Справа № 2а-11345/09/2670 , 2а-1848/12/2670
Суддя: Межевич М.В.
Дата ухвалення: 2016-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

16 червня 2016 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного адміністративного суду Межевич М.В., розглянувши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1 на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 24 вересня 2009 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Виконавчого органу Київради - Київської міської державної адміністрації про визнання протиправним та скасування розпорядження,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 26 травня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 24 вересня 2009 року залишено без руху у зв'язку з відсутністю обґрунтування про порушення рішенням суду першої інстанції прав, свобод та/або інтересів апелянта, пропуском строку апеляційного оскарження, несплатою судового збору, відсутністю обґрунтування вимог особи, яка подала апеляційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає неправильність чи неповнота дослідження доказів і встановлення обставин у справі та (або) застосування норм права, відсутністю інформації про те чи бажає особа взяти участь у судовому засіданні суду апеляційної інстанції, чи просить суд розглянути справу за її відсутності, відсутністю копій апеляційної скарги відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі, надано строк на усунення недоліків апеляційної скарги.

Вказане рішення отримано апелянтом 03.06.2016, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

На виконання вимог цієї ухвали, ОСОБА_1 надіслала до суду клопотання про відкриття апеляційного провадження, до якого долучила уточнену апеляційну скаргу, усунувши таким чином виявлені недоліки в частині відсутності обґрунтування вимог особи, яка подала апеляційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає неправильність чи неповнота дослідження доказів і встановлення обставин у справі та (або) застосування норм права, відсутності інформації про те чи бажає особа взяти участь у судовому засіданні суду апеляційної інстанції, чи просить суд розглянути справу за її відсутності, ненадання копій апеляційної скарги відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

ОСОБА_1 також надала апеляційному суду квитанцію про сплату судового збору, яку, однак, апеляційний суд прийняти не може, так як з неї не вбачається ким саме був сплачений судовий збір (зазначено лише прізвище - ОСОБА_1), у призначенні платежу зазначається про сплату судового збору у справі за позовом ОСОБА_1, однак позов у даній справі було пред'явлено ОСОБА_2 Окрім того, у суду відсутня інформація про зарахування коштів, сплачених за цією квитанцією до спеціального фонду Державного бюджету України. Таким чином, недоліки апеляційної скарги вчастині надання документа про сплату судового збору усунуто не було.

Неусунення недоліків апеляційної скарги, яку було залишено без руху, є підставою для її повернення на підставі п. 1 ч. 3 ст. 108 Кодексу адміністративного судочинства України № 2747-IV від 06.07.2005 (далі - КАС).

У поданому клопотанні апелянт також посилалася на те, що оскаржуваною постановою вирішено її обов'язки як мешканки міста Києва, однак, жодних доказів проживання ОСОБА_1 у м. Києві так само як і доказів того, що вона є споживачем житлово-комунальних послуг, тарифи на які були встановлені (погоджені) оскаржуваними розпорядженнями від 31 серпня 2009 року №№ 978, 979, 980, 981 додано не було та матеріали справи не містять. Окрім того, незрозумілим для апеляційного суду є те, що говорячи про порушення оскаржуваною постановою своїх прав, в уточненій апеляційній скарзі ОСОБА_1 говорить про «відсутність порушених прав позивача».

Залишаючи 26 травня 2016 року без руху апеляційну скаргу ОСОБА_1, апеляційний суд звернув увагу на пропуск строку апеляційного оскарження. У зв'язку з цим, апелянт скористалась своїм правом, передбаченим абз. 1 ч. 4 ст. 189 КАС та 14.06.2016, тобто в межах тридцятиденного строку з моменту отримання ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, подала клопотання, в якому просила поновити строк апеляційного оскарження.

Так, апелянт посилається на дотримання строку подання апеляційної скарги у зв'язку з набуттям нею повноліття тільки 21.04.2016. Однак, апеляційний суд такі доводи відхиляє, з огляду на таке.

