Справа № 826/17908/14
Суддя: Хрімлі О.Г.
Дата ухвалення: 2016-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач Хрімлі О.Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Хрімлі О.Г.,

суддів Ганечко О.М.,

Літвіної Н.М.,

при секретарі Архіповій Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_3, ОСОБА_4 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 січня 2015 року у справі за адміністративним позовом Закритого акціонерного товариства «Київгума» до Головного територіального управління юстиції у місті Києві, державного реєстратора речових прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві Радченко Альони Леонідівни, державного реєстратора речових прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві Кравця Олександра Валентиновича, треті особи, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору: ОСОБА_3, Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрінформсервіс», ОСОБА_4, про визнання протиправними та скасування рішень і свідоцтва, зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

Закрите акціонерне товариство «Київгума» звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві (далі по тексту - відповідач-1), державного реєстратора речових прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві Радченко Альони Леонідівни (далі по тексту - відповідач-2), державного реєстратора речових прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві Кравця Олександра Валентиновича (далі по тексту - відповідач-3) про визнання протиправним та скасування рішення відповідача-2 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 11331032 від 03 березня 2014 року та скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно № 18490451 від 03 березня 2014 року; зобов'язання відповідача-1 скасувати запис № 4848623 Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо об'єкта нерухомого майна про право власності ОСОБА_3 на об'єкт незавершеного будівництва, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, корпус НОМЕР_1, реєстраційний № 00 об'єкта нерухомого майна; визнання протиправним та скасування рішення відповідача-3 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 14807086 від 30 липня 2014 року та скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно № 24960904 від 30 липня 2014 року; зобов'язання відповідача-1 скасувати запис № 6514843 Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо об'єкта нерухомого майна про право власності ОСОБА_4 на об'єкт незавершеного будівництва, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, корпус НОМЕР_2, реєстраційний № 00 об'єкта нерухомого майна (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог).

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 січня 2015 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, треті особи, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору: ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулися до суду з апеляційними скаргами, в яких посилалися на порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, та просили скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 17 березня 2015 року апеляційні скарги залишено без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 січня 2015 року - без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 25 серпня 2015 року ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 17 березня 2015 року скасовано, а справу направлено на новий апеляційний розгляд. Підставою для скасування рішення суду апеляційної інстанції слугувало те, що в апеляційній скарзі ОСОБА_4 наведені доводи, що з позовом до суду звернулась особа, яка не мала відповідних повноважень, а тому такий позов необхідно було залишити без розгляду. У порушення ст. 206 КАС України, суд апеляційної інстанції, як вбачається із мотивувальної частини ухвали суду, не перевіряв ці доводи та не надавав їм належної оцінки, що свідчить про неповноту вирішення справи в суді апеляційної інстанції.

Під час апеляційного розгляду справи в судовому засіданні 09 червня 2016 року колегією суддів допущено заміну відповідача-1 Реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві його правонаступником: Головним територіальним управлінням юстиції у місті Києві.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню частково.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням державного реєстратора речових прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві Радченко Альони Леонідівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 11331032 від 03 березня 2014 року проведено державну реєстрацію права власності, форма власності: приватна, на незавершене будівництво, готовність нежитлового будинку складає 78 %, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1, корпус НОМЕР_1, за ОСОБА_3

На підставі вказаного рішення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис № 4848623 про державну реєстрацію права власності ОСОБА_3 на незавершене будівництво, готовність нежитлового будинку складає 78 %, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1, корпус НОМЕР_1, та видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 03 березня 2014 року індексний № 18490451.

Згідно з рішенням державного реєстратора речових прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві Кравця Олександра Валентиновича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 14807086 від 30 липня 2014 року, проведено державну реєстрацію права власності, форма власності: приватна, на незавершене будівництво, готовність нежитлового будинку складає 82 %, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1, корпус НОМЕР_2, за ОСОБА_4

На підставі вказаного рішення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис № 6514843 про державну реєстрацію права власності ОСОБА_4 на незавершене будівництво, готовність нежитлового будинку складає 82 %, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1, корпус НОМЕР_2, та видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 30 липня 2014 року індексний № 24960904.

