Справа № 826/21454/15
Суддя: Борисюк Л.П.
Дата ухвалення: 2016-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Борисюк Л.П.
ПОСТАНОВА

Іменем України

14 червня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді суддів за участю секретаря представника відповідачаБорисюк Л.П., Петрика І.Й., Шурка О.І. Приходько К.М. Михайлюк-Філімонової Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління ДФС у м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 03 лютого 2016 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Хімтрейд» до Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

В вересні 2015 року ТОВ «Торговий Дім «Хімтрейд» звернулося до Окружного адміністративного суду м. Києва із позовом до Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління ДФС у м. Києві в якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 12.05.2015 №, №, №.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 03 лютого 2016 року позов задоволено.

Відповідач, не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, звернувся з апеляційною скаргою, в якій зазначає, що оскаржувана постанова суду не відповідає вимогам матеріального та процесуального права, а саме, судом першої інстанції неповно з'ясовано та не доведено обставини, що мають значення для справи, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, в зв'язку з чим просить скасувати постанову суду та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, який з'явився в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні постанови судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглянув справу.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, в період з 06.04.2015 по 10.04.2015 ДПІ у Солом'янському районі Головного управління ДФС у м. Києві було проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Торговий Дім «Хімтрейд» () з питань дотримання вимог податкового законодавства при взаємовідносинах з ТОВ «СП Сузірря» (код за ) за період з 01.12.2014 по 31.12.2014.

В ході проведення перевірки податковим органом встановлено порушення позивачем вимог п. 198.3, 198.6 ст. 198 ПК України в результаті завищення від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та податкового кредиту на суму 758 829,00 грн. за грудень 2014 року та заниження податку на додану вартість, що підлягає нарахуванню до сплати в бюджет на суму 32 900,00 грн.

За результатами проведеної перевірки відповідачем складено Акт перевірки від 20.04.2015 №1898/26-58-22-03/37982902 на підставі якого прийнято податкові повідомлення-рішення від 12.05.2015:

- №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток на суму 1 068 834,00 грн. у тому числі основний платіж - 712 556,00 грн.; штрафні санкції - 356 278,00 грн.;

- №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з ПДВ на суму 41 125,00 грн., у тому числі основний платіж - 32 900,00 грн.; штрафні санкції - 8 225,00 грн.;

- №, яким позивачу зменшено розмір від'ємного значення суми ПДВ у розмірі 758 829,00 грн.

Вважаючи податкові повідомлення-рішення від 12.05.2015 протиправними, а відтак, такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся з вищевказаним позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем були надані всі первинні документи, які фіксують факт здійснення господарської діяльності.

З таким висновком суду колегія суддів не може погодитися, виходячи з наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, а також права та обов'язки платників податків і зборів, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулюються Податковим кодексом України, який вступив в силу з 01.01.2011 року (далі по тексту - ПК України).

Згідно з п.п. 14.1.27 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Відповідно до п. 138.1 ст. 138 Податкового кодексу України, витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті: інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Витрати операційної діяльності включають собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2 - 140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку (пп. 138.1.1 п. 138.1 ст. 138 цього Кодексу).

Згідно абз. 1 п. 138.2 ст. 138 ПК України, витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України, не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Отже, наведені правові норми дозволяють платнику податку формувати валові витрати у зв'язку з реальним придбанням товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності що, в першу чергу, має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами. Документи, які не мають статус первинних, самі по собі не можуть підтверджувати реальність здійснення господарської операції та, відповідно, валові витрати. При цьому неодмінною характерною рисою господарської діяльності в рамках податкових відносин є її направлення на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах.

Крім цього, відповідно до підпункту «а» п. 198.1 ст. 198 ПК України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

В силу п. 198.2 ст. 198 цього Кодексу, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно з п. 198.3 ст. 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з безпосереднім придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6 ст. 198 ПК України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Пунктом 201.8 ст. 201 ПК України встановлено, що право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Відповідно до п. 201.10 ст. 201 ПК України, податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

З наведеного вбачається, що умовою для виникнення у платника податку права на формування податкового кредиту є придбання платником податків товарів (послуг) для використання їх в своїй господарській діяльності. Підставою для виникнення такого права є податкова накладна, виписана контрагентом платника податків, який зареєстрований як платник податку на додану вартість.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Із системного аналізу положень цих норм законодавства України вбачається, що податковий кредит є правом платника податку щодо зменшення податкових зобов'язань звітного періоду, яке виникає виключно за наявності податкових накладних. Закон забороняє включення до податкового кредиту сум податку на додану вартість, сплачених у складі ціни придбання товарів (робіт, послуг), якщо ці суми не підтверджені податковими накладними, та передбачає відповідальність платника податків за порушення цих вимог у вигляді фінансових санкцій.

