Справа № 484/3483/15-а
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2016-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2016 р.м.ОдесаСправа № 484/3483/15-а

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції: Літвіненко Т.Я.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача - судді Турецької І.О.

суддів - Стас Л.В., Косцової І.П.

за участю секретаря - Скоріної Т.С.

апелянта - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 11 січня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Кривоозерському районі Миколаївської області про визнання протиправним розпорядження та зобов'язання призначити пенсію з 01 квітня 2008 року, -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області з позовом до управління Пенсійного фонду України в Кривоозерському районі Миколаївської області (далі - УПФУ в Кривоозерському районі Миколаївської області) в якому, згідно заяви про зміну підстав позовних вимог (а.с.105-110), просив:

- визнати протиправним розпорядження від 08 січня 2015 року №115493 про призначення пенсії з 23 квітня 2010 року за вислугу років відповідно до ч.5 ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру»;

- зобов'язати прийняти рішення щодо призначення з 01 квітня 2008 року пенсії за вислугу років та її виплати відповідно до ч.5 ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру», на підставі подання прокуратури Миколаївської області 14 березня 2008 року за №99, виходячи із посади Первомайського міжрайонного прокурора Миколаївської області та оформити відповідне розпорядження.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що УПФУ в Кривоозерському районі Миколаївської області при прийнятті спірного рішення порушено вимоги Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року за №22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції 27 грудня 2005 року.

Зазначене порушення, на думку позивача, полягає в тому, що орган, що призначає пенсію, після отримання його заяви про призначення пенсії, не направив протягом 10 днів, після винесення рішення, повідомлення про її призначення або відмову в її призначенні із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.

Постановою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 11 січня 2016 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову про задоволення позовних вимог.

Крім того, в процесі апеляційного розгляду справи, відповідач відмовився від позовної вимоги в якій просив визнати протиправним розпорядження від 08 січня 2015 року №115493 про призначення пенсії з 23 квітня 2010 року за вислугу років відповідно до ч.5 ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру».

Зазначена відмова була прийнята судом апеляційної інстанції та провадження у цій частині позову - закрите, а постанову в цій частині визнано нечинною.

Апелянт у судовому засіданні суду апеляційної інстанції підтримав доводи, викладені в апеляції та просив скаргу задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання суду апеляційної інстанції не з'явився, належним чином сповіщений про дату, час та місце судового розгляду справи.

Відповідно до ч.4 ст.196 КАС України, неприбуття у судове засідання сторони, належним чином повідомленої про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

З'ясувавши обставини справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню на наступних підставах.

Так, судом першої інстанції встановлено, що відповідно до наказу прокурора Миколаївської області від 17 січня 1995 року №24 позивач з 23 січня 1995 року був прийнятий на роботу в органи прокуратури.

Наказом прокурора Миколаївської області №78ц від 14 лютого 2011 року ОСОБА_1 був звільнений у зв'язку з виходом на пенсію за вислугою років на підставі ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру».

На квітень 2008 року позивач мав 20-ти річний стаж роботи, що дає право на пенсію за вислугою років, відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції 2008 року)

01 квітня 2008 року позивач, на підставі подання прокуратури Миколаївської області №99 від 14 березня 2008 року, звернувся до Пенсійного фонду із заявою про призначення йому пенсії за вислугою років.

Згідно протоколу №920151 від 08 квітня 2008 року Пенсійний фонд за підставами, які визначені в ч. 5 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», призначив йому пенсію за вислугою років, виходячи із займаної посади Первомайського міжрайонного прокурора Миколаївської області з 01 квітня 2008 року в розмірі 5 467,35 грн.. (а.с.121).

Після чого, 12 травня 2008 року відповідачем було скеровано пенсійну справу заявника для перевірки до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, оскільки спірним було питання зарахування до стажу роботи в органах прокуратури, часу проходження служби у військовому училищі та в районі Крайньої Півночі.

26 червня 2008 року позивач звернувся до відповідача з особистою заявою, в якій відмовився від призначення пенсії з 01 квітня 2008 року за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру».

За результатами розгляду заяви, Комісією з питань призначення та виплати пенсій та допомоги при УПФУ в Кривоозерському районі Миколаївської області 26 червня 2008 року, прийняте рішення про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 (протокол №5), що не заперечується позивачем (а.с.75-76).