Не погоджуючись з прийнятими рішеннями та виданими свідоцтвами про право власності на нерухоме майно, та вважаючи їх протиправними, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі картки прийому заяви № 11228009 від 26 лютого 2014 року та документів, що наявні в матеріалах справи, встановлено, що разом із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень представником ОСОБА_3 подано наступні документи: копію довіреності; копію паспорта; акти прийому-передачі об'єкта незавершеного будівництва за адресою: АДРЕСА_1, від 20 вересня 2011 року та від 19 червня 2012 року; інвестиційний договір № ИД-ЗВ-В від 25 квітня 2012 року, укладений між ТОВ «Укрінформсервіс» (емітент) та ОСОБА_3 (інвестор); копію дозволу на виконання будівельних робіт № 0973-Гл/Т від 04 грудня 2008 року, виданого Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві для ЗАТ «Київгума»; копію договору оренди земельної ділянки № 830 від 20 серпня 2003 року, укладеного між Київською міською радою (орендодавець) та ЗАТ «Київгума» (орендар); копію акта прийому-передачі цінних паперів від 19 червня 2012 року, складеного між ТОВ «Укрінформсервіс» та ОСОБА_3; довідку КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна» № 24518 від 20 листопада 2013 року, видану ЗАТ «Київгума» про ступінь готовності незавершеного будівництва; копію договору про пайову участь у реконструкції № 17-12/04 від 17 грудня 2004 року, укладеного між ЗАТ «Київгума» та ТОВ «Укрінформсервіс».

На підставі картки прийому заяви № 14674076 від 24 липня 2014 року та документів, що наявні в матеріалах справи, встановлено, що разом із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень ОСОБА_4 подано наступні документи: інвестиційний договір № ИД-22А-1 від 17 липня 2012 року, укладений між ТОВ «Укрінформсервіс» (емітент) та ОСОБА_4 (інвестор); довідку КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна» № 24505 від 20 листопада 2013 року, видану ЗАТ «Київгума» про ступінь готовності незавершеного будівництва; акт прийому-передачі об'єкта незавершеного будівництва за адресою: АДРЕСА_1, від 21 серпня 2012 року; акт прийому-передачі цінних паперів від 20 серпня 2012 року, складений між ТОВ «Укрінформсервіс» та ОСОБА_4; копію паспорта та довідки про присвоєння ідентифікаційного коду.

Перевіряючи обґрунтованість позовних вимог та їх відповідність чинному законодавству, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), державна реєстрація прав на об'єкт незавершеного будівництва та їх обтяжень у випадках, установлених законом, проводиться у порядку, визначеному цим Законом, з урахуванням особливостей правового статусу такого об'єкта.

За змістом ст. 2 вказаного Закону передбачено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державний реєстратор: 1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону;наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав; 2) приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав; 3) відкриває і закриває розділи Державного реєстру прав, вносить до них відповідні записи; 4) веде реєстраційні справи щодо об'єктів нерухомого майна; 5) присвоює реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна під час проведення державної реєстрації; 6) видає свідоцтво про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; 7) надає інформацію з Державного реєстру прав або відмовляє у її наданні у випадках, передбачених цим Законом; 8) у разі потреби вимагає подання передбачених законодавством додаткових документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень; 8-1) під час проведення державної реєстрації прав, які виникли та зареєстровані в установленому порядку до 1 січня 2013 року, запитує від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, які відповідно до чинного на момент реєстрації законодавства проводили таку реєстрацію, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для реєстрації прав та їх обтяжень, якщо такі документи не були подані заявником або якщо документи, подані заявником, не містять передбачених цим Законом відомостей про правонабувача або про нерухоме майно. Органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, до яких надійшов запит, зобов'язані безоплатно в установленому законодавством порядку протягом трьох робочих днів надати державному реєстратору відповідну інформацію, зокрема щодо зареєстрованих речових прав на нерухоме майно, у тому числі земельні ділянки; 9) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими законами України.

Нотаріус як спеціальний суб'єкт здійснює функції державного реєстратора, крім передбачених пунктами 4 і 6 частини другої статті 9 цього Закону.

Згідно з ч.ч. 1, 4 ст. 15 вказаного Закону, державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 вказаного Закону, державна реєстрація прав проводиться на підставі: 1) договорів, укладених у порядку, встановленому законом; 2) свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону; 3) свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; 4) державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом; 5) рішень судів, що набрали законної сили; 6) інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою.

