Справа № 806/275/16
Суддя: Зарудяна Л.О.
Дата ухвалення: 2016-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Нагірняк М.Ф.
Суддя-доповідач:ОСОБА_1
УХВАЛА

іменем України

"15" червня 2016 р. Справа № 806/275/16

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Зарудяної Л.О.

суддів: Іваненко Т.В.

ОСОБА_2,

при секретарі Лялевич С.С.,

за участю представника позивача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРЕСТИЖ НАФТА" на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "16" березня 2016 р. у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРЕСТИЖ НАФТА" до Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення ,

ВСТАНОВИВ:

Житомирський окружний адміністративний суд постановою від 16.03.2016 року в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРЕСТИЖ НАФТА" до Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області відмовив.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на те, що суд першої інстанції не надав належну оцінку обставинам справи, просить постанову скасувати та прийняти нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити в повному обсязі. В апеляційній скарзі, зокрема зазначає, що ТОВ "ПРЕСТИЖ НАФТА" при реалізації паливно-мастильних матеріалів згідно договорів поставки, купівлі-продажу здійснювала не лише роздрібну торгівлю нафтопродуктів, як зазначає відповідач, а також оптову торгівлю, оскільки зазначені паливно-мастильні матеріали, в подальшому, покупці використовували у власній господарській діяльності або реалізовувати їх кінцевому споживачу, що не суперечить чинному законодавству.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що скарга не належить до задоволення, враховуючи таке.

Товариство з обмеженою відповідальністю "ПРЕСТИЖ НАФТА" звернулося з позовом до Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області, у якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 25.11.2015 р. № про збільшення грошового зобов"язання з акцизного податку з реалізації суб"єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів на суму 26 430,00 грн., у тому числі основний платіж - 21 144,00 грн., штрафна (фінансова) санкція - 5 286,00 грн.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує, що відповідачем була призначена та проведена позапланова виїзна перевірка підприємства щодо повноти декларування та сплати п'яти відсоткового акцизного податку з роздрібного продажу підакцизних товарів за липень 2015 року, за результатами якої уповноважені особи податкового органу безпідставно прийшли до висновку про заниження підприємством податкових зобов'язань з цього податку на 21144,00 грн.; вказує, що протягом липня 2015 року окрім роздрібної торгівлі паливно-мастильними матеріалами здійснювався продаж цих підакцизних товарів іншим юридичним та фізичним особам для подальшого використання в господарській діяльності на загальну суму 422881,93грн., що виключало необхідність сплати такого податку.

Суд першої інстанції встановив, що в період з 27.10.2015 року по 02.11.2015 року уповноваженими посадовими особами податкової інспекції була проведена позапланова виїзна перевірка позивача щодо повноти декларування та сплати п'яти відсоткового акцизного податку з роздрібного продажу підакцизних товарів за липень 2015 року, про що був складений відповідний акт перевірки від 09.11.2015 року. За результатами такої перевірки було винесено оскаржуване податкове повідомлення - рішення від 25.11.2015 р. №, відповідно до якого підприємству були збільшені суми податкових зобов'язань з акцизного податку на 21144,00 грн. та застосовані фінансові санкції в сумі 5286,00 грн.

Як зазначено в оскаржуваному податковому повідомленні - рішенні від 25.11.2015 р. №, підставою для його винесення щодо збільшення Товариству з обмеженою відповідальністю "ПРЕСТИЖ НАФТА" суми податкових зобов'язань з акцизного податку на 21144,00 грн. та застосування фінансових санкції в сумі 5286,00 грн. стали порушення позивачем вимог пп.212.1.11 п.212.1 ст.212, пп.213.1.9 п.213.1 ст.213, пп.214.1.4 п.214.1 ст.214, пп.215.3.10 п.215.3 ст.215 Податкового кодексу України.

