Справа № 810/4718/15
Суддя: Харченко С.В.
Дата ухвалення: 2015-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

08 грудня 2015 року Справа № 810/4718/15

Київський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Харченко С.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу
за позовомОСОБА_1
доГоловного управління ДФС у Київській області,
третя особа:Державна фіскальна служба України,
провизнання протиправною бездіяльності, зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління ДФС у Київській області, третя особа: Державна фіскальна служба України, про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо відмови в її реєстрації в якості особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків.

Позивач також просить суд зобов'язати відповідача розглянути питання про реєстрацію її в якості особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 23.11.2015 (а.с. 49).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач протиправно не вчинив дій по її реєстрації в якості особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків, посилаючись на те, що діючим законодавством облік осіб в окремому реєстрі Державного реєстру фізичних осіб платників податків та, відповідно, внесення відмітки про наявність права здійснювати будь-які платежі за серією та номером паспорта, може відбуватись лише по відношенню до фізичних осіб громадян України.

Відповідач позов не визнав, надав суду письмові заперечення проти позову, в яких зазначив, що посадові особи органу доходів і зборів діяли на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством України, у зв'язку з чим позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Третя особа підтримала позицію відповідача по справі.

У судове засідання, призначене на 08.12.2015, особи, які беруть участь у справі, не з'явились, були своєчасно та належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду.

Матеріали справи містять клопотання позивача про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до приписів частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Беручи до уваги ту обставину, що про дату, час та місце судового розгляду справи особи, які беруть участь у справі повідомлені належним чином, однак у судове засідання не з'явились, зважаючи на відсутність підстав для відкладення судового розгляду, передбачених статтею 128 Кодексу адміністративного судочинства України, судом прийнято рішення про розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи принцип рівності сторін, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову з огляду на наступне.

ОСОБА_1 є громадянкою ОСОБА_2 Федерації, постійно проживає в Україні та з 31.05.2012 зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 (посвідка на постійне проживання серії ІН № 089453 (а.с. 8).

У травні 2015 року ОСОБА_1 звернулась до Головного управління ДФС у Київській області із заявою, в якій просила взяти її на податковий облік як фізичну особу, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, та видати довідку про можливість здійснювати будь-які платежі за серією та номером діючого документа, що посвідчує особу.

До вказаної заяви ОСОБА_1 приєднано: повідомлення фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків за формою № 1П; копію паспорта громадянина ОСОБА_2 Федерації; копію посвідки на постійне проживання особи, яка іммігрувала в Україну на постійне проживання; копію закордонного паспорта; довідку територіального органу ФПС Росії від 25.11.2005.

Листом від 29.05.2015 № 941/14/10-36-11-02-10 Головне управління ДФС у Київській області повідомило позивача про те, що згідно з приписами чинного законодавства відмовитись від реєстраційного номера облікової картки платника податків можуть виключно громадяни України за наявності паспорта громадянина України (а.с. 13).

ОСОБА_1 зазначає, що відсутність законодавчого регулювання питання податкового обліку осіб громадян інших держав, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, не може бути приводом для порушення прав людини, гарантованих Конституцією України, у зв'язку з чим звернулась до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Статтями 24 та 26 Конституції України визначено, що іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов'язки, як і громадяни України, за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в'їзду в Україну та виїзду з України визначено Законом України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" від 22.09.2011 № 3773-VI.

Відповідно до статті 1 цього Закону, іноземцями та особами без громадянства є, зокрема, іноземці та особи без громадянства, які отримали посвідку на постійне проживання, якщо інше не встановлено законом. При цьому посвідка на постійне проживання є документом, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує право на постійне проживання в Україні.

Частиною другою статті 3 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" від 22.09.2011 № 3773-VI передбачено, що іноземці та особи без громадянства, які перебувають під юрисдикцією України, незалежно від законності їх перебування, мають право на визнання їх правосуб'єктності та основних прав і свобод людини.

Податковий кодекс України також гарантує рівність усіх платників перед законом, недопущення будь-яких проявів податкової дискримінації - забезпечення однакового підходу до всіх платників податків незалежно від соціальної, расової, національної, релігійної приналежності, форми власності юридичної особи, громадянства фізичної особи, місця походження капіталу (підпункт 4.1.2 пункту 4.1 статті 4 Податкового кодексу України).

