Справа № 815/7108/14
Суддя: Тарасишина О.М.
Дата ухвалення: 2016-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/7108/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2016 року 09 год. 05 хв. м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Тарасишиної О.М., судді Вовченко О.А., судді Потоцької Н.В., розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України про визнання протиправними та скасування рішень, -

ВСТАНОВИВ:

З позовом до суду звернувся ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України про визнання протиправними та скасування рішення Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) Міністерства юстиції України про застосування до арбітражного керуючого ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляд позбавлення права на здійснення діяльності арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), що було оформлено протоколом її засідання від 29.09.2014 року №19/09/2014; та п. 4 Наказу Міністерства юстиції України №1924/5 від 17.11.2014р. «Про анулювання свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) 08.02.2014р. №84 від 08.02.2013р., видане ОСОБА_1 на підставі подання Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) про застосування до арбітражного керуючого дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) від 29.09.2014р. №119 та протоколу її засідання від 29.09.2014р. №19/09/14».

Ухвалою суду від 19 грудня 2016 року відкрито провадження по справі.

Справа розглядалась колегіально у складі головуючого судді Токмілової Л.М., суддів .Вовченко О.А., Потоцької Н.В.

18.05.2016 року здійснено повторний автоматичний перерозподіл головуючого по справі та справу передано судді Тарасишиній О.М.

Ухвалою від 20 травня 2016 року справу прийнято до свого провадження.

У судове засідання 14.06.2016 року з'явився представник позивача, представник відповідача, повідомлений про дату, час та місце судового засідання, не з'явився.

Відповідно до ч.6 ст.128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Відтак, згідно ч.6 ст.128 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Проаналізувавши положення чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, враховуючи обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що на підставі наказу Міністерства юстиції України від 25.01.2013 року №175/5 ОСОБА_1 видано свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) від 08.02.2013 року № 84.

Листом від 30.04.2014 року № 10-18/3137 Головне управління юстиції в Одеській області звернулось до Міністерства юстиції України з прохання розглянути питання щодо проведення позапланової перевірки діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_1 з питання неподання у встановлений строк документів обов'язкової звітності, передбаченої Порядком подання арбітражними керуючими (розпорядниками майна, керуючими санацією, ліквідаторами) обов'язкових відомостей (інформації), затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 18.01.2013 року № 130/5.

У відповідь на вказаний лист Головного управління юстиції в Одеській області листом від 10.06.2014 року № 3305-0-32-14/132 Міністерство юстиції України надано доручення Головному управлінню юстиції в Одеській області провести позапланову перевірку діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_1

Беручи до уваги отримане доручення Міністерства юстиції України, 28.08.2014 року Головним управлінням юстиції в Одеській області прийнято наказ № 460/03-07 «Про проведення позапланової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_1», яким створено комісію для проведення позапланової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_1, якій доручено у період з 15.08.2014року по 19.08.2014 року провести таку перевірку за місцезнаходженням органу контролю. Предметом позапланової невиїзної перевірки визначено неподання у встановлений строк документів обов'язкової звітності.

У зв'язку із надходженням до Головного управління юстиції в Одеській області листа ОСОБА_1 про перенесення терміну проведення перевірки наказом Головного управління юстиції в Одеській області від 14.08.2014 року № 476/03-07 внесено зміни до наказу Головного управління юстиції в Одеській області від 28.08.2014 року №460/03-07 «Про проведення позапланової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_1», відповідно до яких термін проведення такої перевірки визначено у період з 26 серпня 2014 року по 28 серпня 2014 року (а.с.37).

З урахуванням наведених змін до наказу Головним управлінням юстиції в Одеській області направлено позивачеві лист від 14.08.2014 року № 20210/10-21 (а.с.11), яким позивача повідомлено про перенесення терміну перевірки та направлено відповідне повідомлення про проведення позапланової невиїзної перевірки від 14.08.2014 року № б/н (а.с. 12), посвідчення про проведення позапланової невиїзної перевірки від 14.08.2014 року № 64 (а.с. 13), а також запит про надання документів для проведення позапланової невиїзної перевірки, зокрема, письмових пояснень з посиланням на норми чинного законодавства України з питань, що є предметом перевірки, а також копій документів, що підтверджують подання до територіального органу з питань банкрутства документів обов'язкової звітності у порядку та строки, передбачені Порядком подання арбітражними керуючими (розпорядниками майна, керуючими санацією, ліквідаторами) обов'язкових відомостей (інформації), затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 18.01.2013 року № 130/5.