Відповідно до висновків, зазначених в акті перевірки від 09.11.2015 року, підставою для винесення оскаржуваного податкового повідомлення - рішення стало не включення платником до р.4 Декларації акцизного податку за липень 2015року:

- роздрібного продажу нафтопродуктів по безготівкових розрахунках (за паливними картками, скретч-картками, тощо) на загальну суму 411222,00 грн., що призвело до заниження податкових зобов'язань з акцизного податку на 19582,00 грн.;

- роздрібного продажу нафтопродуктів за готівковим розрахунком фізичним та юридичним особам, яким виписувалися податкові накладні, на загальну суму 32801,00грн., що призвело до заниження податкових зобов'язань з акцизного податку на 1562,00грн.

Матеріали справи свідчать, що позивач, як особа - суб'єкт господарювання роздрібної торгівлі, яка здійснює реалізацію підакцизних товарів (нафтопродуктів) є платником акцизного податку відповідно до положень пп.212.1.11 п.212.1 ст.212 Податкового кодексу України.

В податкових деклараціях з акцизного податку за липень 2015 року (№ та №7 від 20.08.2015року) позивач задекларував 58475,00 грн. акцизного податку в результаті реалізації підакцизних товарів на загальну суму 1592393,34 грн. (а.с.90-102).

Протягом липня 2015 року через систему АЗС було реалізовано нафтопродуктів на загальну суму 422881,93 грн., які не були включені до об'єкта оподаткування акцизним податком за вказаний звітний період, також через мережу АЗС було реалізовано нафтопродуктів на загальну суму 390080,53грн., а не на суму 411222,00 грн. (як помилково зазначено податковим органом в акті перевірки), по безготівкових розрахунках (за паливними картками, скретч-картками), що було зумовлено договірними відносинами Позивача з ТОВ ВТФ "Авіас".

Окружний суд правильно вказав, що доводи позивача про те, що така реалізація нафтопродуктів не може вважатися реалізацією цього підакцизного товару кінцевому споживачу і, що акцизний податок з цих нафтопродуктів був сплачений самим ТОВ ВТФ "Авіас", а оскаржуване податкове повідомлення - рішення призводить до подвійного оподаткування цих підакцизних товарів акцизним податком, є безпідставними.

Так, з декларації з акцизного податку за липень 2015 року вбачається, ТОВ ВТФ "Авіас" є платником цього податку як особа - суб'єкт господарювання роздрібної торгівлі, яка здійснює реалізацію підакцизних товарів відповідно до положень пп.212.1.11 п.212.1 ст.212 Податкового кодексу України.

Проте, цим платником (ТОВ ВТФ "Авіас") за липень 2015 року задекларовано всього 8907,00грн. акцизного податку, з якого лише 2236,00грн. задекларовано у вигляді акцизу за роздрібну торгівлю бензинів моторних. Тобто, із вказаної декларації прямо видно, що задекларовані ТОВ ВТФ "Авіас" суми акцизного податку не можна вважати акцизом за роздрібну торгівлю вказаних нафтопродуктів на загальну суму 390080,53 грн., так яку суми такого податку в розмірі 2236,00 грн. і в розмірі 19582,00 грн. явно не є тотожними.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції правильно виходив з того, що відповідно до Національного стандарту України ( п.4.4 ДСТУ 4303:2004 "Роздрібна та оптова торгівля. Терміни та визначення понять") роздрібна торгівля - це вид економічної діяльності в сфері товарообігу, що охоплює купівлю-продаж товарів кінцевому споживачеві та надання йому торговельних послуг.

Згідно із Законом України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" (далі - Закон N 265) розрахункова операція - це приймання від покупця готівкових коштів, платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо за місцем реалізації товарів (послуг), видача готівкових коштів за повернутий покупцем товар (ненадану послугу), а у разі застосування банківської платіжної картки - оформлення відповідного розрахункового документа щодо оплати в безготівковій формі товару (послуги) банком покупця або, у разі повернення товару (відмови від послуги), оформлення розрахункових документів щодо перерахування коштів у банк покупця.

