Справа № 810/6034/15
Суддя: Василенко Г.Ю.
Дата ухвалення: 2016-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2016 року 810/6034/15

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Василенко Г.Ю., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Тетіївської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправними та скасування рішень,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулась фізична особа - підприємець ОСОБА_1 з позовом до Тетіївської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправними та скасування:

- податкового повідомлення-рішення Тетіївської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Київській області № від 23.12.2015;

- рішення Тетіївської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Київській області № від 23.12.2015;

- вимогу Тетіївської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Київській області про сплату боргу (недоїмки) №Ф- від 23.12.2015.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вважає, що оскаржувані рішення є незаконними, необґрунтованими та такими, що винесені відповідачем на невірному трактуванні норм податкового законодавства, тому просить суд задовольнити адміністративний позов в повному обсязі.

Заперечуючи проти позову, відповідач вказує на те, що оскаржувані рішення є правомірними, законними та такими, що винесені з дотриманням норм податкового та іншого законодавства України. На підставі зазначеного просить суд відмовити в задоволенні адміністративного позову.

В судове засідання сторони, повідомлені належним чином про місце, дату та час, не з'явились. Від представника позивача до суду надійшло клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Згідно із частиною 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Судом встановлено, що для розгляду і вирішення даної справи відсутня потреба в заслуховуванні свідків чи експертів, також немає інших перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, зазначених у статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, тому суд вирішив розгляд справи проводити в порядку письмового провадження на основі наявних у матеріалах справи доказів.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

На підставі п.п. 20.1.4 п.20.1 ст.20, п.75.1 ст.75, п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України, відповідно до наказу №312-П від 27.10.2015 року, направлення від 16 листопада 2015 року № 118, виданих Тетіївською ОДПІ та плану-графіка проведення планових виїзних перевірок суб'єктів господарювання на 4 квартал 2015 року, відповідачем проведена документальна планова виїзна перевірка фінансово - господарської діяльності з питань дотримання суб'єктом господарської діяльності фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 норм законодавства повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб та єдиного соціального внеску за період з 01.01.2014 по 31.12.2014, відповідно до затвердженого плану перевірки.

Під час проведення перевірки первинних фінансово-господарських документів відповідачем було виявлено дебіторську заборгованість ТОВ «САН транс» в сумі 50 775,27 грн. за надані позивачем послуги.

Відповідно до подорожніх листів наданих до перевірки позивачем виявлено, що до вартості витрат включено витрати на придбання дизельного пального для надання послуг вантажного перевезення ТОВ «Сан Транс» на суму 50775,27 грн., проте дохід від наданих послуг станом на 31.12.2014 не отримувався, що піддержує акт зведення взаєморозрахунків за 2014 рік.

Таким чином, при перевірці правильності визначення в податковій декларації № від 23.01.2015 про майновий стан та доходи вартість документально підтверджених витрат, пов'язаних з господарською діяльністю, відповідач дійшов висновку, що до вартості витрат позивачем включались витрати, не пов'язані з одержанням доходу, у звітному податковому періоді, що потягнуло за собою зменшення суми витрат за 2014 рік на 50775,27 грн.

У зв'язку із зазначеним. відповідач дійшов висновку, який виклав у акті від 11.12.2015 №278/173/ про результати документальної планової виїзної перевірки фінансово - господарської діяльності з питань дотримання суб'єктом господарської діяльності фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 норм законодавства повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб та єдиного соціального внеску за період з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року (далі - Акт перевірки), про порушення позивачем:

- п.177.2 ст. 177 Податкового Кодексу України , а саме: підприємцем занижено чистий дохід, який підлягає оподаткуванню на суму 50775,27 грн., що призвело до заниження податку на доходи фізичних осіб від підприємницької діяльності, який підлягає сплаті до бюджету за 2014 р. в сумі 7616,29 грн.

- ч.6 ст.7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загально обов'язкове державне соціальне страхування» № 2464-VI від 08.07.2010 року, в результаті чого занижено єдиний внесок, за період, що перевірявся, на суму 20048,01 грн.

На підставі висновків акту, відповідачем винесено оскаржувані рішення та донараховано грошові зобов'язання позивачу по податку на доходи фізичних осіб в сумі 9520 грн. 36коп. (податкове повідомлення-рішення № від 23.12.2015), штрафні санкції по єдиному внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 2004,80 грн. (рішення про застосування штрафних санкцій № від 23.12.2015), недоїмку по єдиному внеску в сумі 20048.01 грн. (вимога про сплату боргу (недоїмки) № від 23.12.2015).

Позивач, вважаючи, що такої обов'язкової вимоги для включення придбаних матеріалів до витрат, як отримання доходу не має, а достатньо того, що придбане дизельне пальне було використано в господарській діяльності з метою отримання прибутку, звернувся до суд із цим адміністративним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склались між сторонами спору, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до п. 177.2 ст. 177 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Згідно до п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать: витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об'єкта витрат; витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку (далі - працівники), які включають витрати на оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-яка інша оплата у грошовій або натуральній формі, встановлена за домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами цього розділу); обов'язкові виплати, а також компенсація вартості послуг, які надаються працівникам у випадках, передбачених законодавством, внески платника податку на обов'язкове страхування життя або здоров'я працівників у випадках, передбачених законодавством; суми єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом; інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов'язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1-177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуг зв'язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов'язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.

Згідно до п. 185.1 ст. 185 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; в) ввезення товарів на митну територію України; г) вивезення товарів за межі митної території України; е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

Відповідно до п. 187.1 ст. 187 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Таким чином, суд дійшов висновку, що фізична особа - підприємець на загальній системі оподаткування має право включити до складу витрат вартість використаних паливно-мастильних матеріалів після одержання доходу, який безпосередньо пов'язаний з понесеними витратами від здійснення підприємницької діяльності. У зв'язку з дебіторською заборгованістю станом на 31.12.2015, яка виникла по взаєморозрахунках з ТОВ «САН транс» в сумі 50775,27 грн., витрати пов'язані з наданням цих послуг ТОВ « САН транс» не можуть бути віднесені до вартості витрат у 2014 році.

Отже, у звітності сум доходу, отриманого від здійснення діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, та на який нараховується єдиний внесок позивачем занижено чистий дохід, отриманий від здійснення підприємницької діяльності за 2014 рік в суму 50775,27 грн.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що оскаржувані рішення винесені на підставі, в межах повноважень, та у спосіб, що передбачені відповідачу чинним законодавством України, таким чином вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

На підставі зазначеного, керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

Відмовити фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Василенко Г.Ю.