Справа № 2а-1970/3434/11
Суддя: Шипуліна Т.М.
Дата ухвалення: 2016-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" травня 2016 р. м. Київ К/800/12315/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючого - Шипуліної Т.М.,

суддів: Бившевої Л.І., Лосєва А.М.

за участю: секретаря Шевчук П.О.,

представника відповідача Борисової Т.М.,

розглянула у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Вуд Енерджі» на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 16.12.2011 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 06.02.2013 у справі №2а-1970/3434/11 (№9104/67064/12) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вуд Енерджі» до Тернопільської митниці, третя особа - Державна митна служба України, про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Заслухавши доповідь судді Шипуліної Т.М., пояснення представника відповідача, перевіривши доводи касаційної скарги щодо дотримання правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Товариства з обмеженою відповідальністю «Вуд Енерджі», залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 06.02.2013, у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Вуд Енерджі» до Тернопільської митниці, третя особа - Державна митна служба України, про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - відмовлено.

Не погоджуючись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, Товариство з обмеженою відповідальністю «Вуд Енерджі» 02.03.2013 звернулось з касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України, який ухвалою від 07.03.2013 прийняв її до свого провадження.

В касаційній скарзі позивач просить скасувати постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 16.12.2011 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 06.02.2013, прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на порушення судами норм матеріального права, зокрема пункту 5.1.7 пункту 5.1 статті 5 Закону України «Про податок на додану вартість», підпункту 54.3.2 пункту 54.3 статті 54, пунктів 123.1, 123.2 статті 123 Податкового кодексу України, підпункту 4.2.1 пункту 4.2 статті 4 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами».

Перевіривши матеріалами справи наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що Тернопільською митницею було проведено невиїзну документальну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «Вуд Енерджі» з питань дотримання умов надання умовного повного звільнення від оподаткування товару «мішки паперові для пакування деревного вугілля, які використовуються в побуті (гриль, камін, барбекю, тощо)».

Перевіркою встановлено, що позивачем було задекларовано в режимі тимчасового ввезення товар «мішки паперові для пакування деревного вугілля, яке використовується в побуті (гриль, камін, барбекю, тощо)», митне оформлення якого здійснено за ВМД від 26.04.2010 №403000009/2010/000679, від 29.03.2011 №403000009/2011/000283 та від 07.04.2011 №403000009/2011/000318. Товар був класифікований в товарній підпозиції 481940 згідно УКТЗЕД зі ставкою оподаткування ввізним митом 0%, тобто із застосуванням умовного повного звільнення від оподаткування при тимчасовому ввезенні товару, що є упаковкою. За висновками податкового органу ввезений позивачем товар не може бути звільнений від оподаткування, у зв'язку з чим товариством занижено податкові зобов'язання з податку на додану вартість.

За результатами перевірки Тернопільською митницею складено акт від 20.07.2011 №н/0012/1/40300000/ та прийнято податкові повідомлення-рішення форми «Р» від 17.10.2011 №81, якими визначено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 49635,75грн., в тому числі 29341,20грн. за основним платежем та за штрафними санкціями 4062,11грн.; від 21.10.2011 №84, якими визначено суму штрафних санкцій з податку на додану вартість у розмірі 16232,44грн.

Відповідно до підпункту «а» підпункту 206.2.4 пункту 206.2 статті 206 Податкового кодексу України у митних режимах тимчасового ввезення (вивезення) застосовується повне умовне звільнення у разі тимчасового ввезення на митну територію України та подальшого вивезення товарів відповідно до Митного кодексу України та додатків B.1 - B.9, C, D до Конвенції про тимчасове ввезення;

тимчасового ввезення на митну територію України та подальшого вивезення повітряних суден, які ввозяться на митну територію України українськими авіакомпаніями за договорами оперативного лізингу;

тимчасового вивезення товарів з митної території України та їх подальшого ввезення до закінчення строку тимчасового вивезення.

Згідно з положеннями пункту b статті 1 та статті 2 Додатку B.3 до Конвенції про тимчасове ввезення правом на тимчасове ввезення користуються упаковки, що означають усі вироби та матеріали, які служать або призначені служити у тому стані, в якому вони ввозяться, для упаковування, захисту, розміщення і кріплення або розділення товарів, за винятком пакувальних матеріалів, таких як солома, папір, скловолокно, стружка тощо, у разі, якщо товари ввозяться навалом.

