Справа № 820/2992/16
Суддя: Панченко О.В.
Дата ухвалення: 2016-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

21 червня 2016 р. № 820/2992/16

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Панченко О.В., розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду в м. Харкові справу за адміністративним позовом Південної об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС Харківської області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач - Південна об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Харківській області, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд стягнути з ОСОБА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1, заборгованість перед бюджетом у розмірі 12061,86 грн., перерахувавши кошти на р/р 0278, банк отримувача УДКСУ у Кегичівському районі Харківської області код 38008619 МФО 851011.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ОСОБА_1 перебуває на обліку у Південній ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області та має податковий борг з орендної плати за земельну ділянку перед бюджетом на суму 12061,86 грн. Не виконання відповідачем свого податкового обов'язку щодо сплати податку в строки та у розмірах, встановлених Податковим кодексом України, слугувало підставою для звернення контролюючого органу до суду з даним позовом.

Представник позивача - Південної об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Харківській області прибув у судове засідання, та склав на адресу суду заяву, в якій просив суд розглядати справу без участі представника позивача (а.с. 23).

Відповідач - ОСОБА_1, у судове засідання не прибув, повноваженого представника не направив, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений судом належним чином, в порядку, передбаченому ст.ст. 33-35 Кодексу адміністративного судочинства України, конверт з судовою кореспонденцією повернувся на адресу суду з відміткою "за закінченням терміну зберігання". (а.с.17-22).

Оскільки визначене ч. 1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завдання адміністративного судочинства залишається незмінним при розгляді будь-якої адміністративної справи, в тому числі і справи за позовом суб'єкта владних повноважень, і дотримання вказаного завдання є обов'язковим в силу приписів ч.2 ст.19 Конституції України, то з огляду на приписи ст.41, ч.4 ст.122, ч.6 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, зібравши докази, що в своїй сукупності повно та всебічно висвітлюють обставини спірних правовідносин, доходить висновку, що справа має бути розглянута та вирішена на підставі наявних в ній доказів в порядку письмового провадження

Розглянувши матеріали справи, вивчивши доводи позову, дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав та мотивів.

За матеріалами справи судом встановлено, що відповідач - ОСОБА_1, перебуває на податковому обліку у Південній ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області як платник податків, зокрема з орендної плати за земельну ділянку.

Вирішуючи питання про наявність правових підстав для задоволення позову контролюючого органу, судом враховується, що як платник податків, зборів (обов'язкових платежів) відповідач ч.1 ст.67 Конституції України зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно з приписами п.п. 16.1.4. ст. 16 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до положень п.п. 36.1. ст. 36 Податкового кодексу України, податковим обов'язком визнається обов'язок платника податків обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Відповідно до положень статей 269, 270, 271 ПК України, платниками податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв); землекористувачі.

Об'єктами оподаткування є: земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні; земельні частки (паї), які перебувають у власності.

Базою оподаткування є: нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом; площа земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено.

Приписами п.287.3 ст.287 ПК України передбачено, що податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Відповідно до приписів п. 54.1 ст. 54 Податкового кодексу України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

При цьому, відповідно до положень пп.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України, сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання, є податковим боргом платника податків.

Пунктом 30 статті 2 Бюджетного Кодексу України податкові органи визначені як органи стягнення, яким відповідно до закону надано право стягнення до бюджету податків, зборів (обов'язкових платежів) та інших надходжень.

Дослідивши наявні у справі документи, суд з'ясував, що до складу заявленої до стягнення спірної суми податкового боргу входить заборгованість по оплаті грошового зобов'язання з орендної плати фізичних осіб, що виник на підставі податкових повідомлень - рішень № 9803-20 від 30.06.2014 року на суму 5071,27 грн. (а.с.6) та № 672-00 від 30.06.15 року на суму 6387,89 грн.

Крім того, контролюючим органом за несвоєчасно сплату заборгованість по оплаті орендної плати фізичних осіб нараховано штрафну санкцію згідно податкового повідомлення - рішення № від 17.09.2014 на суму 602.70 коп. (а.с 8).