Отже, виникнення права платника податку на податковий кредит є наслідком фактичного проведення господарської операції, яка є об'єктом оподаткування податком на додану вартість, за наявності первинних документів.

Також, в інформаційному листі Вищого адміністративного суду України №742/11/13-11 від 02.06.2011 р. зазначено, що судам належить звертати особливу увагу на дослідження обставин реальності здійснення господарських операцій платника податку, на підставі яких таким платником були сформовані дані податкового обліку. При цьому приймати на підтвердження даних податкового обліку можна лише достовірні первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

З метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість судам належить з'ясовувати рух активів у процесі здійснення господарської операції.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що умовою для виникнення у платника податку права на формування податкового кредиту є придбання платником податків товарів (послуг) для використання їх в своїй господарській діяльності.

Вивченням матеріалів справи колегією суддів встановлено, що між ТОВ «Торговий дім «Хімтрейд» (замовник) та ТОВ «СП «Сузірря» (виконавець) укладено договори про надання послуг від 01 липня 2014 року №1714-4, від 01 липня 2014 року №1714-5, від 01 липня 2014 року №1714-3, від 01 липня 2014 року №1714-1, від 01 липня 2014 року №1714-2, від 01 липня 2014 року №1714-6, від 04 вересня 2014 року №4914, від 15 вересня 2014 року №15914 та від 22 вересня 2014 року №22914, за умовами яких виконавець зобов'язаний згідно заявок замовника виконувати послуги з охорони вантажів замовника, а саме:

- з аміачною селітрою при їх перевезеннях залізницею зі станції Черкаси Одеської залізниці до станції призначення Придніпровської залізниці;

- з аміачною селітрою при їх перевезеннях залізницею зі станції Черкаси Одеської залізниці до станції призначення Одеської залізниці;

- з аміачною селітрою при їх перевезеннях залізницею зі станції Черкаси Одеської залізниці до станції призначення Південно-Західної залізниці;

- з аміачною селітрою при їх перевезеннях залізницею зі станції Обарів Львівської залізниці до станції призначення на території України;

- з аміачною селітрою при їх перевезеннях залізницею зі станції Черкаси Одеської залізниці до станції призначення Донецької залізниці;

- з аміачною селітрою при їх перевезеннях залізницею зі станції Черкаси Одеської залізниці до інших станцій призначення Південної залізниці;

- з мінеральними добривами в асортименті - нітроамофоска NPK 8:19:29, NPK 16:16:16, амофос 10:46, Суперагро NP+S 12:24, добрива рідкі азотні марки КАС-32, сульфат амонію та інших додатково узгоджених видів мінеральних добрив при їх перевезеннях залізницею зі станції Баси Південної залізниці, Кочубеївка Південної залізниці, Купянськ-Сортувальний Південної залізниці та інших додатково узгоджених станцій відправлення до станцій призначення на території України;

- з аміаком рідким технічним при їх перевезеннях залізницею зі станції Обарів Львівської залізниці до станції Жмеринка Південно-Західної залізниці.

Відповідно до пунктів розділу 1 вказаних договорів, конкретні найменування товару, кількість, номери вагонів/цистерн, реквізити станцій призначення замовник зазначає в своїх усних або письмових заявках, які направляє виконавцеві; протягом перших 4-х місяців дії договорів виконавець надає звіти замовнику про виконані послуги за звітні період, які визначає самостійно; за результатами діяльності в кожному звітному періоді сторони підписують акти приймання-здавання виконаних послуг, в яких відображаються результати виконання послуг за період їх виконання. Акти в двох примірниках разом із доданими до них звітами по кожному звітному періоду виконавець повинен направити замовникові не пізніше 20 листопада 2014 року.

Відповідно до актів приймання-здавання виконаних послуг та звітах виконавця про виконання договору, складених у грудні 2014 року та перелік яких наведено на стор. 4-10 Акта перевірки, у грудні 2014 року ТОВ «СП «Сузірря» надало обумовлені договорами послуги з охорони вантажів на загальну суму 4 903 359,74 грн.

При цьому, в звітах виконавця зазначені найменування вантажів та реквізити станцій відправлення і призначення, кількість та номери вагонів (цистерн), кількість охоронюваного товару, маршрути слідування, дати відправлення, вартість залізничного тарифу та послуг з охорони.

ТОВ «СП «Сузірря» виписало позивачу протягом грудня 2014 року податкові накладні, перелік яких наведено на стор. 4-10 Акта перевірки на загальну суму 4 903 359,74 грн., у тому числі податок на додану вартість - 791 729,09 грн.

Як встановлено в Акті перевірки та підтверджується відповідними платіжними дорученнями та виписками банку, за надані послуги позивач перераховував на рахунок виконавця грошові кошти на повну суму вартості послуг.

