Справа № 2-а-75/11
Суддя: Скляренко С. О.
Дата ухвалення: 2011-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа 2-а-75/11
П О С Т А Н О В А

Іменем України

27 січня 2011 року суддя Ленінського районного суду м. Харкова Скляренко С.О., розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Харківському районі Харківської області про призначення та виплату державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, в розмірах, встановлених законом, суд

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до Управління пенсійного фонду України в Харківському районі Харківської області, в якому просить суд визнати неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в Харківському районі Харківської області. Зобовязати відповідача призначити, нарахувати та виплатити позивачу по справі державну пенсію у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, виходячи виключно із законодавчо визначеного розміру мінімальної пенсії за віком на момент виплати, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» починаючи з 17 червня 2010 року з урахуванням виплачених сум.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що є інвалідом 2-ї групи внаслідок аварії на ЧАЕС, віднесений до 1-ї категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Позивач вказав, що відповідно до Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» йому належить виплачуватися пенсія, розмір якої для інвалідів 2-ї групи не повинен бути менший восьми мінімальних пенсій за віком. Крім того, позивач вказав, що відповідно до ст. 50 вищевказаного Закону йому повинна виплачуватись додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком. Відповідач всупереч діючому законодавству України здійснює виплату основної та додаткової пенсії в розмірах, які не відповідають вимогам ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», та відмовляється в добровільному порядку нарахувати йому пенсію на належному рівні.

В письмових запереченнях представник відповідача просить суд відмовити у задоволенні адміністративного позову, зазначаючи, що позивач знаходиться на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Харківському районі Харківської області та отримує пенсію по інвалідності 2 групи внаслідок захворювання, пов'язаних при ліквідації аварії на ЧАЄС відповідно до статті 54 Закону України «Про соціальний статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Пенсійне забезпечення осіб, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, учасникам ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС здійснюється згідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796 від 28.02.1991 року, Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058 від 09.07.2003 року та на підставі Постанов Кабінету Міністрів України. Стаття 49 Закону № 796 закріплює норму у відповідності до якої пенсії особам, віднесеним до категорій 1,2,3,4, встановлюються у вигляді: державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Державна пенсія особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4, призначається у відповідності до ст. 54 Закону № 796 (в редакції Закону станом на 01.01.2007 року), частина 4 якої встановлює, що в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими по II групі інвалідності - 8 мінімальних пенсій за віком.

Додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам віднесеним до категорії І згідно ст. 50 Закону № 796 (в редакції Закону станом на 01.01.2007 року) призначається у розмірах: інвалідам II групи - 75 процентів мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до частини 7 статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання і пенсій у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України.

На підставі цієї норми Управління при нарахуванні основної та додаткової пенсії позивачу керувалося нормами Постанови КМУ «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян» від 16.07.2008 року № 654, в якій зазначено, що з 1 липня 2008 року встановлено доплату окремим категоріям з тим, щоб їх пенсія (без урахування надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, пенсій за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат, встановлених законодавством, тобто основний розмір пенсії), зокрема розмір пенсії учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 1986 році, інвалідів 2 групи досягає 1326 грн.

Постановою КМУ від 28.05.2008 року № 530 встановлено, що особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» виплачується інвалідам 2 групи у розмірі 15% прожиткового мінімуму, встановленого законом, для осіб, які втратили працездатність.

Розмір пенсій, встановлений частиною 4 статті 54 Закону 796, був визначений, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, який для цієї категорії пенсіонерів законодавчо встановлено не був.

Оскільки ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, однак ч. 3 вказаної статті встановлює мінімальний розмір пенсії за віком виключно для визначення розмірів пенсії, призначених згідно з цим законом. Тобто, мінімальний розмір пенсії, визначений абзацом 1 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» щодо розрахунку пенсій, призначених відповідно до ч. 4 ст. 54 та розрахунку додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю особам, віднесеним до 1 категорії Закону України № 796 застосовуватись не може. Положення ч. 3 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» щодо встановлених обмежень застосування розміру мінімальної пенсії за віком, визначеного ч. 1 цього Закону, Конституційним Судом України такими, що не відповідають Конституції України, не визнавались, а тому підлягають виконанню.

