Справа № 826/27173/15
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2016-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

16 червня 2016 року 10:10 справа №826/27173/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кузьменка В.А., за участю секретаря Калужського Д.О., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до1. Комунального підприємства "Київблагоустрій" 2. Департаменту міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)
третя особаТовариство з обмеженою відповідальністю "Злагода ЛТД"
провизнання дій протиправними, скасування доручення та припису

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1.) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Комунального підприємства "Київблагоустрій" (далі по тексту - відповідач 1, КП "Київблагоустрій") та Департаменту міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі по тексту - відповідач 2, Департамент благоустрою), в якому просить: 1) визнати протиправними дії відповідачів; 2) скасувати доручення від 02 грудня 2015 року №478/12-15 та припис від 24 квітня 2015 року №1506143.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 січня 2016 року відкрито провадження в адміністративній справі №826/27173/15, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 травня 2016 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Товариство з обмеженою відповідальністю "Злагода ЛТД" (далі по тексту - третя особа, ТОВ "Злагода ЛТД").

В судовому засіданні 09 червня 2016 року позивач та його представник позовні вимоги підтримали, представники відповідачів проти задоволення позову заперечили; представник третьої особи до суду не прибув, у зв'язку із чим, на підставі частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ухвалив перейти до розгляду справи в письмовому провадженні.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно з дорученням Департаменту благоустрою від 02 грудня 2015 року №478/12-15, наданого директору КП "Київблагоустрій", доручено вжити заходи шляхом демонтажу відповідно до вимог чинного законодавства самовільно встановлених елементів благоустрою в разі відсутності проектно-дозвільної документації на розміщення, а саме: павільйон та літній майданчик при кафе, барі чи ресторані (всесезонний), що розташовані по Володимирському проїзду, 2 у Шевченківському районі, на підставі припису від 24 квітня 2015 року №1506143.

У свою чергу припис від 24 квітня 2015 року №1506143 винесений посадовою особою Головного управління контролю за благоустроєм міста Києва (правонаступником якого є відповідач 1), у відношенні до ТОВ "Злагода ЛТД" за порушення підпункту 20.1.1 Правил благоустрою міста Києва за адресою: АДРЕСА_1, та запропоновано усунути порушення шляхом надання проектно-дозвільної документації на розміщення літнього майданчика; в разі невиконання припису вимагається демонтувати власними силами протягом трьох робочих днів відновити благоустрій.

Позивач зазначає, що вказані вище припис та доручення прийняті всупереч вимог чинного законодавства та спричинили позбавлення права власності на нерухоме майно, розташоване по Володимирському проїзду, 2 у Шевченківському районі.

Відповідачі проти позову заперечили, зазначивши про відповідність оскаржуваних рішень вимогам законодавства та про самовільне розміщення тимчасових споруд, у зв'язку із відсутністю дозвільної документації.

Третя особа подала до суду письмове пояснення, в якому повністю підтримала заявлені позивачем вимоги.

Окружний адміністративний суд міста Києва, вирішуючи спір по суті позовних вимог, виходить з наступних мотивів.

Як вбачається з обставин справи, оскаржувані рішення прийняті у зв'язку із тим, що, на думку відповідачів, елемент благоустрою - павільйон та літній майданчик при кафе, барі чи ресторані (всесезонний), що розташовані по Володимирському проїзду, 2 у Шевченківському районі, є самовільно встановленою тимчасовою спорудою, яка підлягає демонтажу.

Стаття 1 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" визначає благоустрій населених пунктів як комплекс робіт з інженерного захисту, розчищення, осушення та озеленення території, а також соціально-економічних, організаційно-правових та екологічних заходів з покращання мікроклімату, санітарного очищення, зниження рівня шуму та інше, що здійснюються на території населеного пункту з метою її раціонального використання, належного утримання та охорони, створення умов щодо захисту і відновлення сприятливого для життєдіяльності людини довкілля.

Відповідно до частин першої та другої статті 34 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" правила благоустрою території населеного пункту (далі - Правила) - нормативно-правовий акт, яким установлюються вимоги щодо благоустрою території населеного пункту.