Відповідно до ст. 24 вказаного Закону, у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: 1) заявлене право, обтяження не підлягає державній реєстрації відповідно до цього Закону; 2) об'єкт нерухомого майна розміщений на території іншого органу державної реєстрації прав; 3) із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень звернулася неналежна особа; 4) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують; 5) заяву про державну реєстрацію прав, пов'язаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна, крім випадків, встановлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону; 5-1) заяву про державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем; 5-2) заяву про державну реєстрацію речових прав, похідних від права власності, подано за відсутності державної реєстрації права власності, крім випадків, установлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону; 5-3) під час подання заяви про державну реєстрацію права власності на підприємство як єдиний майновий комплекс, житловий будинок, будівлю, споруду (їх окремі частини), що виникло на підставі документа, за яким правонабувач набуває також право власності на земельну ділянку, не подано заяву про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку; 5-4) після завершення п'ятиденного строку з дня отримання заявником письмового повідомлення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав не усунено обставин, що були підставою для прийняття такого рішення; 5-5) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію; 5-6) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка не є державним кадастровим реєстратором або державним виконавцем; 6) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене право та обтяження такого права вже зареєстровано у Державному реєстрі прав.

За наявності підстав для відмови в державній реєстрації державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень.

Відмова в державній реєстрації прав та їх обтяжень з підстав, зазначених у пунктах 4, 5 2 - 5 6 частини першої цієї статті, не позбавляє заявника права повторно звернутися із заявою за умови усунення перешкод для державної реєстрації прав та їх обтяжень.

Відмова в державній реєстрації прав та їх обтяжень з підстав, зазначених у пункті 2 частини першої цієї статті, не може здійснюватися у разі, якщо об'єкт нерухомого майна розміщений у межах території, на якій діють два і більше органів державної реєстрації прав, одним з таких органів на вибір заявника, а також у разі проведення державної реєстрації обтяжень речових прав на нерухоме майно.

Відмова в державній реєстрації прав та їх обтяжень з підстав, зазначених у пункті 4 частини першої цієї статті, не може здійснюватися у разі наявності помилки в Державному земельному кадастрі, яка виникла після перенесення інформації про земельні ділянки з Державного реєстру земель до Державного земельного кадастру (розташування в межах земельної ділянки частини іншої земельної ділянки; невідповідність меж земельної ділянки, вказаних у Державному реєстрі земель, її дійсним межам; невідповідність площі земельної ділянки, вказаної у Державному реєстрі земель, її дійсній площі у результаті зміни методів підрахунку (округлення); присвоєння декільком земельним ділянкам однакових кадастрових номерів).

Відмова в державній реєстрації прав та їх обтяжень з підстав, не передбачених цим Законом, заборонена.

За змістом п. 1 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 868 від 17 жовтня 2013 року (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), передбачено, що державна реєстрація прав на об'єкт незавершеного будівництва в установлених законом випадках проводиться відповідно до вимог та з урахуванням особливостей, визначених цим Порядком.

Згідно з п.п. 8, 9 вказаного Порядку, для проведення державної реєстрації прав заявник подає органові державної реєстрації прав, нотаріусові заяву, форму та вимоги до заповнення якої встановлює Мін'юст.

Заява подається окремо щодо кожного об'єкта нерухомого майна.

У разі коли право власності на житловий будинок, будівлю або споруду набувається одночасно з набуттям у відповідної заінтересованої особи речових прав на земельну ділянку, на якій вони розташовані, заявник подає органові державної реєстрації прав, нотаріусові одну заяву щодо таких об'єктів.

У разі проведення державної реєстрації речового права на нерухоме майно, що є похідним від права власності, одночасно з проведенням державної реєстрації права власності на таке майно заявник подає органові державної реєстрації прав, нотаріусові заяву про державну реєстрацію права власності на таке майно та заяву про державну реєстрацію речового права, що є похідним від права власності.

Орган державної реєстрації прав, нотаріус приймає заяви в порядку черговості їх надходження шляхом реєстрації у базі даних про реєстрацію заяв і запитів з автоматичним присвоєнням їм реєстраційного номера, фіксацією дати та часу реєстрації.

Моментом прийняття заяви вважається дата та час її реєстрації у базі даних про реєстрацію заяв і запитів.

Орган державної реєстрації прав у разі подання заяви особисто заявником видає йому картку прийому заяви, форму та вимоги до оформлення якої встановлює Мін'юст.