У звязку з неявкою учасників судового засідання, відповідно до положень ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 41 КАС України, суд розглянув адміністративну справу без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

В судове засідання позивач та представник відповідача не з'явилися, про час та місце слухання справи були повідомлені своєчасно та належним чином, надали до суду заяви про розгляд справи без їх участі.

Оскільки позивач та представник відповідача надали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, справа розглядається в порядку ч. 3 ст. 122 КАС України в письмовому провадженні.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного Фонду України в Ленінському районі м. Харкова, має статус особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи, 1-ї категорії, визнаний інвалідом 2 групи з 04.04.2007 року, а з 04.04.2007 року - безстроково, внаслідок захворювання, отриманого при виконанні обовязків військової служби при ліквідації аварії на ЧАЕС.

Нарахування та виплата пенсії позивачу провадиться в розмірі і порядку, викладеному у вищезазначених запереченнях відповідача.

Позивач звернувся до відповідача з заявою про призначення та виплату йому пенсії відповідно до вимог Закону ««Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», однак відповідач листом № 4010-09/24 від 13 грудня 2010 року відмовив позивачу у перерахунку пенсії

Статтею ст. 49 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що пенсії особам, віднесених до категорій 1,2,3,4 встановлюються у вигляді а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, завдану здоровю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Відповідно до ч. 4 ст. 54 Закону України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), якою визначено підстави та умови призначення державних пенсій особам, віднесеним до категорії 1, та у зв'язку з утратою годувальника, в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів 2 групи, щодо котрих установлено зв'язок із Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчими восьми мінімальних пенсій за віком.

Згідно з ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», особам, віднесеним до категорії І призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, завдану здоровю, у розмірах інвалідам ІІ групи у розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком. Як передбачено статтею 53 того самого Закону, виплата додаткової пенсії здійснюється повністю незалежно від заробітку, пенсії чи іншого доходу.

Частиною 3 статті 4 Закону України "Про прожитковий мінімум" встановлено, що прожитковий мінімум на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік.

Відповідно до ст. 67 зазначеного Закону максимальний розмір пенсій, призначених відповідно до цього Закону (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, та інших доплат до пенсій, встановлених законодавством) не може перевищувати дванадцять мінімальних розмірів пенсії за віком, встановленої абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Рішенням Конституційного Суду України №10 від 22. 05. 2008 року у справі щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень статті 65 розділу І пунктів 61,62,63,64, розділу ІІ пункту 3 розділу ІІІ, та положень статті 67, розділу І, пунктів 1-4, 6-22, 24-100 розділу ІІ Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 107-УІ , вказані положення визнані неконституційними, втратили чинність з дня ухвалення рішення судом, оскільки зменшують розміри виплат, обмежують права та свободи і мають місце лише у випадках, передбачених ст. 64 Конституції України.

При цьому Рішення Конституційного Суду України має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними.

Постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 р. № 530 врегульовано деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян, зокрема. громадян, які отримують пенсії відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Частиною 4 зазначеної постанови передбачено: щомісячна додаткова пенсія інвалідам II групи виплачується у розмірі 20% від розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом для осіб, які втратили працездатність.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16.07.2008 р. № 654 «Про підвищення пенсійного забезпечення громадян» з 1 липня 2008 р. встановлено доплату окремим категоріям, зокрема, розмір пенсії для осіб, що отримують пенсію відповідно до Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 01.07.2008 р. встановлено мінімальний розмір пенсій для інвалідів II групи - 1090 грн.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 8 вересня 2009 року у справі № 1-27/2009 щодо відповідності Конституції України (конституційності) пункту 10 Постанови Кабінету Міністрів України „Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян визнано неконституційним пункт 10 Постанови Кабінету Міністрів України „Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян від 28 травня 2008 року № 530 ( 530-2008-п ).

Статтею 64 Конституції України встановлено, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

Згідно ч. 2 ст. 152 Конституції України, Закони та інші правові акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності. Закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. Матеріальна чи моральна шкода, завдана фізичним або юридичним особам актами і діями, що визнані неконституційними, відшкодовується державою у встановленому законом порядку.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України в разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Отже, виходячи з принципу пріоритетності законів над підзаконними актами, суд приходить до висновку, що при визначенні розміру пенсії позивачеві застосуванню підлягають ст.ст. 50, 54 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а не Постанови Кабінету Міністрів України, оскільки останні істотно звужують обсяг встановлених законом прав.