Сума несплаченого узгодженого податкового зобов'язання по заявленому платежу підтверджуються обліковою карткою відповідача (а.с.9).

Застосовуючи заходи, направлені на погашення податкового боргу платника податків, контролюючим органом, зокрема сформовано та надіслано відповідачу податкову вимогу форми "Ф" №1684-23 від 03.12.2015 року (а.с.10).

Дослідивши згадану вище податкову вимогу "Ф" №1684-23 від 03.12.2015 року, суд відзначає, що за формою, змістом, підставами прийняття оглянуте рішення відповідає повноваженням органів державної податкової служби України та способу їх реалізації, які визначені ст.ст.54, 59 Податкового кодексу України. Явних недоліків форми, змісту або підстави походження оглянутий правовий акт індивідуальної дії не має.

Визначений ст.57 Податкового кодексу України строк виконання податкового обов'язку у спірних правовідносинах скінчився. Управлінська функція з направлення податкової вимоги відповідно до ст.59 Податкового кодексу України суб'єктом владних повноважень виконана, 60 календарних днів з дати направлення ОДПІ на адресу платника податків - боржника податкової вимоги форми "Ф" №1684-23 від 03.12.2015 року минули, обов'язком по надісланню повторно нової вимоги на новостворену заборгованість податковий орган законом не обтяжений, адже згідно з п.59.5 ст.59 Податкового кодексу України у разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Доказів припинення податкового обов'язку щодо заявленої до стягнення суми боргу відповідно до положень ст.ст.37, 38 Податкового кодексу України шляхом виконання або у інші способи сторони до суду не подали, а судом самостійно при виконанні вимог ст.11 КАС України в частині офіційного з'ясування всіх обставин по справі таких доказів не виявлено.

Існування підстав для застосування до спірної суми заборгованості положень ст.101 Податкового кодексу України судом в ході вирішення спору не знайдено.

Розв'язуючи спір, суд зауважує, що відповідно до ч.1 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

За визначенням ч.1 ст.69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Положеннями статті 86 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні (ч.1 ст.86); ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили (ч.2 ст.86); суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності (ч.3 ст.86).

Керуючись приписами ст.11 КАС України, а також наведених норм процесуального закону, оцінивши добуті докази в їх сукупності, суд доходить висновку, що відповідач як платник податків обтяжений обов'язком здійснити платіж на корить державного бюджету. Визначений ст. 57 Податкового кодексу строк виконання обов'язку відповідача по здійсненню платежу у спірних правовідносинах збіг. У матеріалах справи відсутні фактичні дані, які б засвідчували належне виконання платником згаданого обов'язку у спосіб перерахування грошових коштів, або припинення цього обов'язку в інші способи згідно положень ст.ст. 37, 38 Податкового кодексу України.

Розглядаючи справу, суд бере до уваги, що в силу ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Оскільки судовим розглядом не встановлено факту порушення заявленою суб'єктом владних повноважень вимогою прав та охоронюваних законом інтересів платника податків у сфері публічно-правових відносин, то позов належить задовольнити, адже обґрунтованість заявленої вимоги підтверджена добутими судом і долученими до матеріалів справи доказами.

Керуючись ст.ст.8 та 19 Конституції України, ст.ст.7-11, 158-163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Південної об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС Харківської області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1 заборгованість перед бюджетом у розмірі 12061,86 грн. (дванадцять тисяч шістдесят одна грн. 86 коп.), перерахувавши кошти на р/р 0278, банк отримувача УДКСУ у Кегичівському районі Харківської області код 38008619 МФО 851011.

Постанова набирає законної сили згідно з ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова чи ухвала суду не набрала законної сили.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду згідно з ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: шляхом подачі через Харківський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її проголошення (у разі застосування судом ч. 3, ст. 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, у разі повідомлення суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених ч.4 ст.167 цього Кодексу, про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду) апеляційної скарги з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Суддя О.В. Панченко