Відповідно до п. 2 Правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1997 року N 1442 (далі - Правила N1442), роздрібний продаж нафтопродуктів здійснюється через мережу АЗС, що призначені для відпуску споживачам нафтопродуктів.

Розрахунки за продані нафтопродукти здійснюються готівкою та/або у безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, талонів, відомостей на відпуск нафтопродуктів тощо) в установленому законодавством порядку (п. 10 Правил N 1442), що узгоджується із положеннями п.10.3 (Порядок відпуску нафтопродуктів) Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, затвердженої спільним наказом Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв'язку України, Міністерства палива та енергетики України, Державного комітету з питань технічного регулювання та споживчої політики України від 20.05.2008 N 281/171/578/155, щодо відпустку нафтопродуктів на АЗС за безготівковим розрахунком шляхом використання платіжних карток, смарт-карток, тощо.

Вимогами даної Інструкції передбачено, що така встановлює єдиний порядок організації та виконання робіт пов'язаних з прийняттям, транспортуванням, зберіганням, відпуском та обліком товарної нафти і нафтопродуктів. Дані вимоги є обов'язковими для всіх суб'єктів господарювання (підприємств, установ, організацій та фізичних осіб-підприємців), що здійснюють хоча б один із видів економічної діяльності: закупівля, транспортування, зберігання, використання в якості компонентної сировини, чи реалізація нафти і нафтопродуктів на території України.

Закупівля - процес придбання товарів замовником, визначення потреби, мети використання, пошук і вибір постачальника, підписання контракту, доставка товару.

Отже, у випадку придбання нафтопродуктів будь-яким суб'єктом господарювання на території України сторони зобов'язані керуватись вимогами даної Інструкції. В свою чергу, така Інструкція передбачає порядок прийняття нафти і нафтопродуктів. Зокрема, визначає порядок прийняття нафти і нафтопродуктів під час надходження: залізничним транспортом (п.5.2.1 Приймання нафти і нафтопродуктів може здійснюватись маршрутами, окремими партіями (від двох і більше цистерн) та окремими цистернами); автомобільним транспортом (п.5.4.2 маса нафтопродукту в автоцистерні визначається зважуванням на автомобільних вагах або об'ємно-масовим методом; п. 5.4.3. маса нафтопродуктів, розфасованих у тару, визначається зважуванням на вагах або за трафаретами на тарі (якщо нафтопродукти в заводській упаковці). Про прийнятий нафтопродукт матеріально відповідальна особа складає акт за своїм підписом, підписами водія та представника одержувача чи відправника із зазначенням їх прізвищ і посад); нафтопровідним транспортом (п.5.5).

Тобто, суб'єктом господарювання можуть бути прийняті нафтопродукти лише вищеперерахованими шляхами, а можливість придбання юридичною особою, як суб'єктом господарювання, нафтопродуктів з метою ведення виробничо-господарської (комерційної) діяльності через мережу АЗС даною Інструкцією - виключена, як неприпустима технологічно.

Зокрема, відповідно до п.10.3.1.1 Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України розрахунки під час відпуску нафтопродукту власникам автотранспорту за готівку здійснюються на АЗС з використанням РРО; п. 10.3.2.1 - відпуск нафтопродуктів за безготівковим розрахунком за відомостями здійснюється АЗС на підставі договорів, укладених між підприємством та споживачем. Відпуск нафтопродуктів відображається у відомості на відпуск нафтопродуктів за формою М16-НП (додаток 16). Кількість відпущеного нафтопродукту фіксується у відомості, яка ведеться безпосередньо на АЗС, що підтверджується підписами оператора АЗС та водія; п.10.3.2.2. - підприємства, АЗС на підставі відомостей про відпуск нафтопродуктів періодично, але не менше одного разу на місяць, виписують зведені відомості-рахунки кожному споживачу за марками нафтопродуктів та цінами, установленими протягом місяця. Звірення розрахунків з споживачами за відпущені нафтопродукти здійснюється щомісяця не пізніше 5-го числа наступного за звітним місяця.

