Справа № 308/5953/16-а
Суддя: Придачук О. А.
Дата ухвалення: 2016-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.03.2016 місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

головуючого судді Придачук О.А.

при секретарі Бомбушкар В.П.

з участю представника позивача ОСОБА_1 прикордонного загону ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3 (мову, якою ведеться судочинство розуміє)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України до громадянина ОСОБА_4 ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, про примусове видворення та затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 прикордонний загін Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з зазначеним адміністративним позовом мотивуючи його тим, що 08.06.2016 року на підставі статті 3 Угоди між Україно та Європейським Співтовариством про реадмісію осіб ОСОБА_3 був перееданий на територію України у встановленому угодою порядку за незаконний перетин державного кордону в складі групи осіб з України в Словацьку республіку на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби «Княгиня» На момент затримання документів, що посвідчують особу не мав. Відповідач перебуває на території України незаконно, документів та коштів для виїзду з території України не має, працевлаштуватись на території України не може, родичів в Україні не має. Під час опитування відповідач пояснив, що має намір у будь-якому випадку потрапити в країни Західної Європи з метою працевлаштування для забезпечення свого проживання та бажання повернутися до країни походження не має, що підтверджується його незаконними діями, а саме, відповідач знаючи про можливість легально в»їхати до європейських країн вибрав найбільш легкий та незаконний спосіб, знаючи, що під час досягнення своєї мети він неодноразово буде порушувати та ігнорувати законодавство країн на своєму шляху. А тому на підставі наведеного позивач просить суд позов задовольнити.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 прикордонного загону ОСОБА_2 позов підтримав, просив суд його задовольнити, примусово видворити та затримати з метою забезпечення примусового видворення громадянина ОСОБА_4 ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2

Відповідач громадянин ОСОБА_4 ОСОБА_3 у судовому засіданні позов визнав.

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до висновку, що громадянин ОСОБА_4 ОСОБА_3 реалізуючи свої права та свободи міг у встановленому порядку іммігрувати в Україну або іншу Європейську країну на постійне місце проживання, або тимчасово прибути для працевлаштування на визначений термін, як це передбачено законодавством України, законодавством інших держав та міжнародними документами, не завдавши шкоди національним інтересам України. Але знаючи про можливість легально виїхати до Європейських країн, відповідач вибрала найбільш легкий та незаконний спосіб, знаючи, що для досягнення своєї мети вона неодноразово буде порушувати та ігнорувати законодавство країн на своєму шляху, він умисно пішов на вчинення правопорушення.

Як вбачається з матеріалів справи, 08.06.2016 року на підставі статті 3 Угоди між Україно та Європейським Співтовариством про реадмісію осіб ОСОБА_3 був перееданий на територію України у встановленому угодою порядку за незаконний перетин державного кордону в складі групи осіб з України в Словацьку республіку на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби «Княгиня»

Згідно ч.1 ст.30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Відповідно до вимог п. 3 ст. 29 Закону України «про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці або особи без громадянства, прийняті відповідно до міжнародного договору про реадмісію, які не мають законних підстав для перебування на території України, підлягають примусовому видворенню у разі, якщо між Україною і країною громадянської належності чи країною попереднього постійного проживання таких іноземців або осіб без громадянства відсутній договір про реадмісію.

Частиною 4 даної статті передбачено, що іноземці та особи без громадянства перебувають у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, протягом строку, необхідного для виконання рішення суду про примусове видворення, але не більш як дванадцять місяців.

Відповідно до ч.1 ст.31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземець та особа без громадянства, які вчинили злочин або адміністративне правопорушення, після відбуття призначеного йому покарання чи виконання адміністративного стягнення може бути видворений за межі України

В судовому засіданні встановлено, що громадянин ОСОБА_4 ОСОБА_3 перебуває на території України незаконно, документів та коштів для виїзду з території України не має, працевлаштуватись на території України не може родичів в Україні не має. Громадянин ОСОБА_4 ОСОБА_3 не відноситься до осіб, яким надано статус біженця і не є особою, яка потребує додаткового захисту, в особовій справі останнього відсутні будь-які докази того, що відповідач звертався до органів міграційної служби з заявою про наданняйому статусу біженця чи додаткового захисту в Україні.

Враховуючи вищенаведене, приймаючи до уваги, що між Україною та ОСОБА_4 відсутній договір про реадмісію, суд приходить до переконання, що вимоги ОСОБА_1 прикордонного загону Західного регіонального управляння Державної прикордонної служби України про примусове видворення громадянина ОСОБА_4 ОСОБА_3, 08.11.1994 р.н, є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Відтак є підстави для його затримання з метою забезпечення примусового видворення на строк, необхідний для виконання рішення суду про примусове видворення.

Керуючись Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ст.ст. 11, 70, 71, 86, 106-163, 183-5, 256 ч.2 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України до громадянина ОСОБА_4 ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, про примусове видворення та затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення задовольнити частково.

Примусово видворити громадянина ОСОБА_4 ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за межі території України.

Дозволити затримання громадянина ОСОБА_4 ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з метою забезпечення примусового видворення на строк, необхідний для виконання рішення суду про примусове видворення.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Допустити негайне виконання постанови.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду в п'ятиденний строк з дня її проголошення.

Суддя О.А. Придачук