Справа № 823/822/15
Суддя: Донець О.Є.
Дата ухвалення: 2016-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2016 року м. Київ К/800/34980/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого Донця О.Є.,

суддів: Мороза В.Ф.,

Чалого С.Я.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 11.06.2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 14.07.2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Білозірської сільської ради, Головного управління Держземагенства у Черкаській області про визнання протиправним рішення та зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Білозірської сільської ради, Головного управління Держземагенства у Черкаській області про визнання протиправним рішення та зобов'язання вчинити певні дії, в якому просив:

- визнати рішення Білозірської сільської ради Черкаського району від 26.03.2015 року № 89-10/VІ 89 сесії VІ скликання «Про погодження надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, площею 2,0 га в адміністративних межах Білозірської сільської ради» (за межами населеного пункту) Черкаського району Черкаської області - незаконним в повному обсязі, як таке, що не відповідає вимогам закону та порушує його права;

- зобов'язати Головне управління Держземагентства у Черкаській області запросити ОСОБА_2 на розгляд його заяви про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,0 га у власність для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Білозірської сільської ради (за межами населеного пункту), та завчасно повідомити йому час та місце розгляду заяви відповідно до закону.

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 11.06.2015 року позовні вимоги ОСОБА_2 було задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Білозірської сільської ради Черкаського району від 26.03.2015 № 89-10/VІ «Про погодження надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_2».

Зобов'язано Білозірську сільську раду Черкаського району повторно розглянути запит Головного управління Держземагентства у Черкаській області від 16.03.2015 року № 577/0/300-15-СГ про висловлення позиції щодо можливості надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_2 із земель державної власності за межами населеного пункту в адміністративний межах Білозірської сільської ради Черкаського району, у відповідності до вимог чинного законодавства України.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 14.07.2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 було залишено без задоволення, а постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 11.06.2015 року - без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_2, не погоджуючись з даними рішеннями, посилаючись на допущені судами порушення норм матеріального та процесуального права, просить змінити мотивувальну частину постанови Черкаського окружного адміністративного суду від 11.06.2015 року щодо підстав задоволення позову, та зазначити підстави, наведені у мотивувальній частині скарги, в решті постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 11 червня 2015 року - залишити без змін та скасувати ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 14.07.2015 року.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, колегія суддів вважає, що касаційна скарга ОСОБА_2 задоволенню не підлягає, оскільки рішення судів першої та апеляційної інстанцій постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, правова оцінка обставинам у справі дана вірно, а доводи касаційної скарги є необґрунтованими і не надають підстав, які передбачені статтями 225 - 229 Кодексу адміністративного судочинства України для зміни чи скасування судових рішень.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 10.03.2015 року ОСОБА_2 звернувся до Головного управління Держземагентства у Черкаській області із клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність із земель державної власності площею 2,0 га за межами населеного пункту в адміністративних межах Білозірської сільської ради Черкаського району.

16.03.2015 року Головне управління Держземагенства у Черкаській області надіслало до Білозірської сільської ради Черкаського району запит про висловлення позиції органу місцевого самоврядування щодо можливості надання дозволу на розробку документації із землеустрою, на підставі якої зазначена земельна ділянка може бути надана у власність.

Рішенням Білозірської сільської ради Черкаського району Білозірської сільської ради Черкаського району від 26.03.2015 № 89-10/VІ «Про погодження надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_2» ОСОБА_2 було відмовлено у надані дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,0 га у власність в адміністративних межах Білозірської сільської ради Черкаського району за межами населеного пункту.

18.03.2015 року ОСОБА_2 звернувся до Головного управління Держземагентства у Черкаській області із заявою, в якій у відповідності до вимог Закону України «Про звернення громадян» просив здійснювати розгляді його заяви про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність у його присутності, однак Головне управління Держземагенства у Черкаській області не запросило позивача на розгляд його клопотання.

Не погоджуючись з даними рішеннями, діями та бездіяльністю відповідача, ОСОБА_2 звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що із норм Земельного кодексу України слідує, що підставою для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою. Однак, в рішенні від 26.03.2015 року № 89-10/VІ мотивованих заперечень стосовно надання позивачу дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, які безпосередньо передбачені законом, зокрема, частиною сьомою статті 118 та частиною третьою статті 123 Земельного кодексу України, Білозірською сільською радою Черкаського району не наведено.

Крім того, з рішення Білозірської сільської ради Черкаського району Білозірської сільської ради Черкаського району від 26.03.2015 року № 89-10/VІ взагалі не можливо встановити, у зв'язку з чим ОСОБА_2 відмовлено в надані дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,0 га у власність в адміністративних межах Білозірської сільської ради Черкаського району за межами населеного пункту.

Не погоджуючись з вищезазначеними мотивами прийнятого судом першої інстанції рішення, ОСОБА_2 звернувся до суду з касаційною скаргою, в якій просить змінити мотиви ухваленого рішення, залишивши при цьому його в силі.

Відповідно до частини 2 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги, але при цьому може встановлювати порушення норм матеріального чи процесуального права, на які не було посилання в касаційній скарзі.

Статтею 223 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право:

1) залишити касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін;

2) змінити судове рішення суду апеляційної інстанції, скасувавши судове рішення суду першої інстанції;

3) змінити судове рішення суду апеляційної інстанції, залишивши судове рішення суду першої інстанції без змін;

4) змінити судове рішення суду першої інстанції, скасувавши судове рішення суду апеляційної інстанції;

5) скасувати судове рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі судове рішення суду першої інстанції;

6) скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій і направити справу на новий розгляд або для продовження розгляду;

7) скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій і залишити позовну заяву без розгляду або закрити провадження;

8) визнати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій такими, що втратили законну силу, і закрити провадження;

9) скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове судове рішення.

Враховуючи, що суд касаційної інстанції переглядає рішення у межах касаційної скарги та не наділений повноваженнями змінювати мотивувальну частину оскаржуваного рішення, а резолютивну частину залишити без змін, як того просить позивач у касаційній скарзі, колегія суддів приходить до висновку про те, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій є законними і не підлягають скасуванню, оскільки суди, всебічно перевіривши обставини справи, вирішили спір у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин; в них повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновки суду щодо встановлених обставин і правові наслідки є правильними, а доводи касаційної скарги їх не спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 11.06.2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 14.07.2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Білозірської сільської ради, Головного управління Держземагенства у Черкаській області про визнання протиправним рішення та зобов'язання вчинити певні дії - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута Верховним Судом України в порядку, передбаченому статтями 235 - 244 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: О.Є. Донець

В.Ф. Мороз

С.Я. Чалий