Платниками податків силу положень пункту 15.1 статті 15 Податкового кодексу України є фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об'єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об'єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов'язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Згідно з приписами підпункту 16.1.1 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України) платник податків зобов'язаний стати на облік у контролюючих органах в порядку, встановленому законодавством України.

Облік платників податків у контролюючих органах ведеться за податковими номерами. Облік осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган, ведеться за прізвищем, ім'ям, по батькові і серією та номером діючого паспорта. У паспортах зазначених осіб контролюючими органами робиться відмітка про наявність у них права здійснювати будь-які платежі за серією та номером паспорта. Порядок внесення відмітки визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику (пункт 63.6 статті 63 Податкового кодексу України).

Відповідно до пункту 70.1 статті 70 Податкового кодексу України, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, формує та веде Державний реєстр фізичних осіб платників податків (далі Державний реєстр). До Державного реєстру вноситься інформація про осіб, які є: громадянами України; іноземцями та особами без громадянства, які постійно проживають в Україні; іноземцями та особами без громадянства, які не мають постійного місця проживання в Україні, але відповідно до законодавства зобов'язані сплачувати податки в Україні або є засновниками юридичних осіб, створених на території України.

Облік фізичних осіб платників податків, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган, ведеться в окремому реєстрі Державного реєстру за прізвищем, ім'ям, по батькові та серією і номером паспорта без використання реєстраційного номера облікової картки.

Пунктом 70.2 статті 70 Податкового кодексу України визначено, що до облікової картки фізичної особи платника податків та повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків) вноситься така інформація: прізвище, ім'я та по батькові; дата народження; місце народження (країна, область, район, населений пункт); місце проживання, а для іноземних громадян також громадянство; серія, номер свідоцтва про народження, паспорта (аналогічні дані іншого документа, що посвідчує особу), ким і коли виданий.

Відповідно до приписів пункту 70.11 статті 70 Податкового кодексу України, у разі виявлення недостовірних даних або помилок у поданій обліковій картці або повідомленні (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків) фізичній особі може бути відмовлено у реєстрації та/або внесенні відмітки до паспорта або продовжено строк реєстрації.

Аналіз положень податкового законодавства дозволяє дійти висновку про те, що громадяни України, іноземці та особи без громадянства у відносинах реєстрації в якості платників податків мають рівне коло прав, свобод, та обов'язків, а отже відмова органу виконавчої влади, що забезпечує ведення Державного реєстру фізичних осіб платників податків, у внесенні відомостей про особу платника податків, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, з підстав невизначеності нормами національного законодавства процедури обліку осіб, що не є громадянами України та/або не мають паспорта громадянина України, не допускається.

Водночас, суд вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

Відповідно до пункту 70.5 статті 70 Податкового кодексу України, фізична особа платник податків незалежно від віку (як резидент, так і нерезидент), для якої раніше не формувалася облікова картка платника податків та яка не включена до Державного реєстру, зобов'язана особисто або через законного представника чи уповноважену особу подати відповідному контролюючому органу облікову картку фізичної особи платника податків, яка є водночас заявою для реєстрації в Державному реєстрі, та пред'явити документ, що посвідчує особу.

Фізична особа платник податків, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, зобов'язана особисто подати відповідному контролюючому органу повідомлення та документи для забезпечення її обліку за прізвищем, ім'ям, по батькові і серією та номером паспорта, а також пред'явити паспорт.

Форма облікової картки фізичної особи платника податків та повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків) і порядок їх подання встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

З метою визначення єдиної методики реєстрації фізичних осіб у Державному реєстрі фізичних осіб платників податків наказом Міністерства доходів і зборів України від 10.12.2013 № 779 затверджено Положення про реєстрацію фізичних осіб у Державному реєстрі фізичних осіб платників податків (далі Положення № 779).

