Справа № 804/3620/16
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2016-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

13 червня 2016 р. Справа № 804/3620/16

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Царікова О.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України, Секретаріату Кабінету Міністрів України, Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово - комунального господарства України про зобовязання вчинити певні діі,

в с т а н о в и в:

10 червня 2016 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України, Секретаріату Кабінету Міністрів України, Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово - комунального господарства України про зобовязання субєктів владних повноважень, на підставі статті 53 Європейської конвенції з прав людини, Закону України «Про Кабінет Міністрів України» та Конституції України, поновити порушені, при розгляді звернення ОСОБА_1 БЛ-5216416 до Кабінету Міністрів України, права ОСОБА_1 як людини та громадянина України, які встановлені статтею 40, частиною першою, другою, третьою та четвертою статті 41, частиною третьою статті 42, частиною першою статті 50, частиною першою і частиною другою статті 54 Конституції України, статтею 19 Закону України «Про звернення громадян», статтею 10 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» та статтею 53 Європейської конвенції з прав людини», яка виконана у письмовій формі, містить дату складання, мій особистий підпис та направлена на адресу суду електронною поштою, у звязку із відсутністю коштів для друку та оплати поштового звязку, що не заборонено КАСУ, до розгляду, звільнити ОСОБА_1 ОСОБА_2 від сплати судового збору безпосередньо на підставі ст. 8 Конституції України та ст. 8 КАС України або на підставі ч. 1 ст. 88 КАСУ, у звязку із незадовільним матеріальним станом, відкрити провадження по справі та зобовязати відповідачів, на підставі статті 53 Європейської конвенції з прав людини, а саме: «Ніщо в цій Конвенції не може тлумачитися як таке, що обмежує чи применшує будь-які права людини та основоположні свободи, які можуть бути визнані на підставі законів будь-якої Високої Договірної Сторони чи будь-якою іншою угодою, стороною якої вона є» та Закону України «Про Кабінет Міністрів України», а саме: «щодо забезпечення економічної самостійності України та виконання Конституції та Законів України, щодо забезпечення прав і свобод людини та громадянина, створення сприятливих умов для вільного і всебічного розвитку особистості, щодо соціального захисту, охорони здоровя, охорони природи, екологічної безпеки і природокористування, щодо розроблення і виконання загальнодержавних програм економічного, науково-технічного, соціального, культурного розвитку, охорони довкілля, а також розроблення, затвердження і виконання інших державних цільових програм, щодо забезпечення розвитку і державної підтримки науково-технічного та інноваційного потенціалу держави, щодо забезпечення рівних умов для розвитку всіх форм власності», § 3 ОСОБА_3 1 та § 158 ОСОБА_3 3 Регламенту Кабінету Міністрів України, статті 15, статті 18. статті 19 закону України «Про звернення громадян», статті 40, частини першої, другою, третьою та четвертою статті 41, частини третьою статті 42, частини першої статті 50, а також частини першої і частини другої статті 54 Конституції України, ст. 3 Конституції України: «Людина її життя і здоровя, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод є головним обовязком держави», частини другої статті 19, статті 8 Конституції України, а також частини 17 Положення про Секретаріат Кабінету Міністрів України, у якому вказано, що структурні підрозділи Секретаріату відповідно до основних завдань, визначених цим Положенням, та з питань, що належать до їх компетенції: організовують та здійснюють в установленому порядку розгляд звернень громадян, адресованих Кабінету Міністрів України, Прем'єр-міністру України, Першому віце-прем'єр-міністру України, віце-премєр- міністрам України, Міністру Кабінету Міністрів України та міністру, який не очолює міністерство; забезпечують відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації" розгляд запитів на інформацію, що надходять Кабінетові Міністрів України, Секретаріатові Кабінету Міністрів України; здійснюють контроль за вирішенням порушених у зверненнях громадян питань, дотриманням законодавства про звернення громадян; забезпечують організацію та проведення особистого прийому громадян членами Кабінету Міністрів України; редагують проекти актів законодавства та інших документів, поновити порушене моє право як людини та громадянина, а саме: право ОСОБА_1 брати участь в управлінні державними справами (ч.1 ст.38 Конституції України), право на підприємницьку діяльність та право на захист у підприємницькій діяльності (ч.1 та ч.2 ст. 42 Конституції України), право на отримання обгрунтованої відповіді по суті звернення в установлений законом строк ( ст. 40 Конституції України, с г. 19 закону України «Про звернення громадян»), право на безпечне для життя і здоровя довкілля та відшкодування завданої порушенням цього права шкоди (ч.1 ст. 50 Конституції України, ст. 10 закону України «Про охорону навколишнього природного середовища»), право на захист моральних та матеріальних інтересів, що виникають у звязку з різними видами інтелектуальної діяльності (ч.1 ст. 54 Конституції України) шляхом негайного вчинення дій, а саме: зобовязати Віце-премєр-міністра, міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово- комунального господарства України ОСОБА_3 та Голову Державного агентства з енергоефективності та енергозбереження України ОСОБА_4 надати відповіді та інформацію на питання: надати документ та пояснення, а саме: якщо Мінрегіон, згідно Положення про Мінрегіон, є головним державним органом влади відповідальним за запровадження у виробництво альтернативних джерел енергії та відмовляється запроваджувати у виробництво альтернативну сировину - «Теплоагенти ОСОБА_1» для безпечного, екологічного та економічного виробництва енергії, яка як встановлено у постанові Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20.10.2015 по справі за №804/1594/15 за позовом Дніпропетровського обласного благодійного фонду «Екологія - Геос», ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до Міністерства енергетики та вугільної промисловості України «дозволяє заощаджувати бюджетні кошти, знижувати, а не підвищувати, тарифи для населення та підприємств, що в свою чергу дозволяє знижувати вартість виробництва вітчизняних товарів і послуг, підвищувати їх конкурентну здатність, створювати додаткові робочі місця, збільшувати надходження до бюджету, виключити енергетичну та економічну залежність України та забезпечити конституційні права громадян на добробут та безпечне для життя і здоровя довкілля», а також вчинити дії про внесення змін до законів України про альтернативні джерела енергії або законопроектів, які демонополізують енергетичну галузь України, то яким чином Мінрегіон планує забезпечити виконання ч.1ст.50 Конституції України, згідно якої: «Кожен має право на безпечне для життя і здоровя довкілля та на відшкодування завданої порушенням цього шкоди», а також захист права громадян на добробут шляхом демонополізації енергетичної галузі, за рахунок запровадження у виробництво альтернативної сировини - «Теплоагенти ОСОБА_6» для безпечного, екологічного та економічного виробництва енергії та зниження, а не підвищування, тарифів для населення та підприємств, що в свою чергу дозволяє знижувати вартість виробництва вітчизняних товарів і послуг, підвищувати їх конкурентну здатність, створювати додаткові робочі місця, збільшувати надходження до бюджету, а також забезпечити право ОСОБА_1 на підприємницьку діяльність визначене ч.1 та ч.З ст.42 Конституції України, а також поновити порушене посадовими особами державних органів влади право ОСОБА_1 брати участь в управлінні державними справами (ч.1ст. 38 Конституції України), право на підприємницьку діяльність та право на захист у підприємницькій діяльності (ч.1 та ч.2 ст. 42 Конституції України), право на отримання обґрунтованої відповіді по суті звернень в установлений законом строк (40 Конституції України), право на безпечне для життя і здоровя довкілля та відшкодування завданої порушенням цього права шкоди (ч.1 ст. 50 Конституції України), право на захист моральних та матеріальних інтересів, що виникають у звязку з різними видами інтелектуальної діяльності (ч.1 ст.54 Конституції України).

