Справа № 569/6062/16-а
Суддя: Першко О.О. О. О.
Дата ухвалення: 2016-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 569/6062/16-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2016 року року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Першко О.О.

з секретарем Слободенюк В.М.

з участю представника позивача ОСОБА_1,

відповідача рядового поліції Черкас Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до інспектора роти №2 батальйону УПП в м. Рівне ДПП рядового поліції Черкас Тетяни Сергіївни про скасування постанови ПС3 №025861 від 15.05.2016 року в справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до інспектора роти №2 батальйону УПП в м. Рівне ДПП рядового поліції Черкас Т.С. в якому просить скасувати постанову ПС3 №025861 інспектора роти №2 батальйону УПП в м. Рівне ДПП рядового поліції Черкас Т.С. від 15.05.2016 року та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Позовну заяву мотивує тим, що постанова є незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню. У його діях, які кваліфікуються за ч.1 ст.122 КУпАП відсутній склад правопорушення, адже відсутня об'єктивна сторона вищевказаного складу адміністративного правопорушення. Жодних дій він не вчиняв. 15.05.16 року йому зателефонував близько 22-00 год. його батько ОСОБА_4 і попросив забрати, залишений ним вказаний транспортний засіб, повідомивши де він знаходиться і те, що документи на автомобіль знаходяться в середині автомобіля. Працівники поліції склали на нього постанову, оскільки він підійшов до автомобіля, доказів того, що він здійснив зупинку транспортного засобу в даному місці вони не мають.

Окрім того, ОСОБА_3 під час винесення інспектором роти №2 батальйону УПП в м. Рівне рядовим поліції Черкас Т.С. постанови у справі про адміністративне правопорушення, заперечив вчинення ним записаного у постанові правопорушення та в подальшому у встановленому законом порядку оскаржив винесену постанову. Однак незважаючи на приписи ч. 5 ст. 258 КУпАП протокол про вчинення адміністративного правопорушення ні 15.05.2016р., а тим паче ні до 21.06.2016р. складений у встановленому порядку не був, ОСОБА_3 не вручався та для підпису не надавався.

Також з урахуванням приписів ч. 4 ст. 258 та ч. 6 ст. 276 КУпАП, місцем розгляду справи про адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, є місце вчинення даного правопорушення. Однак як слідує із змісту оскаржуваної постанови місцем розгляду справи є адреса - м. Рівне, вул. Соборна, 91, в той же час місцем вчинення адміністративного правопорушення є адреса - м. Рівне, вул. Соборна, 97. Крім того, відповідно до розташованих по вул. Соборній в м. Рівне, сталих орієнтирів будівель та споруд, яким присвоєно адресу, об'єкт з адресою м. Рівне, вул. Соборна, 97 відсутній, так само як і відсутня будівля чи споруда, якій присвоєно адресу, м. Рівне, вул. Соборна, 91.

А відтак до офіційного документу, яким є постанова у справі про адміністративне правопорушення ПСЗ №025861 від 15.05.2016 внесено недостовірні відомості щодо місця записаного адміністративного правопорушення.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав в повному обсязі з підстав наведених в позовній заяві та доповненнях до неї. Окрім того вказав, що місце вчинення правопорушення встановлено відповідачем не було, сталі орієнтири у вигляді будинків №91,97 по вул. Соборній в м. Рівне відсутні. Вважає, диск, який наданий відповідачем про відеофіксацію порушення, не може бути визнаний судом належним доказом, оскільки про його наявність інспектор поліції в оскаржуваній постанові нічого не зазначив.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнала, вказала, що встановлювала місце вчинення правопорушення відповідно до прив'язки на мапі в мережі Інтернет, однак як з'ясовано на даний час позивач здійснив зупинку транспортного засобу в зоні дії знаку 3.34 «Зупинку заборонено» по вул. Соборній, 156, м. Рівне. Однак не вважає це суттєвим, оскільки на відеозаписі видно, що саме позивач порушив Правила дорожнього руху та здійснив зупинку в зоні дії вказаного знаку, під час складання постанови він свою вину не заперечував, із винесенням постанови в справі про адміністративне правопорушення погоджувався.

Заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов задоволенню не підлягає, оскільки позовні вимоги є необґрунтованими та недоведеними.

У відповідності до ч.2 ст. 19 Конституції України, державні органи та їх посадові особи діють у спосіб, в межах повноважень та на підставах, передбачених Конституцією України та Законами України.

Згідно п.1 ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження, зокрема, рішень суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ст. 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Судом встановлено, що 15 травня 2016 року інспектором роти №2 батальйону УПП в м. Рівному ДПП рядовим поліції Черкас Т.С. була винесена постанова серії ПС3 № 025861 по справі про адміністративне правопорушення відносно позивача ОСОБА_3

Як зазначено у вказаній постанові, 15 травня 2016 року о 23 годині 20 хвилин ОСОБА_3, порушив правила зупинки, а саме здійснив зупинку транспортного засобу в зоні дії знаку 3.34 «Зупинку заборонено», чим порушив вимоги розділу 33 додатку 1 ПДР України.

Згідно постанови, інспектор, враховуючи, що водій автомобіля скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП, постановила притягнути ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності та накласти на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень.

Частиною 1 ст.122 КУпАП, серед іншого, встановлена адміністративна відповідальність за порушення вимог дорожніх знаків.

