Справа № 2-а-5193/10/1470
Суддя: Зуєва Л.Є.
Дата ухвалення: 2011-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2011 р.Справа № 2-а-5193/10/1470

Категорія:9.2.1Головуючий в 1 інстанції: Брагар В.С.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Зуєвої Л.Є.,

суддів Димерлія О.О. та Єщенка О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Одесі апеляційну скаргу Державної податкової інспекції в Комінтернівському районі Одеської області на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2010 року за позовом суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції в Комінтернівському районі Одеської області про визнання протиправним та скасування повідомлення від 28.07.10 р. №., -

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2010 року суб'єкт підприємницької діяльності - фізична особа ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державної податкової інспекції в Комінтернівському районі Одеської області про визнання протиправним та скасування повідомлення від 28.07.10 р. №.

В обґрунтування позовних вимог зазначалося, що дане рішення прийняте з порушенням закону оскільки відповідачем неправомірно застосовані штрафні (фінансові) санкції за недодержання вимог Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" №265/95-ВР від 6.07.95 р. (далі Закон №265). а саме не ведення обліку товарних запасів за місцем реалізації.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2010 року позов задовольнити частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Державної податкової інспекції у Комінтернівському районі Одеської області про застосування штрафних (фінансових) санкцій № від 28.07.10 р. частково в сумі 42 838 грн.

Не погоджуючись з постановленим по справі судовим рішенням, Державна податкова інспекція в Комінтернівському районі Одеської області в апеляційній скарзі зазначає про невідповідність висновків суду обставинам справи. При цьому апелянт вважає, що судом допущено порушення матеріального та процесуального права , що призвело до неправильного вирішення справи по суті. У звязку з чим в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування постанови суду першої інстанції і винесення нової постанови із відмовою в задоволенні позову.

Оскільки сторони були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, що підтверджується наявними в матеріалах справи повідомленнями про вручення почтових відправлень, однак в судове засідання вони не зявилися, поважність своєї неявки суду не повідомили, тому апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до вимог ст.197 КАС України за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Судом вірно встановлено, що 09.07.10 р. ДПА у Миколаївській області проведено планову перевірку позивача з питань додержання вимог Закону №265.

09.07.10 р. за результатами перевірки було складено акт №0387/14/00/23/НОМЕР_1.

28.07.10 р. на підставі даного акту ДПІ у Комінтернівському районі було прийняте рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій № за порушення п.1.2.12 ст.3. ст.6 Закону №265, на підставі п.1.2 ст.17. ст.21 нараховані штрафні (фінансові) санкції на загальну суму 43 403 грн. Зокрема за порушення ст.6 (не ведення обліку товарних запасів на суму 21 419 грн.) застосована штрафна санкція у сумі 42 838 грн.

Відповідно до п.12 ст.3 Закону №265/95 суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або безготівковій формі при продажу товарів (наданні послуг ) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані вести у порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації здійснювати продаж лише тих товарів, які відображені в такому обліку, за винятком продажу товарів особами, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що нe передбачають ведення обліку обсягів реалізованих товарів (наданих послуг).

Тобто, п.12 ч.1 ст.3 Закону №265/95 є відсильною нормою, і може застосовуватися лише при наявності інших правових норм, які передбачають такий порядок ведення обліку товарних запасів.

Відповідно до ст.21 Закону №265/95, якою керувався відповідач при прийнятті рішення, фінансова санкція застосовується до суб'єктів підприємницької діяльності, що не ведуть або ведуть з порушенням встановленого порядку облік товарів за місцем реалізації та зберігання.

Таким чином, обов'язковою умовою притягнення до юридичної відповідальності є порушення встановленого законодавством порядку обліку товарів.

Жодним нормативно-правовим актом України не передбачений порядок ведення обліку товарних запасів фізичною особою-підприємцем та його обов'язок мати первинні документи та накладні на товар.

Посилання апелянта на те, що відсутність відповідних первинних документів, які підтверджують рух товарно-матеріальних цінностей, є порушенням установленого порядку ведення бухгалтерського обліку, суд не приймає до уваги, оскільки дія Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні»розповсюджується лише на юридичних осіб, їх філіали та представництва і не стосується фізичних осіб - підприємців.

Єдиним документом, який повинен вести підприємець без створення юридичної особи є Книга обліку доходів і витрат .

Постановою Кабінету Міністрів України №1269 від 26.09.2001р. (надалі - Постанова №1269) затверджено Порядок ведення книги обліку доходів і витрат, пунктом 3 якого передбачено, що форма книги затверджується Державною податковою адміністрацією України.

Згідно п.5 Постанови №1269 та форми Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності протягом календарного року (додаток №10 до Інструкція №12) суб'єктом підприємницької діяльності до книги заносяться такі відомості: порядковий номер запису; дата здійснення операції, пов'язаної з проведеними витратами і/або отриманим доходом; сума витрат за фактом їх здійснення, в тому числі заробітна плата найманого працівника; сума вартості товарів, отриманих для продажу (надання послуг): сума виручки від продажу товарів (надання послуг).

Таким чином, вказані нормативні акти передбачають обов'язок фізичних осіб здійснювати облік шляхом зазначення лише відповідних сум витрат, а не первинних бухгалтерських документів, якими ці суми підтверджуються.

За вказаних обставин, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що вимоги п. 12 ч.1 ст.3 Закону №265/95-ВР не можуть бути застосовані до фізичних осіб-підприємців оскільки законодавством не передбачено їх обов'язку ведення обліку товарів за місцем їх реалізації та зберігання і, відповідно нарахування штрафних (фінансових) санкцій за порушення п. 12 ч.1 ст.3 Закону №265/95-ВР у порядку, передбаченому ст.20 Закону №265/95-ВР є безпідставним.

Стосовно інших порушень виявлених в ході перевірки суд першої інстанції вірно зазначив,що ні позивач в позові, ні його представник в судовому засіданні фактично ці порушення по суті не оскаржили.

За таких обставин суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

На підставі викладеного колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення вимог апелянта.

Оскільки судом першої інстанції повно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції, відповідно до ст. 200 КАС України, залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову місцевого суду без змін.

Керуючись ст. ст. 195,197,198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції в Комінтернівському районі Одеської області залишити без задоволення, а постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2010 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили в порядку, встановленому частиною 5 статті 254 КАС України, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції

Головуючий: суддя Зуєва Л.Є.

суддя Димерлій О.О.

суддя Єщенко О.В.