Вивчивши подані позовні матеріали, суд дійшов висновку, що адміністративний позов подано з порушенням вимог, встановлених статтею 106 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), і підлягає залишенню без руху з наступних підстав.

Згідно ч. 3 ст. 106 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати.

Порядок обчислення та справляння судового збору визначений Законом України "Про судовий збір".

01 вересня 2015 року набрав законної сили Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору" від 22.05.2015 № 484/VIII, згідно з яким внесено зміни до Закону України "Про судовий збір", в тому числі щодо ставок судового збору.

У відповідності до п.п. 1) п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір"(зі змінами, внесеними Законом України № 484-VІІI від 22.05.2015, які набрали законної сили з 01.09.2015) ставка судового збору за подання адміністративного позову немайнового характеру, який поданий фізичною особою становить 0,4 розміру мінімальної заробітної плати.

Предметом позову є вимоги позивача про зобовязання вчинити певні дії (вимога немайнового характеру).

Таким чином, за подання адміністративного позову позивачу необхідно сплатити судовий збір за вимоги немайнового характеру в розмірі 551,20 грн.

Проте, як вбачається з матеріалів адміністративного позову, позивачем не надано документа, що підтверджує сплату судового збору за подання адміністративного позову.

Відповідно до п. 5 ст. 106 КАС України, у разі необхідності у позовній заяві зазначаються клопотання про звільнення від сплати судового збору; про звільнення від оплати правової допомоги і забезпечення надання правової допомоги, якщо відповідний орган відмовив особі у забезпеченні правової допомоги; про призначення судової експертизи; про витребування доказів; виклик свідків тощо.

