Справа № 806/601/16
Суддя: Іваненко Т.В.
Дата ухвалення: 2016-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Попова О.Г.
Суддя-доповідач:Іваненко Т.В.
ПОСТАНОВА

іменем України

"21" червня 2016 р. Справа № 806/601/16

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Іваненко Т.В.

суддів: Зарудяної Л.О.

Кузьменко Л.В.,

за участю секретаря судового засідання Полоневич Т.Ю.,

представника позивача та представника відповідача - УМВС України в Житомирській області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "13" травня 2016 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області, Житомирського міського відділу УМВС України в Житомирській області визнання протиправною бездіяльності, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку ,

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправною бездіяльність Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області щодо не проведення 06.11.2015 року з позивачем повного розрахунку при звільненні, стягнути з Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області заборгованість по невиплаченому грошовому забезпеченню в сумі 867 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 19412 грн. Під час розгляду справи в суді першої інстанції позивач відмовився від позовних вимог в частині стягнення 867 грн., так як сума остаточного розрахунку йому була виплачена. Посилається, в обґрунтування позову на ст.117 КЗпПУ, згідно якої роботодавець несе відповідальність за затримку розрахунку при звільненні працівника.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 13 травня 2016 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати та постановити нову, якою позов задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні доводи та вимоги апеляційної скарги підтримав. Просив її задовольнити.

Представник відповідача щодо задоволення апеляційної скарги заперечував. Просив відмовити в задоволенні. Вважає рішення суду законним та обґрунтованим.

Колегія суддів, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд встановив, що ОСОБА_3 з 09.08.2013 року по 06.11.2015 року проходив службу в органах внутрішніх справ, що підтверджується копією трудової книжки (а.с.8).

Наказом управління МВС України в Житомирській області "По особовому складу" №313 о/с від 05.11.2015 року лейтенанта міліції ОСОБА_3, дільничного інспектора міліції сектору №2 (з обслуговування Корольовського району) відділу дільничних інспекторів міліції Житомирського міського відділу УМВС України в Житомирській області звільнено з органів внутрішніх справ у запас Збройних сил за п. 64 "з" (у зв'язку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) в інші міністерства, центральні органи виконавчої влади (установи, організації)) згідно Закону України "Про Національну поліцію" та відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (а.с.28).

Наказом управління МВС України в Житомирській області "По особовому складу" №334 о/с від 06.11.2015 року внесено зміни до наказу УМВС України в Житомирській області від 05.11.2015 року №313 о/с у частині звільнення лейтенанта міліції ОСОБА_3, дільничного інспектора міліції сектору №2 (з обслуговування Корольовського району) відділу дільничних інспекторів міліції Житомирського міського відділу УМВС України в Житомирській області, вважати його звільненим згідно з пунктами 10 та 11 розділу ХІ Закону України "Про Національну поліцію" та відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил за пунктом 64 "г" (через скорочення штатів), з 06.11.2015 року (а.с.29).

На день звільнення - 06.11.2015 року УМВС України в Житомирській області не проведено із позивачем повного розрахунку при звільненні.

Остаточний розрахунок відповідачем з позивачем при звільненні був проведений 28.04.2016 року, що не заперечується сторонами.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що норми КЗпП України не можуть бути застосовані до спірних правовідносин, оскільки позивач проходив публічну службу в органах внутрішніх справ та на нього поширюється спеціальне законодавство Закон України "Про міліцію" та Інструкція про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ.

Проте колегія суддів не погоджується з даним висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно до пункту 1.6. Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженої наказом МВС від 31.12.2007 року №499 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12.03.2008 за №205/14896 (далі - Інструкція №499) грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ виплачується за місцем служби і виключно в межах асигнувань, затверджених кошторисом доходів і видатків органу, підрозділу, закладу чи установи МВС на грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ.

Згідно п.1.18. Інструкції №499 при прийнятті на службу до органів внутрішніх справ грошове забезпечення особам рядового і начальницького складу нараховується з дня призначення на посаду. У разі звільнення зі служби грошове забезпечення особі рядового чи начальницького складу виплачується до дня виключення зі списків особового складу включно.

Верховний Суд України при тлумаченні положень статей 3 Кодексу законів про працю України, 18 Закону України "Про міліцію" вказав, що за загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовані спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальну законі в (постанова від 17 липня 2015 року у справі № 21-8а15).

Правовідносини з приводу проходження служби в органах внутрішніх справ на час виникнення спірних правовідносин регулювався Законом України від 20 грудня 1990 року № 565-ХІІ "Про міліцію", Положенням про проходженням служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затверджене постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року № 114 (далі - Положення), наказами та розпорядженнями МВС України.

Зазначеними нормативними актами не врегульовано порядок відшкодування за час затримки розрахунку при звільнення працівника з органів внутрішніх справ.

Лише в пункті 1.18 Інструкції N 499 зазначено, що у разі звільнення зі служби грошове забезпечення особі рядового чи начальницького складу виплачується до дня виключення зі списків особового складу включно.

В той же час такий порядок визначений Кодексом законів про працю України .

Відповідно до приписів частини першої статті 117 КЗпПУ в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Аналізуючи вище згадані норм матеріального права, Верховний Суд України у постанові від 15 вересня 2015 року (справа № 21-1765а15) прийшов до висновку, що передбачений частиною першою статті 117 КЗпП обов'язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені статтею 116 КЗпП, при цього визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.

Отже, зазначає Верховний Суд України, не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП, тобто виплати працівникові середнього заробітку за весь час затримки розрахунку по день фактичного розрахунку. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто за весь період невиплати належних працівникові при звільненні сум.

Як встановлено судом ОСОБА_3 звільнено з органів внутрішніх справ 06.11.2015 року, а фактичний розрахунок проведено 28.04.2016 року.

Згідно повідомлення ліквідаційної комісії Житомирського МВ УМВС України середньоденне грошове утримання ОСОБА_3 становило 41,80 грн.

Отже за 174 дні затримки розрахунку середній заробіток становить 7273, 20 грн. (174*41,80=7273,20). Тож задоволенню підлягає вказана сума, а не 19412 грн., як просив позивач.

На підставі вищевикладеного колегія суддів приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до п. 4 ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "13" травня 2016 р. скасувати.

Прийняти нову постанову.

Позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Житомирського міського відділу УМВС України в Житомирській області щодо не проведення 06.11.2015 року з ОСОБА_3 повного розрахунку при звільненні.

Стягнути з Житомирського міського відділу УМВС України в Житомирській області середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 7273, 20 грн. ( сім тисяч двісті сімдесят три грн. 20 коп. ).

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Т.В. Іваненко

судді: Л.О. Зарудяна

Л.В. Кузьменко

Повний текст cудового рішення виготовлено "24" червня 2016 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3 АДРЕСА_2

3- відповідачу/відповідачам: Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області Старий Бульвар,5/37,м.Житомир,10008

4- Житомирський міський відділ Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області - вул.Лесі Українки, 17, м.Житомир,10003

5 - представник позивача ОСОБА_4, АДРЕСА_1,