Орган державної реєстрації прав у разі надсилання заяви поштою реєструє таку заяву в базі даних про реєстрацію заяв і запитів не пізніше наступного робочого дня з моменту її надходження. При цьому заявникові картка прийому заяви не видається.

За змістом п.п. 35-37 вказаного Порядку передбачено, що під час проведення державної реєстрації речових прав заінтересованою особою є власник, інший правонабувач або сторона правочину, відповідно до якого виникли речові права.

Для проведення державної реєстрації речових прав необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення таких прав на нерухоме майно, та інші документи, визначені цим Порядком.

Документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, є: 1) укладений в установленому законом порядку договір, предметом якого є нерухоме майно, права щодо якого підлягають державній реєстрації, або речове право на нерухоме майно чи його дублікат; 2) свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя в разі смерті одного з подружжя, видане нотаріусом або консульською установою України, чи його дублікат; 3) свідоцтво про право на спадщину, видане нотаріусом або консульською установою України, чи його дублікат; 4) видані нотаріусом свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, чи їх дублікати; 5) свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане державним реєстратором відповідно до закону; 6) свідоцтво про право власності, видане органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді, чи його дублікат; 7) свідоцтво про право власності на нерухоме майно чи його дублікат, видані до 1 січня 2013 р. органом місцевого самоврядування або місцевою держадміністрацією; 8) рішення про закріплення нерухомого майна на праві оперативного управління чи господарського відання, прийняте власником нерухомого майна чи особою, уповноваженою управляти таким майном; 9) державний акт на право приватної власності на землю, державний акт на право власності на землю, державний акт на право власності на земельну ділянку або державний акт на право постійного користування землею; 10) рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно; 11) ухвала суду про затвердження (визнання) мирової угоди; 12) заповіт, яким установлено сервітут на нерухоме майно; 13) закон, яким установлено сервітут на нерухоме майно; 14) рішення уповноваженого законом органу державної влади про повернення об'єкта нерухомого майна релігійній організації; 15) рішення власника майна, уповноваженого ним органу про передачу об'єкта нерухомого майна з державної у комунальну власність чи з комунальної у державну власність або з приватної у державну чи комунальну власність; 16) інші документи, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно відповідно до закону.

Згідно з п.п. 81-84 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, державна реєстрація права власності на об'єкт незавершеного будівництва проводиться у порядку, встановленому для державної реєстрації прав щодо нерухомого майна, право власності на яке заявлено вперше, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.

У разі проведення державної реєстрації права власності на об'єкт незавершеного будівництва заінтересованою особою є особа, яка здійснює його будівництво.

Для проведення державної реєстрації права власності на об'єкт незавершеного будівництва заявник також подає: документ, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на земельну ділянку; документ, що відповідно до законодавства надає право на виконання будівельних робіт; технічний паспорт на об'єкт незавершеного будівництва.

Якщо відповідно до законодавства право на виконання будівельних робіт виникає з моменту повідомлення уповноважених органів, заявник також подає копію документа, що відповідно до законодавства підтверджує факт повідомлення.

Під час проведення державної реєстрації права власності на новозбудований об'єкт нерухомого майна, право власності на який було зареєстровано як на об'єкт незавершеного будівництва відповідно до вимог цього Порядку, державний реєстратор не відкриває новий розділ Державного реєстру прав та реєстраційну справу на такий об'єкт нерухомого майна, крім випадку, передбаченого абзацом другим цього пункту.

У разі коли після завершення будівництва об'єкта містобудування державна реєстрація права власності здійснюється на квартиру, житлове чи нежитлове приміщення, що розміщується у такому об'єкті, державний реєстратор після проведення державної реєстрації права власності на всі квартири, житлові чи нежитлові приміщення закриває розділ, відкритий на такий об'єкт незавершеного будівництва.

Водночас, колегія суддів зазначає, що у межах спірних правовідносин ОСОБА_3, ОСОБА_4 не є заінтересованими особами, що мають право на державну реєстрацію права власності на об'єкти незавершеного будівництва, оскільки не здійснюють будівництво відповідних об'єктів, що є необхідною умовою для проведення такої державної реєстрації відповідно до наведених норм Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 868 від 17 жовтня 2013 року.