Правила розробляються на підставі Типових правил благоустрою території населеного пункту (далі - Типові правила) для всіх сіл, селищ, міст і затверджуються відповідними органами місцевого самоврядування.

Правила включають: 1) порядок здійснення благоустрою та утримання територій об'єктів благоустрою; 2) вимоги до впорядкування територій підприємств, установ, організацій; 3) вимоги до утримання зелених насаджень на об'єктах благоустрою - територіях загального користування; 4) вимоги до утримання будівель і споруд інженерного захисту території; 5) вимоги до санітарного очищення території; 6) розміри меж прилеглої до підприємств, установ та організацій території у числовому значенні; 7) порядок розміщення малих архітектурних форм; 8) порядок здійснення самоврядного контролю у сфері благоустрою населених пунктів; 9) інші вимоги, передбачені цим та іншими законами.

Відповідно до положень пункту 13.1 розділу ХІІІ Правил благоустрою міста Києва, затверджених рішенням Київської міської ради від 25 грудня 2008 року №1051/1051 (далі по тексту - Правила благоустрою), розміщення малих архітектурних форм та тимчасових споруд торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності проводиться відповідно до Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", Закону України "Про благоустрій населених пунктів", Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30 березня 1994 року №198, наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 21 жовтня 2011 року №244 "Про затвердження Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності", інших нормативно-правових актів, а також рішень Київської міської ради та розпоряджень виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

У разі виявлення самовільно розміщених (встановлених) малих архітектурних форм, тимчасових споруд торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності, в т. ч. тимчасових споруд торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності, паспорти прив'язки яких анульовані або строк дії яких закінчився, самовільно розміщених (встановлених) засобів пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі (автомагазини, автокафе, автокав'ярні, авторозвозки, автоцистерни, лавки-автопричепи, візки, спеціальне технологічне обладнання (низькотемпературні лотки-прилавки) тощо) (далі - засоби пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі), об'єктів сезонної дрібнороздрібної торговельної мережі (на розміщення яких відсутні оформлені в установленому порядку документи) уповноважені особи Департаменту міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), структурних підрозділів з питань контролю за благоустроєм районних в місті Києві державних адміністрацій, комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) "Київблагоустрій" вносять припис його власнику (користувачу або особі, яка здійснила розміщення (встановлення)) з вимогою усунення порушень шляхом проведення демонтажу малої архітектурної форми, тимчасової споруди торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності, демонтажу (переміщення) засобу пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі, об'єкта сезонної дрібнороздрібної торговельної мережі із зазначенням строку демонтажу (переміщення) відповідно до абзаців другого і третього цього підпункту.

Малі архітектурні форми, тимчасові споруди торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності мають бути демонтовані протягом трьох днів з моменту отримання припису, крім тимчасових споруд торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності, відсутніх в матеріалах єдиної цифрової топографічної основи території міста Києва, демонтаж яких має бути здійснений протягом одного дня з моменту отримання припису.

Протягом зазначеного у приписі строку власник (користувач або особа, яка здійснила розміщення (встановлення)) зобов'язаний за власний рахунок здійснити демонтаж самовільно розміщеної (встановленої) малої архітектурної форми, тимчасової споруди торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності, об'єкта сезонної дрібнороздрібної торговельної мережі, демонтаж (переміщення) засобу пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі та провести відновлення порушеного благоустрою на місці їх розміщення (встановлення).

З наведених норм Правил благоустрою вбачається застосування заходів демонтажу лише у відношенні до самовільно встановлених тимчасових споруд.

Вирішуючи питання належності споруди, розташованої по Володимирському проїзду, 2 у Шевченківському районі міста Києва, до тимчасових та правових підстав для її розміщення, суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до положень статті 28 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" тимчасова споруда торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності - одноповерхова споруда, що виготовляється з полегшених конструкцій з урахуванням основних вимог до споруд, визначених технічним регламентом будівельних виробів, будівель і споруд, і встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту.

