Справа № 804/3701/16
Суддя: Турова Олена Михайлівна
Дата ухвалення: 2016-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

17 червня 2016 р. Справа № 804/3701/16

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Турова О.М., розглянувши матеріали позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова Компанія «ВЕКТОР ПЛЮС» до Відділу державної виконавчої служби Новомосковського міськрайонного управління юстиції, третя особа ОСОБА_1 про звільнення з під арешту іпотечного майна,-

в с т а н о в и в:

14 червня 2016 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова Компанія «ВЕКТОР ПЛЮС» до Відділу державної виконавчої служби Новомосковського міськрайонного управління юстиції, третя особа ОСОБА_1, в якій позивач просив звільнити з-під арешту іпотечне майно, а саме: приміщення школи, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Спаське, вул. Шкільна, буд. 3-а, на яке було накладено арешт на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №46645767 від 24.02.2015 року, виданої Відділом державної виконавчої служби Новомосковського міськрайонного управління юстиції.

Перевіривши матеріали вказаної позовної заяви відповідно до вимог частини1 статті 107 КАС України, суд приходить до висновку, що її не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, з огляду на наступне.

Згідно ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.3 КАС України справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Приписами п.1 ч.2ст.17 КАС України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Частиною 2 статті 4 КАС України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, позивач просить звільнити з-під арешту іпотечне майно розташованого за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Спаське, вул. Шкільна, буд. 3-а, на яке було накладено арешт на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №46645767 від 24.02.2015 року, виданої Відділом державної виконавчої служби Новомосковського міськрайонного управління юстиції.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що між ОСОБА_2 та АКІБ «УкрСиббанк» був укладений кредитний договір №0301/0308/88-032 від 17.03.2008р. та з метою забезпечення виконання кредитних зобовязань був укладений також іпотечний договір від 17.03.2008р., предметом якого виступило належне на праві приватної власності ОСОБА_1 нерухоме майно, а саме: приміщення школи, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Спаське, вул. Шкільна, буд. 3-а. Обтяження згідно вищевказаного іпотечного договору відступлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Факторингова Компанія «ВЕКТОР ПЛЮС» відповідно до договору факторингу №15 від 28.11.2012р., укладеного позивачем з АКІБ «УкрСиббанк». Таким чином, позивач є кредитором відносно ОСОБА_2 При цьому, ОСОБА_2 вимоги кредитного договору не виконуються, а отже позивач має право на предмет іпотеки, на який в даний час Відділом державної виконавчої служби Новомосковського міськрайонного управління юстиції накладено арешт та заборона відчуження в рамках виконавчого провадження, в якому позивач кредитором не виступає.

Згідно з частиною другою статті 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Право застави майна є похідним від права власності і належить до речових прав щодо володіння, користування та розпорядження майном з певними обмеженнями, регулювання яких здійснюється актами цивільного законодавства.

З огляду на наведене, даний спір носить приватно - правовий характер, оскільки позивачем фактично ставиться питання про визнання за ним права власності на приміщення школи, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Спаське, вул. Шкільна, буд. 3-а.

Таким чином, під час вирішення такого спору з'ясуванню підлягають обставини щодо підстав набуття права власності на спірне майно, у зв'язку з чим зазначені вимоги є приватноправовими та втрачають ознаки публічно-правового спору, оскільки по суті позивач доводить своє право на нерухоме майно та вимагає усунути обставини, що перешкоджають реалізації права власності на спірне майно.

Отже, в даному випадку має місце спір про право, який підлягає розгляду в порядку цивільного, а не адміністративного судочинства.

Так, ч.1 ст. 15 ЦПК України передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

При цьому частиною другою статті 114 Цивільно-процесуального кодексу України визначено, що позови про зняття арешту з майна предявляються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 109 КАС України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи характер спірних правовідносин, який є цивільно-правовим і не має ознак публічно-правового спору в розумінні КАС України, суд приходить до висновку, що даний спір не підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

З огляду на наведене та керуючись ст. ст. 107, 109, 160, 165, 181 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова Компанія «ВЕКТОР ПЛЮС» до Відділу державної виконавчої служби Новомосковського міськрайонного управління юстиції, третя особа ОСОБА_1 про звільнення з під арешту іпотечного майна.

Роз'яснити позивачу, що з означеними позовними вимогами він може звернутися в порядку цивільного судочинства.

Повторне звернення цих ж осіб до адміністративного суду з таким самим адміністративним позовом, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, згідно ч.5 ст.109 КАС України, не допускається.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд в порядку та у строки, визначені ст. 186 КАС України, та набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України.

Суддя ОСОБА_3