На підставі подання Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) про застосування до арбітражного керуючого дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) від 29.09.2014р. №119 та протоколу її засідання від 29.09.2014р. №19/09/14» наказом Міністерства юстиції України №1924/5 від 17.11.2014р. «Про анулювання свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) анульовано свідоцтво №84 від 08.02.2013р., видане ОСОБА_1.

Позивач вважає, що рішення Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) Міністерства юстиції України про застосування до арбітражного керуючого ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляд позбавлення права на здійснення діяльності арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), що було оформлено протоколом її засідання від 29.09.2014 року №19/09/2014; та п. 4 Наказу Міністерства юстиції України №1924/5 від 17.11.2014р. «Про анулювання свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) 08.02.2014р. №84 від 08.02.2013р., видане ОСОБА_1 на підставі подання Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) про застосування до арбітражного керуючого дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) від 29.09.2014р. №119 та протоколу її засідання від 29.09.2014р. №19/09/14» є протиправними та прийняті в супереч вимог чинного законодавства, оскільки були фактично прийняті на підставі акту про відмову в проведені перевірки.

Згідно з п. 1 Положення про Міністерство юстиції України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.07.2014 року № 228, Мін'юст є державним органом з питань банкрутства. Пунктом 7 згаданого Положення передбачено, що Мін'юст здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку головні управління юстиції Мін'юсту в Автономній Республіці Крим, в областях, мм. Києві та Севастополі, а також районні, районні у містах, міські (міст обласного значення), міськрайонні, міжрайонні управління юстиції.

Відповідно до п. 3 Положення про Головні управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 23.06.2011 року № 1707/5, реалізація державної правової політики, державної політики з питань банкрутства є одним з головних завдань головного управління юстиції в областях.

Згідно з пп. 4.29. вказаного Положення головне управління юстиції відповідно до покладених на нього завдань здійснює за дорученням Міністерства юстиції України контроль за діяльністю арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів).

Згідно з положеннями ст. 1 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» арбітражний керуючий - фізична особа, призначена господарським судом у встановленому порядку в справі про банкрутство як розпорядник майна, керуючий санацією або ліквідатор з числа осіб, які отримали відповідне свідоцтво і внесені до Єдиного реєстру арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України. Статтею 106 вказаного Закону визначені форми контролю за діяльністю арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів).

Контроль за діяльністю арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією або ліквідаторів) та порядок притягнення їх до дисциплінарної відповідальності регулюються ст.ст.106-113 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» та Порядок контролю за діяльністю арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), згідно п.1.4 якого, встановлено процедуру організації та проведення перевірок діяльності арбітражних керуючих; повноваження осіб, які здійснюють перевірки; права й обов'язки арбітражних керуючих; порядок оформлення результатів перевірки; порядок підготовки за результатами перевірки подання на Дисциплінарну комісію арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) про застосування до арбітражного керуючого дисциплінарного стягнення.

Частиною 2 ст. 106 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» встановлено, що позапланові виїзні та невиїзні перевірки здійснюються за зверненнями громадян чи юридичних осіб, якщо з таких звернень вбачається необхідність проведення додаткового контролю з боку державного органу з питань банкрутства. Для проведення невиїзної перевірки державний орган з питань банкрутства надсилає арбітражному керуючому (розпоряднику майна, керуючому санацією, ліквідатору) письмовий запит у межах предмета звернення. У зазначений в запиті строк арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор) надсилає державному органу з питань банкрутства вмотивовану відповідь та копії відповідних документів.

З положень наведеної норми закону вбачається, що нею визначена єдина підстава для проведення позапланових перевірок арбітражних керуючих, яка пов'язується із наявністю звернень громадян чи юридичних осіб, якщо з таких звернень вбачається необхідність проведення додаткового контролю з боку державного органу з питань банкрутства. Інших підстав для проведення позапланових перевірок діяльності арбітражних керуючих законом не передбачено. Посилання представника відповідачів на те, що перевірку призначено та здійснено за зверненням юридичної особи відповідно до зазначеної норми, суд оцінює критично оскільки до суду не надано жодного письмового доказу в обґрунтування вказаної обставини. При цьому суд вважає помилковою позицію відповідача - (Головного управління юстиції в Одеській області), що їх звернення до Міністерства юстиції України підпадає під положення закону, що «за заявою юридичних осіб можуть здійснюватись позапланові перевірки», так як ототожнення контролюючого органу в цій сфері з юридичною особою за заявою якої може бути проведена перевірка допускає зловживання з боку контролюючого органу, оскільки в цьому випадку Головне управління юстиції в Одеській області виступає одразу в якості двох осіб: особи, яка подала до контролюючого органу заяву і заявила про порушення та особи яка перевіряє її обґрунтованість та вживає заходи впливу, що не відповідає змісту цієї норми Закону яку вклав в неї законодавець.