У прохальній частині адміністративного позову позивач просить суд звільнити від сплати судового збору.

Право на звернення до суду за захистом порушених прав передбачено ст. 55 Конституції України, згідно з якою кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб; кожен має право будь-якими не забороненими законом способом (в тому числі і судовому порядку) захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Для звернення до суду в порядку цивільного, господарського та адміністративного судочинства обовязковою умовою є сплата судового збору, що передбачено Законом України "Про судовий збір".

Відповідно до ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 №3674-VI (зі змінами, внесеними згідно із Законом № 590-VII від 19.09.2013) визначено вичерпний перелік осіб, які звільняються від сплати судового збору:

1) позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі;

2) позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, а також смертю фізичної особи;

3) позивачі - у справах про стягнення аліментів;

4) позивачі - у справах щодо спорів, повязаних з виплатою компенсації, поверненням майна, або у справах щодо спорів, повязаних з відшкодуванням його вартості громадянам, реабілітованим відповідно до Закону України "Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні";

5) особи, які страждають на психічні розлади, та їх представники - у справах щодо спорів, повязаних з розглядом питань стосовно захисту прав і законних інтересів особи під час надання психіатричної допомоги;

6) позивачі - у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення;

7) громадяни, які у випадках, передбачених законодавством, звернулися із заявами до суду щодо захисту прав та інтересів інших осіб;

8) інваліди Великої Вітчизняної війни та сімї воїнів (партизанів), які загинули чи пропали безвісти, і прирівняні до них у встановленому порядку особи;

9) інваліди I та II груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів;

10) позивачі - громадяни, віднесені до 1 та 2 категорій постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи;

11) виборці - у справах про уточнення списку виборців;

12) військовослужбовці, військовозобовязані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, повязаних з виконанням військового обовязку, а також під час виконання службових обовязків;

13) учасники бойових дій, ОСОБА_3 України - у справах, повязаних з порушенням їхніх прав;

14) позивачі - у справах у порядку, визначеному статтею 12 Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту";

15) фізичні особи (крім субєктів підприємницької діяльності) - кредитори, які звертаються з грошовими вимогами до боржника щодо виплати заборгованості із заробітної плати, зобовязань внаслідок заподіяння шкоди життю та здоровю громадян, виплати авторської винагороди та аліментів, - після оголошення про порушення справи про банкрутство, а також після повідомлення про визнання боржника банкрутом;

16) позивачі - за подання позовів щодо спорів, повязаних з наданням статусу учасника бойових дій відповідно до пунктів 19, 20 частини першої статті 6 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

З огляду на викладене, позивач не відносяться до осіб, які звільнені від сплати судового збору та повинні сплачувати судовий збір за подання адміністративного позову до суду.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 8 Закону України "Про судовий збір", враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Згідно з ч. 1 ст. 88 КАС України, суд враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх від оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Позивачем до матеріалів позовної заяви додані документи про отримання субсидії, що підтверджує незадовільний матеріальний стан, копії документів про прибуток та про витрати пенсії на продукти, ліки та оплату енергоносіїв.

Суд вважає, що копія повідомлення про надання субсидій № 032587 ОСОБА_1 не є підтвердженням скрутного становища останнього та неможливості сплати ним судового збору, тим більше, що позивачем не надано відомостей про його сукупні доходи у 2016 році.

Надані позивачем чеки про оплату харчових продуктів, придбаних в ТОВ «АТБ -Маркет», та лікарських засобів - в аптеках взагалі не підтверджують, що вказані товари придбавалися саме позивачем і не можуть свідчити про його скрутне матеріальне становище, а лише підтверджують факт придбання якоюсь особою цих товарів.

Надані позивачем копії чеків про видачу коштів в ПАО «ОСОБА_7 Дніпро», копії чеків про оплату за використання енергоносіїв також не підтверджують факт скрутного матеріального становища позивача, а лише підтверджують факт саме зняття коштів з рахунку в ПАО «ОСОБА_7 Дніпро» та сплату послуг за електропостачання.

Інших доказів на підтвердження скрутного матеріального становища позивача не надано.

Також слід зазначити, що в позовній заяві, окрім наведеного вище, ОСОБА_1 просить на підставі ст.8 Конституції України та ст.88 КАС України звільнити його від сплати судового збору.

Однак, посилання позивача на наведені вище норми чинного законодавства не звільняють останнього від сплати судового збору за подання адміністративного позову.

Так, частиною 1 статті 66 Конституції України встановлено, що кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.3 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви передбаченої процесуальним законодавством.