Заправка автомобілів та інших транспортних засобів провадиться оператором АЗС (за допомогою оператора АЗС або водієм самостійно під наглядом оператора) через паливо-, масло- та газороздавальні колонки (п. 34 та п. 35 Правил N 1442), що виключає можливість подальшого використання таких нафтопрородуктів для інших комерційних цілей (сировина, тощо) окрім забезпечення роботи двигуна автомобіля, в паливному баку якого такий нафтопродукт знаходиться.

Таким чином, відпуск нафтопродуктів через мережу АЗС здійснюється лише роздрібним споживачам, що чітко визначено Інструкцією. Відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів», споживачем є фізична чи юридична особа, яка придбала, замовляє, використовує або має намір придбати, замовити або використати продукцію для власних потреб.

Отже, для суб'єктів господарювання, які відпускають нафтопродукти гуртом та в роздріб, з метою уникнення помилок чи ухилення від нарахування та сплати акцизного податку слід враховувати вимоги чинної Інструкції, а саме: у випадку коли юридична особа придбала (закуповує, приймає) нафтопродукти, як суб'єкт господарювання, вона зобов'язана також керуватись вимогами Інструкції, а отже здійснює таке придбання на вибір через нафтопровід, автомобільним, водним, залізничним транспортом (що виключає необхідність сплати акцизного податку гуртовим продавцем чи покупцем товару ); у випадку придбання нафтопродуктів споживачем для заправки власного автотранспорту, настає обов'язок кінцевого продавця нарахувати та сплатити акцизний податок.

Додатковим фактором, який свідчить про придбання нафтопродуктів через мережі АЗС позивача рядом юридичних осіб, є те, що протягом липня 2015 року позивачем через мережу АЗС було реалізовано нафтопродукти ОСОБА_3, ТОВ "Інформграніт", ТОВ "АВРОРА 2011", ТОВ "МД2 ГРУПП", ТОВ"ВЕЛЛ БІНГ", ТОВ "ОМНІПОРТ", ТОВ "ЮРСМАРТ" на загальну суму 32801,40 грн. Оплата таких нафтопродуктів підтверджена фіскальними чеками РРО (а.с.47-61).

Колегія погоджується з місцевим судом, що за своєю суттю ці відносини також є роздрібним продажем нафтопродуктів через АЗС. Надання позивачем вказаним споживачам окрім фіскальних чеків РРО ще податкових накладних не може змінити правової сторони таких відносин і не може звільнити позивача, як особи, яка безпосередньо здійснювала відпуск нафтопродуктів через АЗС, від податкових зобов'язань зі сплати 5-відсоткового акцизного податку на загальну суму 1562,00грн.

Так, за вимогами Інструкції про порядок прийняття, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України при відпуску нафтопродуктів споживачам за відомостями (іншим безготівковим розрахунком), (незалежно від того чи таким споживачем є юридична чи фізична особа), відпуск здійснюється на підставі договорів та в подальшому передбачає необхідність складення щомісячних звітів, проведення взаємозвірки. Відтак, факт наявності письмово укладеного договору купівлі - продажу (поставки) та інших обов'язково необхідних документів для відпуску споживачу нафтопродуктів через мережу АЗС за безготівковою формою розрахунку із використанням відомостей не свідчить про гуртовий продаж нафтопродуктів з метою подальшого його перепродажу кінцевим споживачам чи використання палива в якості сировинного складника чи компонента у власній виробничо-комерційній діяльності.

Що стосується доводів апеляційної скарги, що із суб"єктами господарювання, які використовують для отримання пального паливні картки та скретч-картки "Авіас" на автозаправній станції відбувається лише отримання пального, а розрахунки не проводяться взагалі, то колегія суддів звертає зазначає на наступне.