Тимчасова споруда для здійснення підприємницької діяльності може мати закрите приміщення для тимчасового перебування людей (павільйон площею не більше 30 квадратних метрів по зовнішньому контуру) або не мати такого приміщення.

Разом з тим, наявні у справі докази підтверджують, що за даними витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності нежитлова будівля АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_1 згідно з рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 23 травня 2014 року №13279352, про що до Реєстру внесено запис №5766531.

Право власності на нежитлову будівлю, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 23 травня 2014 року, виданого приватним нотаріусом Прокудіною Л.Д., копія кого міститься в матеріалах справи.

На спірну будівлю 11 червня 2015 року виготовлено технічний паспорт, в якому зафіксовано про основні фізичні характеристики та вчинено відмітку про прийняття будівлі до експлуатації шляхом реєстрації декларації про готовність до експлуатації Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції 25 червня 2015 року за №КВ 143 151 760 474.

Таким чином, нежитлова будівля по АДРЕСА_1 прийнята в експлуатацію та зареєстрована на праві приватної власності за позивачем як нерухоме майно.

За загальним правилом, встановленим у статті 181 Цивільного кодексу України, до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

У випадках, передбачених законодавством, обов'язковим є проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, саме з проведенням якої пов'язується момент виникнення права власності на нерухоме майно.

Так, частиною першою статті 182 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Згідно зі статтею 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація прав є обов'язковою; інформація про прав на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав.

Права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Статтею 5 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачено що у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди (їх окремі частини), квартири, житлові та нежитлові приміщення.

Виходячи із викладеного, слідує, що проведення державної реєстрації права власності на нежитлову будівлю по АДРЕСА_1 підтверджує статус такої будівлі як нерухомого майна, тобто, вказана будівля, розташована на земельній ділянці, а її переміщення неможливе без знецінення та зміни призначення, що не дозволяє віднести спірну будівлю до категорії тимчасових.

Доказами в адміністративному судочинстві, за визначенням частини першої статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України, є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

У відповідності до частин першої та четвертої статті 70 цього Кодексу, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Разом з тим, суд звертає увагу, що відповідачами не надано будь-яких доказів, які б підтверджували, що нежитлова будівля по АДРЕСА_1 не є нерухомим майном та має ознаки тимчасової споруди.

В якості підстави вважати спірну будівлю тимчасової спорудою відповідачі посилаються на лист Департаменту архітектури та містобудування виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 04 січня 2016 року №055-33, в якому зазначено, що вказаний Департамент не присвоював та не погоджував об'єктам нерухомості поштову адресу: Володимирський проїзд, будинок 2 (сквер №2).

Однак, на думку суду, вказаний лист не є належним доказом, який підтверджує, що будівля по АДРЕСА_1 є тимчасової спорудою, оскільки отриманий після прийняття оскаржуваних рішень, а інформація, зазначена у цьому листі, спростовується наявними у справі доказами.

Так, відповідно до пунктів 4.1, 4.3 Положення про реєстр адрес у місті Києві, затвердженого рішенням Київської міської ради від 22 травня 2013 року №337/9394 "Про деякі питання ведення реєстрів адрес, вулиць та інших поіменованих об'єктів у місті Києві" (далі по тексту - Положення про реєстр адрес) присвоєння поштових адрес об'єктам нерухомого майна здійснюється шляхом видання розпорядчих документів Департаментом містобудування та архітектури або районними в місті Києві державними адміністраціями з подальшим їх внесенням до Реєстру адрес.

Поштові адреси присвоюються об'єктам нерухомості, розташованим на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення.

Пункт 4.21 Положення про реєстр адрес встановлює, що адреса вважається присвоєною з моменту її внесення до Реєстру адрес.

У свою чергу відповідно до норм Положення про містобудівний кадастр, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25 травня 2011 року №559, реєстр адрес є складовою інформаційних ресурсів системи містобудівного кадастру.

