару (ферохрому, феросиліцію, силикомарганцю) у вересні 2014 року підтверджується актами приймання-передачі товару та супровідних документів, накладними, рахунками-фактурами, податковими накладними, товарно-транспортними накладними.

Оплата позивачем придбаного товару з урахуванням сум податку на додану вартість підтверджена відповідними розрахунковими документами.

Податкові накладні, отримані від контрагентів, позивачем включені до реєстру отриманих та виданих податкових накладних за відповідні податкові періоди.

Фінансово-господарські операції між позивачем та вказаними контрагентами-постачальниками відображено у податковій звітності позивача по податку на додану вартість за відповідні податкові періоди 2014 року.

ТОВ «Голден Марк» надавались позивачу транспорті послуги з перевезення товару на виконання договорів, укладених з ТОВ «Гетьман» (на поставку феромарганцю), ТОВ «Аста Трейд Груп» (на поставку чавуну, феромарганцю), ТОВ «Біржовий Університет» (на поставку ферохрому, феромарганцю), ТОВ «Вінор Комплект» (на поставку феромарганцю, чавуну), ТОВ «Роден Інвест» (на поставку чавуну, феромарганцю), ТОВ «Бабани Трейд» (на поставку марганцю металевого, чавуну, феромарганцю). Виконання умов договорів з вказаними контрагентами підтверджено належним чином оформленими первинними документами, перевезення вантажу підтверджено товарно-транспортними накладними.

Придбаний позивачем у ТОВ «Інвестмент Кепітал Україна» товар (ферохром, феросиліцій, силикомарганець) в подальшому був поставлений ТОВ «Феросистема» іншим суб'єктам підприємницької діяльності - ПП «Герон», ПАТ «Дніпроважмаш», ТОВ «Альянс-Сервіс», ТОВ «Смілянський ливарний завод», що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями відповідних договорів, первинних документів з виконання господарських операцій, договорами на транспортування товару, товарно-транспортними накладними на перевезення товару.

Позивач здійснював оплату за отримані послуги/виконані роботи шляхом безготівкових розрахунків через банківську установу з урахуванням ПДВ.

Крім того, на момент здійснення господарських операцій позивач та його контрагенти ТОВ «Голден Марк» та ТОВ «Інвестмент Кепітал Україна» були включені до Єдиного державного реєстру та перебували на обліку платників податків.

Судами попередніх інстанцій не встановлено порушення позивачем вимог законодавства, яким регламентується порядок формування податкового кредиту з податку на додану вартість, які б позбавляли позивача права на податковий кредит за наслідками здійснення господарських операцій із зазначеними контрагентами.

З огляду на викладене, колегія суддів касаційної інстанції вважає правильним висновок судів попередніх інстанцій щодо правомірності формування позивачем податкового кредиту по господарським операціям з ТОВ «Голден Марк» та ТОВ «Інвестмент Кепітал Україна», оскільки реальність таких підтверджується первинними документами, які у повній мірі відображають зміст господарської операції та її вартісні показники, а також підтверджують факт використання придбаних товарів та послуг у господарській діяльності позивача. Транспортування товарів підтверджено належним чином оформленими товарно-транспортними накладними.

Крім того, суд касаційної інстанції не бере до уваги посилання відповідача на акт неможливості проведення звірки контрагента позивача, яким встановлено його відсутність за місцезнаходженням, оскільки цей факт не може однозначно свідчити про невиконання `суб'єктами договірних зобов`язань перед позивачем, на момент виникнення спірних правовідносин юридична особа не була позбавлена права укладати з іншими суб`єктами господарювання договори, була належним чином зареєстрована.

Також, відповідачем не доведено, що укладені між позивачем і ТОВ «Голден Марк», ТОВ «Інвестмент Кепітал Україна» договори і первинні документи до них підписані не уповноваженими на те особами.

Доводи відповідача про порушення контрагентами позивача податкового законодавства суд відхиляє, оскільки за порушення податкового законодавства передбачена індивідуальна відповідальність саме для тієї особи, яка допустила таке порушення. При цьому, не спростовано належної обачності позивача при укладанні господарських договорів та не встановлено залучення до схем з ухилення від сплати податків та його обізнаність у цьому.

Відповідачем також не доведено, що контрагентам позивача визначались суми податкових зобов'язань у зв'язку із порушенням вимог податкового законодавства по вказаним господарським операціям.

Згідно правової позиції висловленій у постановах Верховного Суду України від 31.01.2011 року у справі № 21-47а10, від 31.10.2014 року у справі № 21-318а14, законодавство не ставить у залежність право платника податків на податковий кредит від дотримання вимог податкового законодавства його контрагентом.

Крім того, неприпустимість притягнення до відповідальності одного суб'єкта господарювання за неправомірні дії іншого підтверджується практикою Європейського суду з прав людини. Так, в пункті 71 рішення у справі «Булвес» АД проти Болгарії» Європейський суд з прав людини дійшов такого висновку: «... Суд вважає, що компанія-заявник не повинна нести відповідальність за наслідки невиконання постачальником його обов'язків щодо своєчасного декларування податку на додану вартість і, як наслідок, сплачувати податок на додану вартість повторно разом із пенею. Суд вважає, що такі вимоги прирівнюються до надзвичайного обтяження для компанії-заявника, що порушило справедливий баланс, який повинен був підтримуватися між вимогами загальних інтересів та вимогами захисту права власності».

Доводи касаційної скарги спростовуються викладеними вище нормами права та встановленими обставинами справи, у зв'язку з чим відсутні підстави для її задоволення та скасування оскаржуваних судових рішень.

За змістом ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 3 ст. 220-1 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 220, 220-1, 230, 231 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області відхилити, а постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 2 червня 2015 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 29 липня 2015 року у справі № П/811/598/15 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили протягом п'яти днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та оскарженню не підлягає, може бути переглянута в порядку передбаченому ст.ст. 235-244-2 КАС України.

Судді: І.Я. Олендер О.В. Карась

А.О. Рибченко