23 квітня 2010 року позивач знову звернувся до УПФУ в Кривоозерському районі Миколаївської області із заявою про призначення пенсії за вислугу років (а.с.74).

Відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» (у редакції чинній до 01 жовтня 2011 року) УПФУ в Кривоозерському районі Миколаївської області було прийнято розпорядження від 07 квітня 2011 року, яким позивачу призначено пенсію за вислугою років з посади старшого прокурора відділу нагляду за додержанням законів спецпідрозділами та іншими установами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю відповідно до поданої заяви з 23 квітня 2010 року.

Не погоджуючись з таким рішенням суб'єкта владних повноважень, а саме з тим, що пенсія йому була призначена з посади старшого прокурора відділу, позивач у 2013 році звернувся до суду з позовом про зобов'язання УПФУ в Кривоозерському районі Миколаївської області призначити йому пенсію з 23 квітня 2010 року за вислугу років, згідно подання прокуратури Миколаївської області від 14 березня 2008 року за № 99, виходячи з посади Первомайського міжрайонного прокурора Миколаївської області.

Постановою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 18 листопада 2013 року, яка набрала законної сили позов було задоволено.

Зокрема, було визнано протиправним розпорядження від 07 квітня 2011 року УПФУ в Кривоозерському районі Миколаївської області про призначення пенсії з 23 квітня 2010 року, саме з посади старшого прокурора відділу та зобов'язано прийняти рішення щодо призначення з 23 квітня 2010 року пенсії за вислугу років відповідно до ч. 5 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», згідно подання прокуратури Миколаївської області від 14 березня 2008 року за № 99, виходячи з посади Первомайського міжрайонного прокурора Миколаївської області та оформити відповідне розпорядження.

08 січня 2015 року, на виконання судового рішення, відповідачем прийнято розпорядження №115493 про призначення позивачу пенсії з 23 квітня 2010 року за вислугу років.

Предметом розгляду даної справи є зобов'язання відповідача прийняти рішення щодо призначення та виплати з 01 квітня 2008 року пенсії за вислугу років відповідно до ч.5 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», згідно подання прокуратури Миколаївської області від 14 березня 2008 року за №99, виходячи із посади Первомайського міжрайонного прокурора Миколаївської області та оформити відповідне розпорядження.

Підставою для задоволення вимог, позивач вважає те, що відсутня його відмова від призначеної пенсії у червні 2008 року, оскільки він не знав про її призначення, до того ж, жодним нормативно-правовим актом не передбачено подання до органів Пенсійного фонду України заяви про відмову від уже призначеної пенсії.

Отже, його заяву від 26 червня 2008 року не потрібно було брати до уваги.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем неправильно обрано спосіб захисту, позаяк рішення від 26 червня 2008 року про відмову у призначенні пенсії за вислугою років, останнім не оскаржено.

Суд вважав, що це рішення відповідача, у межах спірних правовідносин, є способом реалізації ним владних управлінських функцій як суб'єктом владних повноважень, та саме воно створює правові наслідки для позивача.

Згідно з вимогами ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що при ухваленні рішення, судом першої інстанції було дотримано вимоги ст. 159 КАС України, у зв'язку з наступним.

Доводи апеляційної скарги позивача зводяться до того, що посадова особа Пенсійного фонду, відповідно до законодавства, у 10-денний строк з дня одержання заяви про призначення пенсії оформляє всі необхідні документи і повідомляє особу про прийняте рішення або про призначення пенсії або про відмову в її призначення.

Як наголошує позивач, жодним нормативно-правовим актом не передбачено подання до органів Пенсійного фонду заяви про відмову від призначеної пенсії після її призначення, а передбачено лише подання про призначення, перерахунок, відновлення або переведення з одного виду пенсії на інший.

Вирішуючи питання обґрунтованості цих доводів, колегія суддів вважає за потрібне зазначити наступне.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року за №22-1, зареєстрований в Міністерстві юстиції 27 грудня 2005 року (надалі-Порядок №22-1) діяв на момент виникнення спірних правовідносин, а саме у 2008 році.

Даний нормативний акт (в редакції, яка діяла до 01 грудня 2008 року) встановлював наступне.