Відповідно до відповідно до ч. 2 ст. 48 КАС здатність мати процесуальні права та обов'язки в адміністративному судочинстві (адміністративна процесуальна правоздатність) визнається за громадянами України, іноземцями, особами без громадянства, органами державної влади, іншими державними органами, органами влади Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими і службовими особами, підприємствами, установами, організаціями (юридичними особами).

Згідно з ч. 4 ст. 56 КАС права, свободи та інтереси малолітніх та неповнолітніх осіб, які не досягли віку, з якого настає адміністративна процесуальна дієздатність, а також недієздатних фізичних осіб захищають у суді їхні законні представники - батьки, усиновлювачі, опікуни, піклувальники чи інші особи, визначені законом.

Частиною 9 вказаної статті передбачено, що у разі відсутності представника у сторони чи третьої особи, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності, а також у разі, якщо законний представник цих осіб не має права вести справу в суді з підстав, встановлених законом, суд зупиняє провадження в справі та ініціює перед органами опіки і піклування чи іншими органами, визначеними законом, питання про призначення чи заміну законного представника.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що відсутність у особи адміністративної процесуальної дієздатності не позбавляє її права мати адміністративну процесуальну правоздатність та захищати свої права, свободи й інтереси через законних представників - батьків, усиновлювачів, опікунів, піклувальників чи інших осіб, визначених законом. Відсутність законного представника, в силу ч. 9 ст. 56 КАС, також не є підставою для відмови неповнолітній особі у доступі до правосуддя.

З огляду на це, апеляційний суд не вважає поважними причини пропуску строку апеляційного оскарження рішення суду першої інстанції.

Визнання неповажними причин пропуску строку звернення до апеляційного суду після залишення апеляційної скарги без руху, є підставою для відмови у відкритті апеляційного провадження, відповідно до абз. 2 ч. 4 ст. КАС.

Крім того, апеляційний суд вважає за необхідне звернути увагу на позицію Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) щодо розумного строку розгляду справи та поваги до остаточності судових рішень.

З матеріалів справи вбачається, що постанову Окружного адміністративного суду м. Києва по даній справі було прийнято 24 вересня 2009 року, а апеляційну скаргу подано 04 травня 2016 року, тобто після спливу більш як п'яти років з моменту оголошення оскаржуваного судового рішення.

ЄСПЛ у рішенні від 20 січня 2011 року (справа «Василів проти України») зазначає, що розумність тривалості провадження повинна визначатись у світлі відповідних обставин справи та з огляду на такі критерії: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також важливість предмета спору для заявника.

ЄСПЛ в своєму рішенні від 09 червня 2011 року (справа «Желтяков Проти України» заява № 4994/04) наголосив на тому, що право на справедливий розгляд судом, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів (пункт 42).

Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов'язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру.

З апеляційної скарги (з урахуванням уточнень) можна зробити висновок, що її метою є виключно формальний перегляд рішення суду, яке набрало законної сили. Це вбачається з того, що в апеляційній скарзі ОСОБА_1 заявляє суперечливі вимоги: скасувати рішення із задоволенням позову чи закриттям провадження у справі, поряд із чим вона також просить залишити результат рішення в силі, змінивши лише мотивувальну частину.

З урахуванням викладеного та враховуючи, що відкриття апеляційного провадження у даній справі призведе до порушення принципів розумного строку розгляду справи, юридичної визначеності, поваги до остаточності судових рішень, про які наголошує ЄСПЛ у наведених вище рішеннях, враховуючи пропуск апелянтом строку оскарження постанови суду першої інстанції, відсутністю підстав вважати порушення рішенням суду прав, свобод та/або інтересів ОСОБА_1, не усуненням недоліків апеляційної скарги у повному обсязі, апеляційний суд дійшов висновку про те, що у відкритті апеляційного провадження у даній справі слід відмовити, а апеляційну скаргу повернути особі, яка її подала.

Керуючись ст.ст. 160, 108, 185, 187, 189, 254 КАС, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 24 вересня 2009 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Виконавчого органу Київради - Київської міської державної адміністрації про визнання протиправним та скасування розпорядження.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 24 вересня 2009 року повернути особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги.

Суддя М.В. Межевич