Пунктами 1 та 2 розділу ІІІ Положення № 779 передбачено, що документи, які відповідно до вимог цього Положення подаються (надсилаються рекомендованим листом) до контролюючого органу, повинні бути викладені українською мовою та не містити виправлень. Облікова картка фізичної особи - платника податків (далі - облікова картка), повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків) (далі повідомлення) або заява про зміну даних, що вносяться до облікової картки або повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті про наявність права здійснювати будь-які платежі за серією та номером паспорта) (далі - заява) заповнюються машинописом або від руки друкованими літерами. Якщо документи надсилаються до контролюючого органу рекомендованим листом, підпис фізичної особи на обліковій картці фізичної особи - платника податків, повідомленні чи заяві повинен бути засвідчений у нотаріальному порядку.

Відповідно до абзацу третього пункту 70.5 статті 70 Податкового кодексу України, фізична особа подає облікову картку фізичної особи платника податків або повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків) до контролюючого органу за своєю податковою адресою (якою для фізичної особи платника податків в силу приписів пункту 45.1 цього Кодексу є місце її проживання), а фізична особа, яка не має постійного місця проживання в Україні, контролюючому органу за місцем отримання доходів або за місцезнаходженням іншого об'єкта оподаткування.

Аналогічні положення, що стосуються визначення контролюючого органу, до якого подаються облікова картка або повідомлення, містяться у пункті 2 розділу VII та пункті 3 розділу VIII Положення № 779.

Для заповнення облікової картки фізичної особи платника податків використовуються дані документа, що посвідчує особу. Для заповнення повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків) використовуються дані паспорта (абзац четвертий пункту 70.5 статті 70 Податкового кодексу України).

Документами, що посвідчують особу, відповідно до приписів статті 13 Закону України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" від 20.11.2012 № 5492-VI є, зокрема, паспорт громадянина України та посвідка на постійне проживання.

Пунктом 1 розділу VIII Положення № 779 передбачено, що фізична особа, яка раніше не подавала облікової картки фізичної особи - платника податків і відомості про яку не включено до Державного реєстру та яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, зобов'язана особисто подати відповідному контролюючому органу повідомлення за формою № 1П, яке є водночас заявою для обліку в окремому реєстрі Державного реєстру, та пред'явити паспорт громадянина України.

Приймання повідомлень та перевірка їх на дотримання вимог до оформлення документів, які подаються для обліку фізичних осіб в окремому реєстрі Державного реєстру, здійснюються працівниками підрозділів контролюючих органів, до функцій яких належить реєстрація фізичних осіб у Державному реєстрі. У разі виявлення недостовірних даних або помилок у поданому повідомленні щодо внесення серії та номера паспорта, прізвища, імені, по батькові, дати чи місця народження, місця проживання тощо фізичній особі може бути відмовлено у реєстрації (у разі неможливості виправлення недостовірних даних або помилок у встановлений строк) або продовжено строк реєстрації до десяти робочих днів (пункт 5 розділу VIII Положення № 779).

Після приймання повідомлення, в силу вимог пункту 6 розділу VIII цього Положення, контролюючим органом здійснюється перевірка щодо наявності реєстрації фізичної особи у Державному реєстрі за реєстраційним номером облікової картки платника податків або в окремому реєстрі за серією та номером паспорта.

Пунктом 8 розділу VIII Положення № 779 визначено, що контролюючий орган вносить до паспорта відмітку про наявність права здійснювати будь-які платежі за серією та номером паспорта, форму якої наведено в додатку 9 до цього Положення тільки після отримання підтвердження щодо можливості внесення відмітки за зверненням фізичної особи, яка подала повідомлення. Датою взяття на облік в окремому реєстрі Державного реєстру вважається дата внесення відмітки до паспорта.

Відповідно до постанови Верховної Ради України від 26.06.1992 № 2503-XII "Про затвердження положень про паспорт громадянина України та про паспорт громадянина України для виїзду за кордон", до паспорта вносяться такі відомості про його власника: прізвище, ім'я, по батькові, дата і місце народження особи, стать, відмітки про сімейний стан власника паспорта та про реєстрацію постійного місця проживання громадянина. Паспорт містить також фотокартки та підпис його власника, а також відомості про дату видачі та орган, що видав паспорт. Сьома, восьма і дев'ята сторінки паспорта призначені для внесення особливих відміток.