Крім цього, позивачем на підтвердження реальності господарських операцій надано також залізничні накладні та договори на постачання товару зі специфікаціями і видатковими накладними.

Дослідивши подані позивачем документи на підтвердження доводів про правомірність формування ним податкового кредиту за господарськими відносинами з ТОВ «СП «Сузірря», колегія зазначає, що наявність лише зазначених вище документів не є достатніми доказами товарності господарських операцій, за відсутності інших документів, які відображають реальність таких операцій, з врахуванням технічних та трудових ресурсів, наявності технічного персоналу, основних фондів, виробничих активів, тощо.

Так, за умовами вказаних вище договорів, виконавець зобов'язувався згідно із заявками замовника виконувати послуги з охорони вантажів. Проте, таких заявок до контролюючого органу на підтвердження виконання умов договорів позивачем надано не було, що ставить під сумнів реальність надання послуг з охорони вантажів.

Крім цього, основним видом діяльності ТОВ «СП «Сузірря» є діяльність посередників у торгівлі товарами широкого асортименту, стан платника податків « 9» - направлено повідомлення про відсутність за місцезнаходженням. Тобто, залучення даного контрагента з приводу укладення вищевказаних договорів є економічно недоцільним та необґрунтованим.

У ТОВ «СП «Сузірря» відсутні також трудові ресурси, складські приміщення, виробничі потужності для здійснення будь-якого виду діяльності.

Відповідно до інформації з Єдиного реєстру податкових накладних контролюючим органом було встановлено, що ТОВ «СП «Сузірря» займається купівлею-продажем таких товарів: підшипник 7530, азбестова тканина безпильова 1000х1,5 м, мило DALAN Antibacterial «Весняна свіжість» 125 гр., мило DALAN Antibacterial «Золоті тропіки» 125 гр., DALAN Cream «Алое» 125 гр., DALAN d'Olive Інтенсивний крем для рук та тіла з оливковим маслом, 20 мл, мило NANCY Beauty «Водна лілія» 60 гр.*5 та інші товари широкого спектру.

Оскільки, у товариства відсутні трудові ресурси, складські приміщення, виробничі потужності для здійснення будь-якого виду діяльності, вбачається проведення транзитних фінансових потоків, спрямованих на здійснення операцій з надання податкової вигоди переважно контрагентами, які не виконують свої податкові зобов'язання, зокрема, у випадках коли операції здійснюються через посередників з метою штучного формування податкового кредиту та валових витрат, не мають реального товарного характеру.

Таким чином, оскільки реальність вчинення господарських операцій між ТОВ «СП «Сузірря» та ТОВ «Торговий дім «Хімтрейд» відсутня, а наслідком для податкового обліку є лише фактичний рух активів, а не задекларований на папері, надані до перевірки документи не можуть вважатися первинним документами для цілей ведення податкового обліку.

Разом з тим, колегією суддів береться до уваги, що Оперативним управлінням ГУ Міндоходів у Сумській області були здійснені відповідні заходи внаслідок проведення яких складено службову записку від 09.02.2015 № 48/7/18-19-07-0806, якими встановлено, що ТОВ «СП «Сузірря» знаходиться за адресою реєстрації, але на момент виїзду посадові особи підприємства були відсутні та встановлено номер мобільного телефону керівника.

Також складено рапорт від 07.10.2014 в якому зазначено, що здійснено виїзд за адресою реєстрації даного платника: м. Суми, вул. Воєводіна, 4, корп.. А-ІІ, оф. 33. У ході виїзду встановлено, що фактично ТОВ «СП «Сузірря» за адресою реєстрації знаходиться. На момент виїзду посадової особи працівники підприємства були відсутні. При подальшому відпрацюванні встановлено номер мобільного телефону керівника ТОВ «СП «Сузірря» гр. ОСОБА_7. В телефонній розмові він повідомив, що на даний час перебуває за межами м. Суми у службовому відрядженні та зобов'язався прибути до ОУ ДПІ у м. Сумах у період 10-12 лютого 2015 року для надання пояснень щодо господарських операцій ТОВ «СП «Сузірря» за листопад-грудень 2014 року.