Тобто, термін «упаковка» застосовується лише до тих упакувань, які придатні для повторного використання, проте, як встановлено судами попередніх інстанцій, паперові мішки для деревного вугілля, ввезені позивачем, не є упаковкою багаторазового використання і не придатні для повторного використання, упаковка було промаркована та зашита.

Враховуючи викладене, позивачем безпідставно застосовано повне умовне звільнення до тимчасово ввезених ним товарів.

Таким чином, донарахування Тернопільською митницею позивачу сум грошових зобов'язань з податку на додану вартість, не сплачених Товариством з обмеженою відповідальністю «Вуд Енерджі» внаслідок отримання податкової пільги, та застосування на підставі пункту 123.1 статті 123 Податкового кодексу України штрафу в розмірі 25 відсотків суми податкових зобов'язань, що підлягали нарахуванню без застосування такої пільги, є правомірним.

Разом з тим, не можна погодитись із правомірністю визначення Товариству з обмеженою відповідальністю «Вуд Енерджі» податкового зобов'язання на підставі пункту 123.2 статті 123 Податкового кодексу України.

Згідно з пунктом 30.8 статті 30 Податкового кодексу України контролюючі органи здійснюють контроль за правильністю надання та обліку податкових пільг, а також їх цільовим використанням, за наявності законодавчого визначення напрямів використання (щодо умовних податкових пільг) та своєчасним поверненням коштів, не сплачених до бюджету внаслідок надання пільги, у разі її надання на поворотній основі.

Відповідно до пункту 123.2 статті 123 Податкового кодексу України, яка встановлює штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у разі визначення контролюючим органом суми податкового зобов'язання, використання платником податків (посадовими особами платника податків) сум, що не сплачені до бюджету внаслідок отримання (застосування) податкової пільги, не за призначенням та/або всупереч умовам чи цілям її надання згідно із законом з питань відповідного податку, збору (обов'язкового платежу) додатково до штрафів, передбачених пунктом 123.1 цієї статті, - тягне за собою стягнення до бюджету суми податків, зборів (обов'язкових платежів), що підлягали нарахуванню без застосування податкової пільги. Сплата штрафу не звільняє таких осіб від відповідальності за умисне ухилення від оподаткування.

Наведеною нормою передбачена відповідальність платника податку за використання сум, що не сплачені до бюджету внаслідок отримання (застосування) податкової пільги, не за призначенням та/або всупереч умовам чи цілям її надання згідно із законом з питань відповідного податку, збору (обов'язкового платежу), тобто за недотримання встановлених законом призначення та/або умов чи цілей, відповідно до яких мають бути використані суми коштів, що не сплачені до бюджету внаслідок отримання (застосування) такої пільги.

Таким чином, встановлена пунктом 123.2 статті 123 Податкового кодексу України відповідальність у вигляді стягнення до бюджету суми податків, зборів (обов'язкових платежів), що підлягали нарахуванню без застосування податкової пільги, може бути застосована лише за наявності законодавчо визначених призначення та/або умов чи цілей використання сум коштів, що не сплачені до бюджету, і за умови доведення використання таких сум не за призначенням та/або всупереч умовам чи цілям, визначеним законом.

Статтею 206 Податкового кодексу України не визначено призначення та/або умов чи цілей використання сум коштів, що не сплачувались до бюджету внаслідок застосування встановленої нею пільги, тому застосування до позивача встановленої пунктом 123.2 статті 123 Податкового кодексу України відповідальності є безпідставним.

За таких обставин, для правильного вирішення справи судам необхідно з'ясувати які штрафні санкції, в якому розмірі і за які порушення було застосовано до товариства і на підставі встановлених обставин прийняти обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до частини другої статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій і направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливлюють встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оскільки встановлення нових обставин вимагає дослідження доказів, що знаходиться поза межами касаційного розгляду справи, встановлених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України, справа підлягає направленню на новий розгляд до суду першої інстанції із скасуванням ухвалених судових рішень судів попередніх інстанцій.

При новому розгляді справи суду необхідно врахувати викладене, повно і всебічно перевірити доводи, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення сторін, вирішити чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.

Керуючись статтями 160, 210, 220, 221, 223, 227, 230, 231, частиною п'ятою статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Вуд Енерджі» задовольнити частково.

Постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 16.12.2011 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 06.02.2013 у справі №2а-1970/3434/11 (№9104/67064/12) скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Головуючий: __________________ Т.М. Шипуліна

Судді: __________________ Л.І. Бившева

__________________ А.М. Лосєв