Як вбачається з матеріалів справи, право власності на об'єкт незавершеного будівництва за ОСОБА_3, ОСОБА_4 зареєстровано на підставі інвестиційних договорів, укладених із ТОВ «Укрінформсервіс».

Посилання апелянтів на договори про передачу функцій замовника будівництва від 20 вересня 2012 року, укладеного між ОСОБА_3 та ЗАТ «Київгума», та від 21 серпня 2012 року, укладеного між ОСОБА_4 та ЗАТ «Київгума», колегія суддів вважає необґрунтованими оскільки за змістом карток прийому заяви, такі договори не надавались державним реєстраторам для реєстрації права власності на об'єкти незавершеного будівництва.

Також, як вірно встановлено судом першої інстанції, апелянти не надали державному реєстратору: документи, що підтверджують виникнення чи перехід права власності на об'єкт незавершеного будівництва; документи, що підтверджують виникнення, перехід та припинення їхніх речових прав на земельну ділянку та документів, що надають їм право на виконання будівельних робіт, а також технічний паспорт на об'єкт незавершеного будівництва.

Водночас, наявні в матеріалах справи: копії дозволу на виконання будівельних робіт № 0973-Гл/Т від 04 грудня 2008 року, виданого Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві для ЗАТ «Київгума», договору оренди земельної ділянки № 830 від 20 серпня 2003 року, укладеного між Київською міською радою (орендодавець) та ЗАТ «Київгума» (орендар), та договору про пайову участь у реконструкції № 17-12/04 від 17 грудня 2004 року, укладеного між ЗАТ «Київгума» та ТОВ «Укрінформсервіс», не посвідчують заявлені права саме за ОСОБА_3, ОСОБА_4

Крім того, як вірно встановлено судом першої інстанції, надані апелянтами державному реєстратору копії актів приймання-передачі об'єктів незавершеного будівництва, що складені вказаними фізичними особами та представником ТОВ «Укрінформсервіс», не підтверджують виникнення у ОСОБА_3, ОСОБА_4 права власності на об'єкти незвершеного будівництва, оскільки ТОВ «Укрінформсервіс» не є власником таких об'єктів незавершеного будівництва та не здійснює будівництво вказаних об'єктів.

Посилання апелянтів на п. 50 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, за змістом якого «у разі проведення державної реєстрації права власності з видачею свідоцтва на новозбудований або реконструйований об'єкт нерухомого майна, будівництво якого здійснювалося із залученням коштів фізичних та юридичних осіб, у результаті діяльності житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу заінтересованою особою є інвестор (особа, що придбала майнові права), член відповідного кооперативу. Для проведення державної реєстрації прав з видачею свідоцтва на новозбудований або реконструйований об'єкт нерухомого майна, будівництво якого здійснювалося із залученням коштів фізичних та юридичних осіб, заявник подає: документ, що підтверджує набуття у власність особою закріпленого за нею об'єкта будівництва, передбачений законодавством (інвестиційний договір, договір про пайову участь, договір купівлі-продажу майнових прав тощо)», колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки у межах спірних правовідносин здійснювалася державна реєстрація права власності на об'єкт незавершеного будівництва, особливості здійснення якої передбачені п.п. 81-84 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Проаналізувавши наведені законодавчі норми, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що відповідач-2 та відповідач-3 повинні були відмовити апелянтам у державній реєстрації права власності на об'єкти незавершеного будівництва, оскільки заявниками не надано в повному обсязі документів, визначених Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, та враховуючи ненадання державному реєстратору доказів того, що апелянти є заінтересованими особами щодо проведення державної реєстрації права власності на спірні об'єкти незавершеного будівництва.

З приводу позовних вимог Закритого акціонерного товариства «Київгума» про скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно № 18490451 від 03 березня 2014 року та свідоцтва про право власності на нерухоме майно № 24960904 від 30 липня 2014 року, колегія суддів зазначає наступне.

Враховуючи, що свідоцтво про право власності на нерухоме майно № 18490451 від 03 березня 2014 року та свідоцтво про право власності на нерухоме майно № 24960904 від 30 липня 2014 року видані на підставі рішень: відповідача-2 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 11331032 від 03 березня 2014 року та відповідача-3 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 14807086 від 30 липня 2014 року відповідно, протиправність яких встановлена вище, з метою повного захисту прав та інтересів позивача, такі позовні вимоги підлягають задоволенню.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що правомірність заявлення вимоги про скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно саме в порядку адміністративного судочинства підтверджується судовою практикою Вищого адміністративного суду України, що відображена, зокрема, в його ухвалах від 16 вересня 2015 року у справі № К/800/60413/14 від 05 лютого 2015 року у справі № К/9991/66718/11, від 02 жовтня 2014 року у справі № К/9991/57107/12, від 02 жовтня 2014 року у справі № К/9991/58096/12.