ОУ ДПІ у Сумській області було надано службову записку № 69/7/18-19-07-0806 від 19.02.2015 в якій повідомлено, що керівник підприємства гр. ОСОБА_7 10.02.2015 разом із своїм адатом прибув до ОУ ДПІ у м. Сумах нібито для надання пояснень щодо господарської діяльності ТОВ «СП «Сузірря», однак ніяких письмових свідчень не надав. З розмови з ним було видно, що він погано орієнтується в господарській діяльності свого ж підприємства проведеної у 2014 році, а також він не зміг точно повідомити хто саме веде бухгалтерський та податковий облік підприємства та подає звітність до контролюючих органів. Станом на 19.02.2015 гр. ОСОБА_7 не прибув до ОУ ДПІ у м. Сумах, на телефонні дзвінки працівників податкової міліції не відповідав у зв'язку з чим здійснено повторний виїзд за адресою ТОВ «СП «Сузірря» та встановлено, що фактично підприємство відсутнє за адресою реєстрації. ТОВ «СП «Сузірря» здійснює незаконну діяльність у вигляді організації для підприємства усіх форм власності умов для ухилення від сплати податків та транзиту.

Крім цього, колегія суддів бере до уваги твердження відповідача про наявність в наданих до перевірки договорах з ТОВ «СП «Сузірря» банківських реквізитах рахунку, що був відкритий лише через декілька місяців після їх укладання, що свідчить про факт підроблення договорів тощо.

Так, в реквізитах усіх договорів, укладених між ТОВ «Торговий дім «Хімтрейд» та ТОВ «СП «Сузірря», значиться номер рахунку останнього, відкритого в філії ПАТ «Ощадбанк» у місті Дніпропетровську за №5052, який, згідно відомостей АІС «Податковий блок» був відкритий лише 16 жовтня 2014 року. Зазначене, на думку представника відповідача, вказує, що перелічені вище договори, видаткові та податкові накладні, видані ТОВ «СП «Сузірря» на адресу ТОВ «Торговий дім «Хімтрейт» «заднім числом» та не можуть бути враховані при веденні бухгалтерського та податкового обліку.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців», якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін. Якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, то третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні. Третя особа не може посилатися на них у спорі у разі, якщо вона знала або могла знати про те, що такі відомості є недостовірними.

На момент здійснення правовідносин, контрагента позивача було зареєстровано як юридичну особу та як платника податку на додану вартість, доказів існування вироків суду у кримінальних справах, якими б встановлювався факт фіктивного підприємництва, відповідачем не надано.

Однак, дана обставина не дає підстав вважати, що сторони договірних відносин мали на меті настання реальних правових наслідків, а тому віднесення відображених у них сум ПДВ до податкового кредиту колегія суддів вважає безпідставним.

У спірних правовідносинах колегія суддів враховує правову позицію Верховного Суду України, висловлену у спорах з подібними правовідносинами.

Так, у своїй постанові від 27.03.2012 Верховний Суд України зазначив, що «про необґрунтованість податкової вигоди можуть свідчити підтверджені доказами доводи податкового органу, зокрема про наявність таких обставин: неможливість реального здійснення платником податків зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться постачальником послуг, підприємницької діяльності; відсутність необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності у зв'язку з відсутністю управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів; облік для цілей оподаткування тільки тих господарських операцій, які безпосередньо пов'язані з виникненням податкової вигоди, якщо для такого виду діяльності також потрібне здійснення й облік інших господарських операцій; відсутність первинних документів обліку».

У постанові Верховного Суду України від 22.09.2015 у справі за позовом ТОВ «Ампір СВ» до ДПІ у Печерському районі Головного управління Міністерства доходів і зборів України у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, Верховний Суд України вказав, що «обов'язковою умовою виникнення у платника права на податковий кредит є реальне здійснення операцій з придбання товарів (послуг) з метою їх використання в оподатковуваних операціях, а також оформлення таких операцій всіма необхідними документами первинного бухгалтерського обліку. Наявність формально оформлених (складених) первинних документів та/або сплати грошових коштів не може слугувати підставою для формування податкового кредиту за відсутності факту придбання товару».

Відповідно до ч. 1 ст. 244-2 КАС України, суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Позивачем не надано документального підтвердження тих обставин та відносин, які супроводжують фактичне виконання такого роду операцій та у сукупності підтверджують їх реальне виконання.

За наведених обставин, зібраних доказів у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку щодо протиправності відображення даних у податковому обліку за спірними операціями, а відтак оскаржувані податкові повідомлення-рішення ДПІ у Солом'янському районі ГУ ДФС у м. Києві від 12.05.2015 №, №, № є правомірними та скасуванню не підлягають.

Згідно зі ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції не відповідає нормам матеріального права, доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції, викладені у зазначеній постанові, у зв'язку з чим є підстави для її скасування з ухваленням нової постанови про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління ДФС у м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 03 лютого 2016 року - задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 03 лютого 2016 року - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Хімтрейд» до Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя суддя суддя Л.П. Борисюк І.Й. Петрик О.І. Шурко

Повний текст постанови складено та підписано - 16.06.2016

Головуючий суддя Борисюк Л.П.

Судді: Петрик І.Й.

Шурко О.І.