Суд не приймає до уваги посилання відповідача на ч. 7 ст. 54 вищезгаданого Закону№796 - ХII, якою передбачено, що порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України, оскільки надання законодавцем такого права Кабінету Міністрів України не означає, що останній, встановлюючи такий порядок, може допустити звуження змісту та обсягу прав позивача, встановлених цим же Законом. Тобто, Кабінет Міністрів України повинен був встановити зазначений порядок, не порушуючи положень цього Закону, в тому числі й інших законів, якими встановлено розміри мінімальних пенсій за віком.

Статтями 50 та 54 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" визначені підстави та умови призначення державних пенсій та додаткових пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю.

Вихідним критерієм обрахунку державної та додаткової пенсії виступає мінімальна пенсія за віком. Мінімальний розмір пенсії за віком, згідно статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Таким чином, новий мінімальний розмір пенсії за віком залежить від нового розміру прожиткового мінімуму.

Положення частини 3 статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" щодо застосування мінімального розміру пенсії за віком, встановленого частиною 1 цієї статті тільки стосовно визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, не є перешкодою для застосування даної величини (мінімального розміру пенсії за віком) для обрахування інших пенсій чи доплат, пов'язаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого частиною 1 цієї статті мінімального розміру пенсії за віком.

Суд не приймає до уваги посилання відповідача на положення ч. 3 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, оскільки наявність такої норми та відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії та права на отримання пенсії і щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, виходячи в розміру мінімальної пенсії за віком, що передбачено ст.ст. 49, 50, 54 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Відповідно до ч. 3 ст. 67 зазначеного Закону, у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до статті 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, віднесеним до 1, 2, 3, 4 категорій, та розмір щомісячної компенсації сім'ям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Оскільки позивачеві слід визначати пенсію виходячи з мінімальної пенсії за віком, яка встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, то в разі збільшення розміру цього прожиткового мінімуму перерахунок пенсії позивачеві повинен проводитись виходячи з нового розміру мінімальної пенсії за віком.

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, при розрахунку державної та додаткової пенсій передбачених статтями 50, 54 Закону України № 796 застосуванню підлягає розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого в законі про Державний бюджет України на відповідний рік, із якого визначається мінімальний розмір пенсії за віком.

Оскільки відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України судовому захисту підлягають лише порушені права, свободи і інтереси фізичних або права і інтереси юридичних осіб, захист прав, свобод та інтересів осіб є наступним, тобто передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення, а не можливість їх порушення в майбутньому.

Право позивача на отримання пенсії відповідно до вимог ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» декларовано державою, то відповідно держава, через створені нею органи, в даному випадку органи Пенсійного фонду України, і несе обов'язок по своєчасній та повній виплаті підвищення до пенсії саме у розмірах, які нею ж визначені та закріплені в Законі. Крім цього, і практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права, свідчить про те, що органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх обов'язків (справа «Кечко проти України», рішення від 08.11.2005р.).

За таких обставин суд визнає протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Харківському районі Харківської області та приходить до висновку про необхідність зобовязати відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачу з урахуванням вимог ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» щодо мінімального розміру - 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров'ю в розмірі 75 % від мінімальної пенсії за віком , виходячи їз розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» починаючи з 17 червня 2010 року.

На підставі викладеного, керуючись ст. 46 Конституції України, ст. 49, 50, 54, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», ст.ст. 2, 6-9, 11, 17, 18, 69-71, 94, 159, 160-163 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Харківському районі Харківської області про призначення та виплату державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, в розмірах, встановлених законом задовольнити.

Визнати неправомірними дії Управління Пенсійного фонду в Харківському районі Харківської області в частині нарахування та виплати не в повному обсязі ОСОБА_1 з 17 червня 2010 року пенсії відповідно до ст. 50, ч.4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобовязати Управління Пенсійного фонду в Харківському районі Харківської області здійснити перерахунок та виплату пенсії по інвалідності ОСОБА_1, як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, 1 категорії, інваліду 2-ї групи, відповідно до ч.4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, з врахуванням вимог ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи із розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» починаючи з 17 червня 2010 року, та здійснювати такий перерахунок в подальшому з урахуванням збільшення прожиткового мінімуму відповідно до діючого законодавства.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до адміністративного апеляційного суду Харківської області через Ленінський районний суд м.Харкова шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з моменту отримання копії постанови.

Суддя С.О. Скляренко