Справа № 826/16629/13-а
Суддя: Мороз В.Ф.
Дата ухвалення: 2016-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2016 року м. Київ К/800/28518/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючого: судді Мороза В.Ф.

Суддів: Донця О.Є.

Чалого С.Я.

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Державної екологічної інспекції у м. Києві на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 15 травня 2014 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеон" до Державної екологічної інспекції у м. Києві про визнання незаконним та скасування припису,

в с т а н о в и л а:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Одеон" звернулося з позовом про визнання незаконним та скасування припису №08/784 від 17.09.2013.

Позов мотивовано тим, що вимоги відповідача викладені в приписі №08/784 від 17.09.2013 щодо отримання позивачем дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами та дозволу на розміщення та утворення відходів є протиправними, оскільки дозвіл і ліміти на викиди в атмосферне повітря і на зберігання сміття повинні отримувати не всі підприємства в будь - яких випадках, а тільки у випадках і в порядку прямо передбачених законом. Також позивач зазначив про те, що газовий котел, який ним використовується за своєю потужністю, цільовим використанням та обсягом забруднюючих речовин не відноситься до об'єктів, для використання яких є необхідним отримання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами. Крім того, позивачем не було отримано повідомлення про необхідність подання та погодження проектів лімітів на утворення та розміщення відходів. Також, зазначено, що відходи утворені в наслідок господарської діяльності носять разовий характер та вивозяться з території підприємства відповідно до укладених договорів з спеціалізованими установами.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 грудня 2013 року в задоволенні позову відмовлено повністю.

Рішення мотивовано тим, що оскільки за результатами перевірки позивача на відповідність дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами було виявлено допущення позивачем порушення вимог чинного законодавства, факт допущення яких позивачем судом встановлено, то відсутні підстави для скасування припису №08/784 від 17.09.2013 року.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 15 травня 2014 року постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 грудня 2013 року скасовано та ухвалено нову, якою позов задоволено. Визнано неправомірним та скасовано припис Державної екологічної інспекції у місті Києві від 17 серпня 2013 року № 08/784.

Не погоджуючись з прийнятим апеляційним судом рішенням відповідач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення апеляційного суду, та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Переглядаючи рішення апеляційного суду в межах касаційної скарги, судова колегія не вбачає підстав для її задоволення.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідачем проведено перевірку ТОВ «Одеон» на відповідність дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами.

За результатами перевірки складено акт № 08/1316 від 13.09.2013 року.

17.09.2013 року Інспекцією видано припис № 08/784, яким з метою усунення виявлених недоліків та порушень природоохоронного законодавства, виявлених під час перевірки дотримання вимог законодавства в сфері охорони навколишнього природного середовища ТОВ "Одеон" приписано: 1) отримати дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами; 2) надати інструментарно-лабораторні вимірювання параметрів викидів забруднюючих речовин стаціонарних джерел та ефективності роботи газоочисних установок; 3) вести первинний облік кількості, типу і складу відходів, що утворюються, збираються, перевозяться, зберігаються, обробляються, утилізуються, знешкоджуються та видаляються; 4) отримати дозвіл, ліміт на утворення та розміщення відходів; 5) подавати статистичну звітність щодо поводження з відходами; 6) визначити та погодити склад і властивості відходів, що утворюються, ступінь їх небезпечності для навколишнього природного середовища; 6) розробити план організації роботи у сфері поводження з відходами; 7) вести первинний облік кількості, типу і складу відходів, що утворюються та зберігаються за встановленою формою 1-ВТ.

Згідно ч. 1 ст. 11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря» для забезпечення екологічної безпеки, створення сприятливого середовища життєдіяльності, запобігання шкідливому впливу атмосферного повітря на здоров'я людей та навколишнє природне середовище здійснюється регулювання викидів найбільш поширених і небезпечних забруднюючих речовин, перелік яких встановлюється КМУ.