За змістом пункту 10.3.4.1 Інструкції, відпуск нафтопродуктів за платіжними картками здійснюється на підставі вимог Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» та Положення про порядок емісії платіжних карток і здійснення операцій з їх застосуванням, затвердженого постановою Правління НБУ від 19.04.2005 року за №137, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19 травня 2005 року за N 543/10823, та інших нормативно-правових актів, де зазначено, що платіжна картка - це електронний платіжний засіб у вигляді емітованої у встановленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду картки, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором.

Тобто, така картка є документом із вмонтованим чіпом на якому вказано суму, що міститься на її рахунку. При придбанні пального із застосуванням такої картки здійснюється списання коштів із рахунку такої картки, що підтверджується розрахунковим документом у вигляді чеку, квитанції.

Таким чином, через мережу АЗС позивачем протягом липня 2015 року здійснювався виключно роздрібний продаж нафтопродуктів безпосередньо споживачам, незалежно від форми розрахунків (готівкова, безготівкова (в тому числі з використанням талонів, карток, відомостей на відпуск нафтопродуктів) і у позивача, як особи, яка безпосередньо здійснювала відпуск нафтопродуктів через АЗС виникають податкові зобов'язання зі сплати 5-відсоткового акцизного податку.

Наявність договірних відносин позивача з ТОВ ВТФ "Авіас" за договором поставки № П15-537 від 20.07.2015року не може звільнити позивача від податкових зобов'язань зі сплати 5-відсоткового акцизного податку (19582,00грн.), так як відносини між сторонами за своєю правовою природою є виключно роздрібним продажем нафтопродуктів, а те чи інше стилістичне викладення зобов'язань сторін за цим договором не може їх змінити.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що позивачем протягом липня 2015 року окрім задекларованої реалізації підакцизних товарів на загальну суму 1592393,3 4 грн., була здійснена також роздрібна торгівля нафтопродуктів через мережу АЗС на загальну суму 422881,93 грн.

В розумінні вимог пп.213.1.9 п.213.1 ст.213 та пп.215.3.10 п.215.3 ст.215 Податкового кодексу України такі операції з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі цих підакцизних товарів є об'єктом оподаткування з акцизного податку, а ставка такого податку становить 5 відсотків, що становить 21144,00 грн. від 422881,93грн.

За приписами п.123.1 ст.123 Податкового кодексу України у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання тягне за собою накладення на такого платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання.

Що стосується посилань позивача на те, лист Державної фіскальної служби України № 9132/7/99-99-19-03-03-17 від 18.03.2015 р. "Щодо практичного застосуваня положень Кодексу" скасований постановою Окружного адміністративного суду м.Києва від 20.08.2015, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 05.11.2015 р., то колегія суддів зазначає, що Вищий адміністративний суд України постановою від 16.03.2016 вказані рішення скасував, та дійшов висновку, що лист № 9132/7/99-99-19-03-03-17 є актом інформаційно-роз"яснювального характеру, що адресований безпосередньо податковим органам, обов"язковість використання такого акта нормативно не закріплена.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що податкове повідомлення - рішення Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області від 25.11.2015 р. №, відповідно до якого Товариству з обмеженою відповідальністю "ПРЕСТИЖ НАФТА" були збільшені суми податкових зобов'язань з акцизного податку на 21144,00грн. та застосовані фінансові санкції в сумі 5286,00грн. винесено на підставі вимог чинного законодавства, із врахуванням всіх обставин, що мали значення для його винесення, а тому є правомірним.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не впливають на правильність прийнятого рішення, яке постановлено з додержанням вимог матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРЕСТИЖ НАФТА" залишити без задоволення, постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "16" березня 2016 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Л.О. Зарудяна

судді: Т.В. Іваненко

ОСОБА_2

Повний текст cудового рішення виготовлено "17" червня 2016 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: Товариство з обмеженою відповідальністю "ПРЕСТИЖ НАФТА" вул. Бялика, буд. 10,м. Житомир,10020

3- відповідачу/відповідачам: Житомирська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області пл. Перемоги, 2,м. Житомир,10014

- ,