З приводу вимоги позивача зобов'язати відповідача-1 скасувати запис № 4848623 Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо об'єкта нерухомого майна про право власності ОСОБА_3 на об'єкт незавершеного будівництва, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, корпус НОМЕР_1, реєстраційний № 00 об'єкта нерухомого майна, скасувати запис № 6514843 Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо об'єкта нерухомого майна про право власності ОСОБА_4 на об'єкт незавершеного будівництва, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, корпус НОМЕР_2, реєстраційний № 00 об'єкта нерухомого майна, колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з положень Порядку прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 3502/5 від 12 грудня 2011 року, цей Порядок визначає процедуру прийняття і розгляду заяв щодо внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) та скасування записів (далі - заява) Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав), перелік документів, необхідних для внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації прав та скасування записів Державного реєстру прав, права та обов'язки суб'єктів, що є учасниками зазначеної процедури.

Відповідно до п. 2.6 зазначеного Порядку, для внесення записів про скасування державної реєстрації прав, скасування записів Державного реєстру прав заявник подає рішення суду про скасування рішення державного реєстратора, що набрало законної сили, та копії документів, визначених у пункті 2.3 цього розділу.

Виходячи із системного тлумачення наведених положень законодавства вбачається існування спеціального порядку внесення записів про скасування державної реєстрації прав на підставі судового рішення, дотримання якого відноситься до дискреційних повноважень органу державної реєстрації.

Втручання в дискреційні повноваження суб'єкта владних повноважень не можуть бути виправдані з підстав доцільності та необхідності врегулювання спірних відносин.

Таким чином, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог про зобов'язання відповідача-1 скасувати запис № 4848623 Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо об'єкта нерухомого майна про право власності ОСОБА_3 на об'єкт незавершеного будівництва, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, корпус НОМЕР_1, реєстраційний № 00 об'єкта нерухомого майна, скасувати запис № 6514843 Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо об'єкта нерухомого майна про право власності ОСОБА_4 на об'єкт незавершеного будівництва, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, корпус НОМЕР_2, реєстраційний № 00 об'єкта нерухомого майна, оскільки у зв'язку з відсутністю звернення позивача до органу держаної реєстрації в передбаченому вище порядку, правовідносин між ЗАТ «Київгума» та відповідачем-1 з приводу внесення такого запису до Державного реєстру прав не виникло, а вирішення спору на майбутнє норми КАС України не передбачають.

З приводу посилання ОСОБА_4 в апеляційній скарзі, що з позовом до суду звернулась особа, яка не мала відповідних повноважень, а тому такий позов необхідно було залишити без розгляду, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 106 КАС України, позовна заява підписується позивачем або його представником із зазначенням дати її підписання.

Якщо позовна заява подається представником, то у ній зазначаються ім'я представника, його поштова адреса, а також номер засобу зв'язку, адреса електронної пошти, якщо такі є. Одночасно з позовною заявою подається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника.

Згідно з ч. 7 ст. 56 КАС України, законним представником органу, підприємства, установи, організації в суді є його керівник чи інша особа, уповноважена законом, положенням, статутом.

Відповідно до ч. 3 ст. 40 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», ліквідатор (ліквідаційна комісія) виконує свої повноваження до завершення ліквідаційної процедури в порядку, встановленому цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

У той же час, згідно з ч. 7 ст. 46 вказаного Закону, ліквідатор виконує свої повноваження до внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців запису про припинення юридичної особи - банкрута.

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців», якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

У матеріалах справи наявні Спеціальні витяги з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 15 вересня 2015 року станом на 18 листопада 2014 року (дату звернення позивача з адміністративним позовом), та станом на 04 грудня 2014 року (дата подання заяви про збільшення позовних вимог), з яких вбачається, що на момент подання позовної заяви та заяви про збільшення позовних вимог ОСОБА_7 був зазначений як керівник юридичної особи (голова комісії з припинення або ліквідатор) в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а тому мав право представляти інтереси позивача.