Як зазначено в оскаржуваній постанові, ОСОБА_3 здійснив зупинку в зоні дії знаку 3.34 «Зупинку заборонено», чим порушив вимоги розділу 33 додатку 1 Правил дорожнього руху України.

Згідно розділу 33 Правил дорожнього руху України визначено перелік дорожніх знаків та їх дія на проїзній частині, де зазначено, що в зоні дії дорожнього знака 3.34 "Зупинку заборонено" - забороняються зупинка і стоянка транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу).

Зона дії знаків 3.1-3.15, 3.19-3.21, 3.25, 3.27, 3.29, 3-33-3.37 поширюється від місця встановлення до найближчого перехрестя за ним, а в населених пунктах, де немає перехресть до кінця населеного пункту. Дія знаків не переривається в місцях виїзду з прилеглих до дороги територій і в місцях перехрещення (прилягання) з польовими, лісовими та іншими дорогами без покриття, перед якими не встановлено знаки пріоритету.

Дія знаків 3.9, 3.10, 3.34-3.37 поширюється лише на той бік дороги, на якому вони встановлені.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Національну поліцію», національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Діяльність поліції спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно із законом.

У відповідності до ст. 2 Закону України «Про Національну поліцію», завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: 1) забезпечення публічної безпеки і порядку; 2) охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; 3) протидії злочинності; 4) надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про Національну поліцію", у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Судом встановлено, що інспектор поліції в своїй діяльності керується «Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» (надалі - Інструкція) затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року N 1395 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 р. за N 1408/27853.

Пунктом 4 Інструкції передбачено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140КУпАП.

Відповідно до п. 9 вказаної Інструкції, а саме Розділу ІІІ «Розгляд справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху»: розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Як вбачається з ч. 1 ст. 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом з дотриманням процесуальної форми її розгляду.

Із матеріалів справи вбачається, що постанова від 15 травня 2016 року серії ПС 3 №025861 відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.

Із наданого відповідачем в судове засідання та долученого до матеріалів справи диску відеофіксації нагрудною відеокамерою вчиненого ОСОБА_3 порушення, який був оглянутий в судовому засіданні, слідує, що ОСОБА_3 під час виявлення порушення та винесення постанови серії ПС 3 № 025861 від 15 травня 2016 року визнав, що він порушив вимоги дорожнього знака 3.34 «Зупинку заборонено», заперечень проти постанови - не надав, лише уточнив яку суму штрафу та на який рахунок слід сплатити, що повністю спростовує обґрунтування позивача своїх позовних вимог, які зазначені ним в позовній заяві та пояснення представника позивача, що позивач проти винесення постанови заперечував та не визнавав свою вину.

В той самий час, згідно статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Щодо посилання позивача та його представника на невірне зазначення номеру будинку де було вчинено порушення та винесено оскаржувану постанову, суд прийшов до висновку, що інспектором поліції було допущено помилку, яка не впливає на склад адміністративного правопорушення та накладення адміністративного стягнення, а тому не є підставою для скасування постанови про накладення адміністративного правопорушення.

Також не заслуговують на увагу посилання представник позивача, що надана працівником поліції відеофіксація порушення не є належним доказом, оскільки згідно ст. 251 КУпАПдоказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно п.1.4.7 Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них, затвердженої наказом Департаментом Національної поліції України №100 від 03 лютого 2016 року: метою використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції є забезпечення об'єктивного розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність працівників патрульної поліції, зменшення кількості безпідставних скарг.

Згідно п.3.3 вказаної Інструкції нагрудна відеокамера (відеореєстратор) повинна активовуватись працівником патрульної поліції та знаходитись в режимі відео зйомки при будь-якому контакті з особами, зокрема, але не виключно: при оформленні дорожньо-транспортної пригоди; при перевірці документів; при арешті або затриманні особи; при поверхневому огляді; при загрозі використання фізичної сили, спеціальних засобів або вогнепальної зброї; при наданні допомоги особам; у випадках, коли усвідомлення особою факту відео фіксації її поведінки зможе сприяти вирішенню конфліктної ситуації.

Таким чином, суд приходить до висновку, що дії працівника патрульної поліції Черкас Т.С. щодо накладення адміністративного стягнення за адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП на позивача є правомірними та законними, а також суд наголошує, що доводи позивача та його представника про те, що вищевказана постанова являється незаконною та протиправною, є взагалі недоведеними та необґрунтованими, оскільки доказів, які б спростовували вищевказану постанову по справі про адміністративне правопорушення, з боку позивача не надано, підстав передбачених статтею 72 КАС України для звільнення позивача від доказування не встановлено.

Враховуючи вищевикладене та аналізуючи здобуті по справі докази, суд приходить до висновку, щодо безпідставності позовних вимог і тому підстави для задоволення позову відсутні.

Керуючись ст.ст.11, 17, 18, 71, 94, 160-163, 171-2, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_3 до інспектора роти №2 батальйону УПП в м. Рівне ДПП рядового поліції Черкас Тетяни Сергіївни про скасування постанови ПС3 №025861 від 15.05.2016 року в справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський міський суд з поданням в десятиденний строк апеляційної скарги. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Строк для подання апеляційної скарги стороною або іншою особою, яка брала участь у справі, обчислюється з моменту отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Повний текст постанови виготовлено 23 червня 2016 року.

Суддя О.О. Першко