У свою чергу відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.03.2012 № 251 "Про затвердження Порядку оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання і технічного опису їх бланків та внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 26 грудня 2002 р. № 1983" до посвідки на постійне проживання вносяться такі відомості про пред'явника посвідки та її реквізити: прізвище, ім'я, громадянство, дата народження, реєстраційний №, стать, місце народження дата видачі, орган, що видав, підстави для видачі, підпис пред'явника. Крім того, до посвідки на постійне проживання вносяться відомості про дітей до 16 років, відомості про місце проживання в Україні та особливі відмітки.

Таким чином, паспорт громадянина України та посвідка на постійне проживання є регламентованими у законодавчому порядку документами, що посвідчують особу власника, ідентифікують його за одними й тими самими ознаками, містять тотожні відомості про людину, та різняться лише визначенням її правового (суспільного) статусу (громадянин України або іноземець чи особа без громадянства).

Відтак, виходячи з принципу аналогії закону, суд вважає за можливе під час реєстрації в окремому реєстрі Державного реєстру фізичних осіб платників податків використовувати для обліку дані особи іноземця, що містяться у посвідці на постійне проживання, та вносити до неї відмітку про наявність права здійснювати будь-які платежі без використання реєстраційного номера облікової картки платника податків.

Проте, реалізація такого права іноземцем чи особою без громадянства, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, можлива лише за умови неухильного додержання порядку проведення реєстрації в якості платника податків, визначеного Положенням № 779, з урахуванням визначених судом особливостей.

Як вже зазначалось, облікову картку фізичної особи платника податків або повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків) має бути подано фізичною особою до контролюючого органу за своєю податковою адресою. Якщо документи надсилаються до контролюючого органу за допомогою засобів поштового зв'язку, то підпис фізичної особи на обліковій картці, повідомленні чи заяві повинен бути засвідчений у нотаріальному порядку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, а отже повідомлення особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, мало бути подано позивачем до Тетіївської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області.

Водночас, як вбачається з матеріалів справи та не заперечується позивачем, повідомлення за формою № 1П та заяву про відмову від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків з вимогами про реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб платників та про видачу довідки про можливість здійснювати будь-які платежі без використання реєстраційного номера облікової картки платника податків направлено ОСОБА_1 на адресу Головного управління ДФС у Київській області, що суперечить вимогам приписів пункту 70.5 статті 70 Податкового кодексу України.

Крім того, досліджена під час судового розгляду справи копія повідомлення форми № 1П (а.с. 63) не містить як особистого підпису ОСОБА_1, так і його нотаріального посвідчення.

Суд зазначає, що відсутність особистого підпису заявника та його нотаріального посвідчення є помилками, що не можуть бути усунуті у встановлений строк без подачі оновленого повідомлення, оформленого належним чином, а відтак є достатньою підставою для відмови у проведенні реєстрації фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, що, у свою чергу, не позбавляє позивача права повторно звернутись до контролюючого органу після усунення виявлених недоліків.

З огляду на викладене, враховуючи, що позивач невірно визначив орган звернення територіальний орган доходів і зборів, який здійснює приймання облікових карток, повідомлень та їх опрацювання, а також порушив регламентований порядок складання (оформлення) документів, що подаються фізичними особами для проведення реєстрації в якості платників податків, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовної вимоги про визнання протиправною бездіяльності Головного управління ДФС у Київській області щодо реєстрації ОСОБА_1 в якості особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків.

Вимога про зобов'язання відповідача розглянути питання про реєстрацію позивача в якості особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків є похідною від позовної вимоги про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо її реєстрації в якості особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, а тому відмова у задоволенні первинної вимоги є підставою для відмови у задоволенні і похідної від неї вимоги.

За таких обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

Відповідно до частини другої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз.

Оскільки спір вирішено на користь суб'єкта владних повноважень, а доказів понесення ним витрат, пов'язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, суду не надано, судові витрати у цій частині стягненню з позивача не підлягають.

Керуючись статтями 69, 70, 71, 128, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову, відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Харченко С.В.