У справі міститься копія листа Департаменту архітектури та містобудування виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 24 березня 2015 року №3141/10/062/27-15, адресованого ОСОБА_1, в якому зазначено, що інформація про присвоєння поштової адреси об'єкту нерухомого майна (нежитлової будівлі) на Володимирському проїзді, 2 у Шевченківському районі міста Києва внесена до містобудівного кадастру за адресою: Володимирський проїзд, 2 у Шевченківському районі міста Києва.

Наведене свідчить, що нежитловій будівлі по АДРЕСА_1 поштова адреса присвоєна. Доказів, які б підтверджували зворотне, відповідачами до суду не надано.

Крім того, як підтверджує витяг щодо чинних містобудівних регламентів та інших умов впровадження містобудівної діяльності, містобудівних умов та обмежень щодо певної території, а також наявних вимог та обмежень щодо використання земельних ділянок і розташованих на них об'єктів нерухомості, в т.ч. викопіювання із містобудівної документації (офіційні відомості) від 19 березня 2015 року №2782/0/12/12-03-15, виданий ОСОБА_1 Службою містобудівного кадастру Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), земельна ділянка по Володимирському проїзду, 2 Шевченківського району внесена до міського земельного кадастру.

Наявна у справі копія чергового кадастрового плану від 19 січня 2016 року підтверджує наявність в базі даних міського земельного кадастру земельної ділянки з кодом 91:015:006к свідчить, що земельна ділянка по Володимирському проїзду, 2 Шевченківського району знаходиться на стадії розробки оформлення прав землекористувачем ОСОБА_1

Відповідно до топоплану від 13 травня 2015 року М1:500, копія якого міститься в матеріалах справи, на топоплані міста Києва по Володимирського проїзду, 2 вказано топографо-геодезичні дані спірної нежитлової будівлі за позначкою "кафе".

Згідно з договором оренди від 30 вересня 2015 року, укладеним між ОСОБА_1 та ТОВ "Злагода ЛТД", позивач передав нежитлове приміщення загальною площею 125 кв.м. за адресою: місто Київ, Володимирський проїзд, 2, орендне користування для надання послуг в сфері громадського харчування.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що нежитлова будівля по АДРЕСА_1 не є тимчасовою спорудою, що виключає можливість застосування до неї примусових заходів, передбачених Правилами благоустрою, у тому числі винесення припису та здійснення демонтажу.

Таким чином, доручення Департаменту благоустрою від 02 грудня 2015 року №478/12-15 та припис Головного управління контролю за благоустроєм міста Києва від 24 квітня 2015 року №1506143 винесений посадовою особою Головного управління контролю за благоустроєм міста є протиправними та підлягають скасуванню, а позовні вимоги у цій частині - задоволенню.

Суд враховує, що оскаржуване доручення адресоване КП "Київблагоустрій", а припис видано ТОВ "Злагода ЛТД", як користувачу нежитлової будівлі по АДРЕСА_1, однак звертає увагу, що вказані рішення безпосередньо призвели до порушення гарантованого статтею 41 Конституції України права власності ОСОБА_1 на спірну будівлю, а тому вважаються рішеннями суб'єкта владних повноважень, що створюють для позивача правові наслідки.

У той же час суд не погоджується із позовними вимогами про визнання протиправними дій відповідачів, оскільки позивач не вказує, які саме дії кожного з відповідачів на його думку є протиправними та якими нормам законодавства суперечать.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи викладене, на думку Окружного адміністративного суду міста Києва, Департаментом благоустрою не доведено правомірність та обґрунтованість оскаржуваних рішень з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Частина перша статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Водночас згідно з частиною третьою статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Таким чином, з огляду на часткове задоволення позовних вимог, на користь позивача належить присудити здійснені ним витрати по сплаті судового збору відповідно до частини задоволених вимог за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту благоустрою.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати доручення Департаменту міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 02 грудня 2015 року №478/12-15.

3. Визнати протиправним та скасувати припис Головного управління контролю за благоустроєм міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 24 квітня 2015 року №1506143.

4. В іншій частині адміністративного позову відмовити.

5. Присудити з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 974,40 грн. (дев'ятсот сімдесят чотири гривні сорок копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.А. Кузьменко