Справа № 826/22405/15
Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2016-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

15 червня 2016 року м. Київ К/800/15937/16

Суддя Вищого адміністративного суду України Мойсюк М.І., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 6 квітня 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 25 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної міграційної служби України, третя особа - Головне управління Державної міграційної служби України в м. Києві про визнання протиправними та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в:

У вересні 2015 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Державної міграційної служби України (далі - ДМСУ), третя особа - Головне управління Державної міграційної служби України в м. Києві (далі - ГУ ДМСУ) в якому просив: визнати неправомірним та скасувати рішення ДМСУ № 507-15 від 12 серпня 2015 року про відмову в оформленні документів для вирішення питання про визнання позивача біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту (далі - спірне рішення); зобов'язати ДМСУ повторно розглянути його заяву про визнання позивача біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту згідно вимог законодавства.

В обґрунтування своїх вимог зазначав, що спірний рішення не ґрунтується на вимогах закону, порушує його права, а тому ОСОБА_1 просив про задоволення позову.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 6 квітня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 25 травня 2016 року, в задоволенні позову відмовлено.

Позивач подав касаційну скаргу в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального і порушення норм процесуального права, просить ухвалені ними судові рішення скасувати та задовольнити позов.

Разом з тим, у відкритті касаційного провадження у цій справі необхідно відмовити враховуючи наступне.

За правилами частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

При цьому, згідно з положеннями частини 3 статті 211 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами касаційного оскарження є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції, з висновками якого погодився і апеляційний суд, на підставі наявних у справі даних встановив і правильно виходив з відсутності правових підстав для визнання позивача біженцем бо особою, яка потребує додаткового захисту.

Такий висновок судів попередніх інстанцій узгоджується з вимогами законодавства, яким врегульовано спірні правовідносини, зокрема, пунктом 13 статті 1 Закону України від 8 липня 2011 року № 3671-VI «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту», Конвенції про статус біженців 1951 року, Протоколу щодо статусу біженців 1967 року, Керівництва з процедур і критеріїв визначення статусу біженця Управління Верховного комісару ООН у справах біженців та Позицією УВКБ ООН від 1988 року «Про обов'язки та стандарти доказів у заявах біженців», відповідає дійсним обставинам справи та нормам матеріального та процесуального права, доводи касаційної скарги його не спростовують, такі ґрунтуються на помилковому трактуванні правових норм, а тому підстави для скасування оскаржуваних судових рішень відсутні, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Відповідно до положень пункту 5 частини 5 статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

За змістом цієї норми касаційна скарга повинна містити посилання на неправильне застосування судами норм матеріального права при вирішенні справи або порушення норм процесуального права.

Виходячи зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень, касаційна скарга є необґрунтованою, а викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки заявник не наводить підстав, які б дозволили вважати, що суди порушили норми процесуального права.

Керуючись статтями 211, 213, пунктом 5 частини 5 статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и в :

У відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної міграційної служби України, третя особа - Головне управління Державної міграційної служби України в м. Києві про визнання протиправними та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 6 квітня 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 25 травня 2016 року, відмовити.

Матеріали касаційної скарги повернути скаржнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого адміністративного

суду України М.І. Мойсюк