Відповідно до п. 1 Порядку ведення державного обліку в галузі охорони атмосферного повітря, затвердженого постановою КМУ від 13.12.2001 року №1655 (далі - Порядок № 1655), Порядок визначає єдину систему ведення в галузі охорони атмосферного повітря державного обліку об'єктів (підприємств, установ, організацій та громадян - суб'єктів підприємницької діяльності), які справляють або можуть справити шкідливий вплив на здоров'я людей і на стан атмосферного повітря, видів та обсягів забруднюючих речовин, що викидаються в атмосферне повітря, видів і ступенів впливу на його стан фізичних та біологічних факторів.

Наказом Міністерства екології та природних ресурсів України від 10.05.2002 року №177 затверджено Інструкцію про порядок та критерії взяття на державний облік об'єктів, які справляють або можуть справити шкідливий вплив на здоров'я людей і стан атмосферного повітря, видів та обсягів забруднюючих речовин, що викидаються в атмосферне повітря (далі - Інструкція № 177).

Абзацом 2 пункту 2 Інструкції № 177 встановлено, що взяття на державний облік здійснюється за такими критеріями: об'єктів - якщо в їх викидах присутня хоча б одна забруднююча речовина (або група речовин), потенційний викид якої рівний або перевищує величину, зазначену в Переліку забруднюючих речовин та порогових значень потенційних викидів, за якими здійснюється державний облік (додаток 1); видів та обсягів забруднюючих речовин, що викидаються в атмосферне повітря, - за умови, що обсяг потенційних викидів рівний або перевищує порогові значення за окремою речовиною або групою речовин, наведених у додатку 1 до цієї Інструкції.

У додатку №1 до Інструкції № 177 про порядок та критерії взяття на державний облік об'єктів, які справляють або можуть справити шкідливий вплив на здоров'я людей і стан атмосферного повітря, видів та обсягів забруднюючих речовин, що викидаються в атмосферне повітря наведено перелік забруднюючих речовин на порогові значення потенційних викидів, за якими здійснюється державний облік, з якого вбачається, що для оксиду вуглецю порогові значення викидів встановлене на рівні 1,5 тонн на рік, а для оксиду азоту у перерахунку на діоксид азоту 1,0 тонна на рік.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що при використанні експлуатованого позивачем газового котла в атмосферне повітря потрапляють шкідливі викиди, однак їх кількість є значно меншою за порогові значення потенційних викидів забруднюючих речовин, за якими здійснюється державний облік. Відтак, державний облік щодо газового котла, який використовує позивач, не здійснюється.

Крім того, постановою КМУ від 28.12.2001 року №1780 затверджено Порядок розроблення та затвердження нормативів граничнодопустимих викидів забруднюючих речовин із стаціонарних джерел (далі - Порядок №1780).

Пунктом 1 Порядку №1780 передбачено, що даний порядок визначає вимоги щодо розроблення та затвердження нормативів граничнодопустимих викидів забруднюючих речовин та їх сукупності, які містяться у складі пилогазоповітряних сумішей, що відводяться від окремих типів обладнання, споруд і надходять в атмосферне повітря із стаціонарних джерел.

Пунктом 7 Порядку №1780 передбачено, що перелік типів устаткування, за якими розробляються нормативи граничнодопустимих викидів забруднюючих речовин із стаціонарних джерел, визначається Мінприроди.

Згідно п. 1 Переліку типів устаткування, для яких розробляються нормативи граничнодопустимих викидів забруднюючих речовин із стаціонарних джерел, затвердженого наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 16.08.2004 року №317, для теплосилових установок розроблення граничнодопустимих викидів забруднюючих речовин є обов'язковим, якщо їх номінальна теплова потужність перевищує 50 МВт.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідно до технічних характеристик використовуваного позивачем газового котла його номінальна теплова потужність не перевищує 50 МВт і є значно меншою.

Враховуючи вищезазначене, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку, що газові котли, які використовує позивач, ні за потужністю, ні за цільовим використанням, ні за обсягом викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря не підпадають під регулювання, встановлене положеннями ст. 11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря» та прийнятими на їх реалізацію нормативно-правовими актами. А відтак, вимога відповідача щодо отримання дозволу на викид забруднюючих речовин, що надходять в атмосферу в результаті роботи газового котла є неправомірною.