Пунктом 5 Порядку №22-1 було встановлено, що днем звернення за пенсією вважається день приймання органом, що призначає пенсію, заяви про призначення, перерахунок, відновлення або переведення з одного виду пенсії на інший.

Відповідно до п.37 Порядку №22-1, орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, відстрочку часу її призначення, перерахунок та відновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 4).

Право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об'єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження (п.43 Порядку №22-1).

У разі звернення пенсіонера видається виписка з розпорядження про призначення (перерахунок) пенсії з інформацією про періоди страхового стажу та заробітної плати (доходу), яка врахована при розрахунку пенсії.

Отже, з системного аналізу наведених правових норм слідує, що з питань призначення пенсії Пенсійний фонд приймає рішення.

Матеріали справи свідчать, що рішення про відмову у призначенні позивачу пенсії за поданням прокуратури Миколаївської області від 14 березня 2008 року за №99 приймалося відповідачем 26 червня 2008 року (а.с.75).

У цьому рішенні було роз'яснено позивачу право на його оскарження, в тому числі і в судовому порядку.

Апелянт стверджує про те, що про існування рішення про призначення йому пенсії за вислугою років він не знав, тому, дізнавшись від Головного управління ПФУ у Миколаївській області про те, що він не має право на призначення такого виду пенсії, вирішив від неї відмовитися.

Колегія суддів критично відноситься до таких доводів з огляду на наступне.

Так, звернувшись до органів пенсійного фонду з заявою про призначення пенсії, позивач мав право вимагати від цього органу прийняття з цього приводу відповідного рішення.

Прийняття або неприйняття суб'єктом владних повноважень рішення з приводу його заяви є підставою для звернення до суду за захистом порушеного права.

Позивач, будучи обізнаним про обов'язок органів пенсійного фонду, приймати рішення щодо призначення пенсії або відмови в її призначенні, не скористався своїм правом отримати відповідне рішення і у випадку незгоди його оскаржити.

Доводи апелянта про те, що йому було невідомо про призначення пенсії у квітні 2008 р., не можуть бути визнані такими, що засновані на законодавстві.

Принципи адміністративного судочинства наголошують на тому, що особа, яка вважає, що рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень порушують її права чи інтереси, може звернутися до суду за захистом

Водночас колегія суддів вважає обґрунтованим довід апелянта про те, що відмова від пенсії, яка призначена, діючим законодавством не передбачена.

Але такий довід може бути врахований лише при розгляді вимог позивача про визнання протиправним рішення УПФУ в Кривоозерському районі Миколаївської області від 26 серпня 2008 року про відмову в призначенні пенсії за вислугою років.

Втім, при наявності такого рішення, яке не визнано протиправним і не скасовано, вимагати від Пенсійного фонду прийняття іншого рішення, а саме про призначення позивачу пенсії з 01 квітня 2008 року за вислугу років за ч.5 ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» - не засновано на законодавстві.

Правову позицію щодо оскарження рішень Пенсійного фонду висловив Верховний Суд України в своєї постанові від 22 квітня 2014 року.

Зокрема, в цьому рішенні зазначено, що за результатами розгляду заяви та доданих до неї документів пенсійний орган ухвалює рішення про перерахунок чи про відмову у перерахунку раніше призначеної пенсії.

Підставою для повідомлення про відмову у перерахунку пенсії може бути виключно рішення, прийняте з цього питання.

Отже, предметом оскарження може бути лише рішення органів ПФУ, а не листи-відповіді.

Якщо рішення по суті заяви не приймається, особа, права якої порушені, може звернутися до суду про визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з доводами суду першої інстанції, що позивач повинен захищати свої права, шляхом оскарження рішення суб'єкта владних повноважень, яким його було позбавлено право на отримання пенсії за вислугу років у 2008 р..

З урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів відповідно до вимог ст. 200 КАС України залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 11 січня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Кривоозерському районі Миколаївської області в частині позовних вимог про зобов'язання прийняти рішення щодо призначення та виплати з 01 квітня 2008 року пенсії за вислугу років відповідно до ч.5 ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру», на підставі подання прокуратури Миколаївської області 14 березня 2008 року за №99, виходячи із посади Первомайського міжрайонного прокурора Миколаївської області - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з моменту виготовлення повного тексту судового рішення.

Доповідач - суддя І.О.Турецька

суддя Л.В. Стас

суддя І.П. Косцова