Справа № 808/3771/14
Суддя: Кошіль В.В.
Дата ухвалення: 2016-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2016 року м. Київ К/800/11507/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючого Кошіля В.В.

Суддів Моторного О.А.

Сіроша М.В.

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального головного управління Міндоходів

на ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19.02.2015

та постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 02.07.2014

у справі № 808/3771/14

за позовом Відкритого акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго»

до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального головного управління Міндоходів

про визнання протиправною та скасування податкової вимоги

ВСТАНОВИВ:

Відкрите акціонерне товариство «Запоріжжяобленерго» звернулось до суду з позовом про визнання протиправною та скасування податкової вимоги Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального головного управління Міндоходів від 04.06.2014 № 6-18 на загальну суму 603 417 грн. (авансові внески з податку на прибуток підприємств і організацій, що перебувають у державній власності).

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 02.07.2014, яка залишена без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19.02.2015, позов задоволено; визнано протиправною та скасовано спірну податкову вимогу, з підстав обґрунтованості позовних вимог.

В касаційній скарзі відповідач просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій; прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Позивач в запереченнях на касаційну скаргу просить залишити її без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, як законні та обґрунтовані.

Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, 24.02.2014 ВАТ «Запоріжжяобленерго» було подано податкову декларацію з податку на прибуток підприємств за 2013 рік.

Згідно інтегрованої картки ВАТ «Запоріжжяобленерго» 28.02.2014 податкова декларація з податку на прибуток підприємства за 2013 рік була прийнята та облікована податковим органом.

У вказаній декларації з податку на прибуток за 2013 рік, по рядку 23 «Авансовий внесок, що підлягатиме сплаті щомісячно» ВАТ «Запоріжжяобленерго» зазначено - 603 417 грн.

Позивачем у підтвердження сплати щомісячних авансових внесків з податку на прибуток у 2014 році, задекларованих у податковій декларації з податку на прибуток підприємства за 2013 рік, надані платіжні доручення:

- № 5845 від 24.03.2014 на суму 603 417 грн. з призначенням платежу «авансовий внесок, що сплачується у березні 2014 pоку»;

- № 8771 від 25.04.2014 на суму 603 417 грн. з призначенням платежу «авансовий внесок, що сплачується у квітні 2014 pоку».

08.05.2014 позивачем було подано податкову декларацію з податку на прибуток підприємств за І квартал 2014 року. У рядку 07 «Об'єкт оподаткування від усіх видів діяльності (рядок 01 - рядок 04)» Податкової декларації з податку на прибуток підприємств за І квартал 2014 року ВАТ «Запоріжжяобленерго» задекларовано 15 498 589 грн. По рядку 09ПЗ Податкової декларації з податку на прибуток підприємства за І квартал 2014 року «Прибуток, звільнений від оподаткування, або збиток від діяльності, прибуток від якої звільняється від оподаткування» ВАТ «Запоріжжяобленерго» зазначена сума 15 498 589 грн.

04.06.2014 відповідачем винесено податкову вимогу № 6-18, в якій податковий орган визначив ВАТ «Запоріжжяобленерго» податковий борг за основним платежем з кодом бюджетної класифікації 11023100 (авансові внески з податку на прибуток підприємств і організацій, що перебувають у державній власності) у сумі 603 417 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що податковим органом не доведено наявність у позивача самостійно узгодженої суми грошового зобов'язання з податку на прибуток підприємств, яка не була сплачена позивачем, на день формування податкової вимоги.

Суд касаційної інстанції погоджується з таким висновком судів попередніх інстанції, з огляду на наступне.

Згідно з пп. 14.1.175 п. 14.1 ст.14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

У разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення (абз. 1 п. 59.1 ст. 59 Податкового кодексу України).

Податкова вимога - письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу (пп. 14.1.153 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України).

Пунктом 2.2 Порядку направлення органами доходів і зборів податкових вимог платникам податків, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 10.10.2013 № 576, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 31.10.2013 за № 1840/24372, зазначено, що податкова вимога формується, якщо: платник податків не сплатив суми податкового зобов'язання, зазначеної в поданій ним податковій декларації, у встановлені Кодексом строки; платник податків не сплатив узгодженої суми грошового зобов'язання, визначеної в податковому повідомленні-рішенні, у встановлені законом строки; платник збору не сплатив узгодженої суми збору за провадження деяких видів підприємницької діяльності у встановлені строки; платник єдиного податку першої або другої групи не сплатив суми авансового внеску у встановлені строки.