Крім того, п. 2 Порядку проведення та оплати робіт, пов'язаних з видачею дозволів на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, обліку підприємств, установ, організацій та громадян підприємців, які отримали такі дозволи, затвердженого постановою КМУ від 13.03.2002 року №302 встановлено, що дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами видається суб'єкту господарювання - власнику стаціонарного джерела викиду, з якого надходять в атмосферне повітря забруднюючі речовини або їх суміші.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ТОВ «Одеон» орендує приміщення.

Нормами ст.ст. 10, 11, 33 Закону України «Про охорону атмосферного повітря» передбачено, що регулювання викидів забруднюючих речовин, які надходять в атмосферне повітря, здійснюється виключно в результаті роботи стаціонарних джерел забруднення.

Відповідно до пп. 1.15.5. п. 1.15 Інструкції про зміст та порядок складання звіту проведення інвентаризації викидів забруднюючих речовин на підприємстві, затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища та ядерної безпеки України від 10.02.1995 року №7, стаціонарне джерело забруднення атмосфери - підприємство, цех, агрегат, установка або інший нерухомий об'єкт, що зберігає свої просторові координати протягом певного часу і здійснює викиди забруднюючих речовин в атмосферу.

Враховуючи зазначене, суд апеляційної інстанції правильно зазначив, що газовий котел позивача не є стаціонарним джерелом забруднення атмосфери, а відтак, вимога відповідача щодо отримання дозволу на викид забруднюючих речовин, що надходять в атмосферу, є безпідставною та не відповідає вимогам закону.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відходи» відходи - будь-які речовини, матеріали і предмети, що утворилися у процесі виробництва чи споживання, а також товари (продукція), що повністю або частково втратили свої споживчі властивості і не мають подальшого використання за місцем їх утворення чи виявлення і від яких їх власник позбувається, має намір або повинен позбутися шляхом утилізації чи видалення. Розміщення відходів - зберігання та захоронення відходів у спеціально відведених для цього місцях чи об'єктах.

Пунктами 10 та 11 Порядку розроблення, затвердження і перегляду лімітів на утворення та розміщення відходів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.1998 року № 1218, встановлено, що місцеві державні адміністрації за погодженням з органами Мінекоресурсів на місцях до 1 лютого поточного року визначають перелік власників відходів, яким необхідно одержати ліміти на утворення та розміщення відходів на наступний рік (крім власників, які звільняються від одержання таких лімітів). Органи Мінекоресурсів на місцях до 1 березня поточного року надсилають на адреси власників відходів повідомлення про необхідність подання на погодження проектів лімітів на утворення та розміщення відходів на наступний рік.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що основними видами діяльності ТОВ «Одеон» є господарська діяльність, пов'язана з наданням в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна, неспеціалізована оптова торгівля, надання інших допоміжних комерційних послуг, надання в оренду інших машин, устаткування та товарів та виробництвом інших дерев'яних будівельних конструкцій і столярних виробів. Позивач не здійснює діяльності з розміщення відходів, а утворення відходів носить разовий характер.

З огляду на наведені положення Порядку суд апеляційної інстанції обґрунтовано виходив з того, що отримання дозволу на розміщення відходів та затвердження лімітів на утворення і розміщення відходів не є обов'язковим для всіх без виключення суб'єктів господарювання, цьому передує обов'язок Мінекоресурсів вчинити певні дії, а саме визначити перелік суб'єктів, які мають отримати ліміти, визначити спеціальні місця для розміщення відходів, надіслати повідомлення таким суб'єктам.

Доводи касаційної скарги висновок суду апеляційної інстанції про неправомірність оскаржуваного припису та не свідчать про допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до закону можуть бути підставою для скасування оскаржуваних судових рішень.

Відповідно до ст. 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст. 220, 220-1, 223, 224, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Державної екологічної інспекції у м. Києві залишити без задоволення, а постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 15 травня 2014 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили через 5 днів після направлення його копії особам, які беруть участь у справі і може бути переглянуте Верховним Судом України з підстав передбачених ст.ст. 237-239 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: В.Ф. Мороз

С.Я. Чалий

О.Є Донець