Поряд з цим, відповідно до Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» наказом Міністерства юстиції України від 27.06.2013 року №1284/5 затверджено Порядок контролю за діяльністю арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), п. 2.6. якого поряд із визначеною у Законі підставою для проведення позапланових перевірок наведено й інші, зокрема, неподання або подання не в повному обсязі в установлений строк арбітражним керуючим документів обов'язкової звітності або виявлення недостовірності даних у документах обов'язкової звітності, поданих арбітражним керуючим.

Суд зазначає, що питання правомірності дій відповідача щодо видачі доручення щодо проведення позапланової невиїзної перевірки, а також прийняття наказу про проведення позапланової невиїзної перевірки діяльності позивача, було предметом розгляду адміністративної справи № 815/6443/14, так постановою Одеського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2014 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Головного управління юстиції в Одеській області про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування наказу від 08.08.2014 року №460/03-07 та визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління юстиції в Одеській області від 08.08.2014 року №460/03-07 (зі змінами, внесеними наказом Головного управління юстиції в Одеській області від 14.08.2014 року №476/03-07), яким призначено проведення позапланової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_1 в період з 26 серпня по 28 серпня 2014 року. Окрім того, судом визнано протиправними дії Міністерства юстиції України щодо видачі доручення щодо проведення позапланової невиїзної перевірки від 10.06.2014 року № 3305-0-32-14/13.2 (рішення набрало законної сили 19.04.2016 року).

Відтак, суд дійшов висновку, що оскільки рішення Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) Міністерства юстиції України про застосування до арбітражного керуючого ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляд позбавлення права на здійснення діяльності арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), що було оформлено протоколом засідання від 29.09.2014 року №19/09/2014 та п. 4 Наказу Міністерства юстиції України №1924/5 від 17.11.2014р. «Про анулювання свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) 08.02.2014р. №84 від 08.02.2013р., видане ОСОБА_1 на підставі подання Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) про застосування до арбітражного керуючого дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) від 29.09.2014р. №119 та протоколу її засідання від 29.09.2014р. №19/09/14», були прийняті в межах проведення позапланової невиїзної перевірки позивача, яка постановою Одеського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2014 року у справі 815/6443/14, яке набрало законної сили була визнана такою, яка призначена протиправно, відтак відповідач приймаючи оскаржувані рішення діяв у спосіб, що не передбачений Конституцією та законами України

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно із ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації.

З аналізу вказаної правової норми випливає, що рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень повинні бути прийняті чи здійснені в межах компетенції відповідного органу та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, не порушувати інтересів держави, прав та інтересів фізичних та юридичних осіб, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), відповідати вимогам діючого законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 69 та ч. 1 ст. 70 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Відповідно до ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Частиною 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно зі ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З урахуванням зазначеного, на підставі встановлених в судовому засіданні фактів та обставин, враховуючи, що мотивація та докази, наявні в матеріалах адміністративної справи, не дають адміністративному суду підстав для постановлення висновків, які б спростовували правову позицію позивача, а відповідачем не доведено суду обставини, на яких ґрунтуються його заперечення проти позову, відтак, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Керуючись ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 159 - 163, 167, 254 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України про визнання протиправними та скасування рішень - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) Міністерства юстиції України про застосування до арбітражного керуючого ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляд позбавлення права на здійснення діяльності арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), що було оформлено протоколом засідання від 29.09.2014 року №19/09/2014;

Визнати протиправним та скасувати п. 4 Наказу Міністерства юстиції України №1924/5 від 17.11.2014р. «Про анулювання свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) 08.02.2014р. №84 від 08.02.2013р., видане ОСОБА_1 на підставі подання Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) про застосування до арбітражного керуючого дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) від 29.09.2014р. №119 та протоколу її засідання від 29.09.2014р. №19/09/14».

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня проголошення постанови. Якщо рішення було прийняте у письмовому провадженні або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії такого рішення. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили у відповідності зі статтею 254 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Тарасишина

Суддя О.А. Вовченко

Суддя Н.В. Потоцька