Крім того, на момент звернення позивача з адміністративним позовом до суду до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців не було внесено запису про припинення юридичної особи - банкрута, а тому повноваження ліквідатора ОСОБА_7 не припинилися відповідно до ч. 7 ст. 46 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Аналогічна правова позиція викладена в листі Міністерства юстиції України № 20171-0-33-14/13.0.2 від 26 листопада 2014 року, наявному в матеріалах справи.

З приводу посилань апелянтів на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 10 червня 2015 року, залишену без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 27 квітня 2016 року, якою визнано протиправним та скасовано рішення державного реєстратора реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції Миколаївської області Ніколенко Т.Л. щодо внесення змін до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців щодо Закритого акціонерного товариства «Київгума» (ідентифікаційний код 31812293) в частині внесення інформації про ОСОБА_7 як керівника Закритого акціонерного товариства «Київгума» (номер запису № 4014721 від 17 листопада 2014 року), колегія суддів зазначає, що у мотивувальній частині постанови зазначено, що з огляду на предмет спору, суд не вирішує питання щодо терміну повноважень ліквідатора, наявності повноважень виконуючого обов'язки вказаного підприємства.

Крім того, посилання ОСОБА_4 в апеляційній скарзі на те, що спір не є публічно-правовим, колегія суддів вважає необгрунтованим, оскільки згідно з п. 8 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів» № 8 від 20 травня 2013 року, відповідно до абзацу другого частини першої статті 2 Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За змістом статті 9 цього Закону державний реєстратор є державним службовцем, крім випадку, коли державним реєстратором є нотаріус як спеціальний суб'єкт, на якого покладаються (делегуються) функції державного реєстратора прав на нерухоме майно. Відповідно до частини другої статті 30 цього Закону, дії або бездіяльність державного реєстратора, державного кадастрового реєстратора, нотаріуса, державного виконавця можуть бути оскаржені до суду. Суди повинні мати на увазі, що під діями також слід розуміти рішення, прийняті зазначеними суб'єктами владних повноважень з питань реєстрації. Спори, які виникають у цих відносинах, підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Колегія суддів вважає, що відповідачами 2 та 3 не надано достатньо доказів правомірності прийняття оскаржуваних рішень та свідоцтв про право власності на нерухоме майно, що підтверджується наведеними законодавчими нормами та наявними матеріалами справи.

З огляду на вищевикладене, позовні вимоги Закритого акціонерного товариства «Київгума» до Головного територіального управління юстиції у місті Києві, державного реєстратора речових прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві Радченко Альони Леонідівни, державного реєстратора речових прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві Кравця Олександра Валентиновича про визнання протиправними та скасування рішень і свідоцтва, зобов'язання вчинити певні дії, підлягають задоволенню частково.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 3, 202 ч. 1 п. 4 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції в частині задоволення позовних вимог про зобов'язання Реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про скасування державної реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна - незавершене будівництво, готовність нежитлового будинку складає 78 %, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1, корп. НОМЕР_1 (запис про право власності 4848623), та незавершене будівництво, готовність нежитлового будинку складає 82 %, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1, корп. НОМЕР_2 (запис про право власності 6514843), невірно застосував норми матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим постанова в цій частині підлягає скасуванню, з прийняттям нової постанови суду про відмову в задоволенні адміністративного позову.

Керуючись ст. ст. 160, 196, 198, 200, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційні скарги ОСОБА_3, ОСОБА_4 задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 січня 2015 року в частині задоволення позовних вимог про зобов'язання Реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про скасування державної реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна - незавершене будівництво, готовність нежитлового будинку складає 78 %, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1, корп. НОМЕР_1 (запис про право власності 4848623), та незавершене будівництво, готовність нежитлового будинку складає 82 %, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1, корп. НОМЕР_2 (запис про право власності 6514843), - скасувати та прийняти нову постанову суду.

У скасованій частині у задоволенні адміністративного позову Закритого акціонерного товариства «Київгума» відмовити.

В іншій частині постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 січня 2015 року залишити без змін.

Повний текст постанови виготовлений 23 червня 2016 року.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя О.Г. Хрімлі

Судді О.М. Ганечко

Н.М. Літвіна

Головуючий суддя Хрімлі О.Г.

Судді: Ганечко О.М.

Літвіна Н. М.