Відповідно до п. 59.3 ст. 59 Податкового кодексу України податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання. Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов'язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов'язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.

Таким чином, у разі не сплати платником податків узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку встановленому податковим законодавством.

Крім того, згідно з пп. 134.1.1 п. 131.1 ст. 134 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.

Стаття 149 Податкового кодексу України визначає, що податковою базою для цілей цього розділу визнається грошове вираження прибутку як об'єкта оподаткування.

Відповідно до пп. «а» п. 30.9 ст.30 Податкового кодексу України податкова пільга надається шляхом податкового вирахування (знижки), що зменшує базу оподаткування до нарахування податку та збору.

Відповідно до абз. 9, 10 п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України у разі якщо платник податку, який сплачує авансовий внесок, за підсумками першого кварталу звітного (податкового) року не отримав прибуток або отримав збиток, він має право подати податкову декларацію та фінансову звітність за перший квартал. Такий платник податку авансових внесків у другому - четвертому кварталах звітного (податкового) року не здійснює, а податкові зобов'язання визначає на підставі податкової декларації за підсумками першого півріччя, трьох кварталів та за рік, яка подається до контролюючого органу в порядку, передбаченому цим Кодексом. У складі річної податкової декларації платником податку подається розрахунок щомісячних авансових внесків, які мають сплачуватися у наступний дванадцятимісячний період. Визначена в розрахунку сума авансових внесків вважається узгодженою сумою грошових зобов'язань.

Згідно з п. 154.8 ст. 154 ПК України звільняється від оподаткування прибуток підприємств паливно-енергетичного комплексу в межах фактичних витрат, що не перевищують загальну річну суму: передбачених інвестиційними програмами, схваленими національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики, на капітальні вкладення з будівництва (реконструкції, модернізації) міждержавних, магістральних та розподільчих (локальних) електричних мереж, електричних станцій, теплоелектроцентралей, магістральних газопроводів, газорозподільних мереж, підземних сховищ газу та встановлення лічильників газу населенню, у тому числі сум, спрямованих на повернення кредитів, які використані для фінансування вищезазначених цілей; передбачених проектами, фінансування яких здійснюється за рахунок суб'єктів природних монополій, виробників електричної та/або теплової енергії відповідно до рішень Кабінету Міністрів України; витрат у межах інвестиційної складової, затвердженої національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики, необхідної для повернення кредитів, інвестицій, погашення облігацій (боргових цінних паперів), випущених (отриманих) енергогенеруючими компаніями, з метою фінансування капітальних вкладень з будівництва (реконструкції, модернізації) обладнання електричних станцій і теплоелектроцентралей, відповідно до плану будівництва (реконструкції, модернізації), затвердженого Кабінетом Міністрів України.

Як встановлено в судовому порядку з підтвердженням матеріалів справи, позивач скористався своїм правом на податкову пільгу, встановлену п. 154.8 ст. 154 Податкового кодексу України у сумі 15 498 589 грн. (фактичні витрати позивача у І кварталі 2014 року, передбачені інвестиційною програмою ВАТ «Запоріжжяобленерго» на 2014 рік, на будівництво (реконструкцію, модернізацію) електричних мереж становили суму понад 24 млн. грн.).

З огляду на наведене, колегія суддів суду касаційної інстанції погоджується з висновком судів попередніх інстанцій щодо відсутності у позивача податкового боргу по зобов'язанням з податку на прибуток за відповідний податковий період, у зв'язку з використанням податкової пільги, що свідчить про протиправність прийняття податковим органом спірної податкової вимоги.

За встановлених обставин, відсутності порушень норм матеріального та процесуального права, висновок судів першої та апеляційної інстанцій про задоволення позовних вимог є вірним, а касаційна скарга відповідача - необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального головного управління Міндоходів відхилити.

Ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19.02.2015 та постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 02.07.2014 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута Верховним Судом України у випадках, встановлених Кодексом адміністративного судочинства України.

Головуючий В.В. Кошіль
Судді О.А. Моторний
М.В. Сірош