При цьому частиною 2 статті 3 Закону України "Про судовий збір" встановлено вичерпний перелік заяв, скарг та клопотань, за подання яких судовий збір не справляється, і позовна заява ОСОБА_1 під цей перелік не підпадає.

Також позивач не належить до вичерпного переліку осіб, яким встановлено пільгу у вигляді звільнення від сплати судового збору під час розгляду справ в усіх судових інстанціях відповідно до ст.5 Закону України "Про судовий збір".

За змістом ст.8 Закону України "Про судовий збір", враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Як зазначалося вище, підстави для звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору через майновий стан останнього відсутні.

Наявність у позивача права на звернення до суду не виключає наявність у останнього обовязку дотримуватися вимог чинного процесуального законодавства при реалізації такого права, зокрема, обовязку щодо сплати судового збору.

З огляду на вищенаведене, клопотання позивача про звільнення його від сплати судового збору задоволенню не підлягає. Таким чином, для дотримання вимог до позовної заяви, встановлених приписами ст.106 КАС України, позивачеві слід сплатити судовий збір.

Так, за подання позовної заяви немайнового характеру фізичною особою сплачується 1 розмір мінімальної заробітної плати, що, виходячи із розміру мінімальної заробітної плати станом на 01.01.2016 року становить 551,20 грн.

Відповідно до ч.3 ст.6 Закону України "Про судовий збір", за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Отже, враховуючи наведене, позивачеві слід сплатити судовий збір відповідно до вимог Закону України "Про судовий збір" у розмірі 551,20 грн. за кожну з заявлених позовних вимог немайнового характеру, за наступними реквізитами:

Отримувач: УДКСУ у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська Дніпропетровської області

Код ЄДРПОУ(отримувача): 37989253

Рахунок: 4008 за кодом бюджетної класифікації доходів: 22030001

Банк: ГУ ДКСУ у Дніпропетровській області м. Дніпропетровськ

МФО: 805012.

Частиною другою статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 105 КАС України адміністративний позов подається до адміністративного суду у формі письмової позовної заяви особисто позивачем або його представником. Позовна заява може бути надіслана до адміністративного суду поштою.

Поданий адміністративний позов надійшов на адресу суду засобами телекомунікаційного звязку, однак, направлення позову електронною поштою процесуальним законодавством не передбачено, у звязку із чим позовна заява не може бути прийнята до розгляду та підлягає залишенню без руху.

Крім того, згідно із п.4 ч.1 ст.106 Кодексу адміністративного судочинства в позовній заяві зазначається зміст позовних вимог згідно з частинами четвертою і п'ятою статті 105 КАС України.

Як зазначалося вище, позивачем у даному адміністративному позові зазначено ОСОБА_1

При цьому, доказів на підтвердження адміністративно процесуальної дієздатності позивача, а саме: здатності особисто здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обовязки щодо подання даної позовної заяви (копії паспорту позивача тощо) надано не було.

Крім того, відповідно до п.4 ч.1 ст.106 КАС України зміст позовних вимог згідно з частинами четвертою і п'ятою статті 105 цього Кодексу і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів, - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів.

В поданій позовній заяві, позивачем не обґрунтовано свої вимоги до кожного з відповідачів.

У звязку з чим позивачу потрібно уточнити позовні вимоги щодо кожного з відповідачів.

Відповідно до ч. 1 ст. 108 КАС України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтею 106 КАС України, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху і встановлює строк для їх усунення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 106, 108, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя,-

у х в а л и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України, Секретаріату Кабінету Міністрів України, Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України про зобовязання вчинити певні дії залишити без руху.

Встановити позивачу строк до 23 червня 2016 року, для усунення недоліків шляхом надання до суду:

-належним чином оформленої позовної заяви, а саме оригіналу такої позовної заяви;

- документа про сплату судового збору за подання адміністративного позову в розмірі 551, 20 грн.

- докази на підтвердження адміністративно-процесуальної дієздатності (копія паспорту позивача)

- належним чином засвідчених копій документів, доданих до адміністративного позову для відповідача у справі.

- належним чином оформленого адміністративного позову з урахуванням вимог п. 4 ч. 1 ст. 106 КАС України ( уточнити позовні вимоги щодо кожного з відповідачів у справі).

Розяснити заявнику, що відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 108 КАС України заява повертається заявникові, якщо він не усунув недоліки заяви, яку залишено без руху.

Копію ухвали направити особі, що звернулася із позовною заявою.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 5-денний строк з дня проголошення ухвали. Якщо ухвалу було постановлено у письмовому провадженні або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії ухвали суду безпосередньо в суді, то п'ятиденний строк на апеляційне оскарження ухвали суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії ухвали суду.

Суддя О.В. Царікова