Справа № 2а-1796/10/2270
Суддя: Гончар Л.Я.
Дата ухвалення: 2016-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"01" червня 2016 р. м. Київ К/800/23489/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючої: Гончар Л.Я.,

Суддів: Мороза В.Ф.,

Чалого С.Я.,

при секретарі: Скавуляк Т.В.,

за участю представників сторін: прокурора Кузнецової Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Шепетівський гранкар'єр» на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 13 березня 2014 року у справі за позовом Хмельницького міжрайонного природоохоронного прокурора в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Хмельницькій області до товариства з обмеженою відповідальністю «Шепетівський гранкар'єр» про припинення господарської діяльності,

в с т а н о в и л а:

Хмельницький природоохоронний прокурор в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції в Хмельницькій області звернувся до суду з позовом, в якому просить суд припинити господарську діяльність товариства з обмеженою відповідальністю «Шепетівський гранкар'єр» в частині добування декоративного та будівельного каменю.

Позовні вимоги мотивовано тим, що товариство з обмеженою відповідальністю «Шепетівський гранкар'єр» здійснює діяльність з добування декоративного та будівельного каменю із порушенням вимог природоохоронного законодавства, а саме зазначено про відсутність дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря, дозвіл та ліміти на тимчасове утворення, розміщення, складування відходів та відсутність затвердженого проекту гірничого відводу.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 24 червня 2010 року у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 13 березня 2014 року постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 24 червня 2010 року скасовано, прийнято нову, якою позов задоволено: припинено господарську діяльність товариства з обмеженою відповідальністю «Шепетівський гранкар'єр» по добуванню декоративного та будівельного Рудня - Новеньського - 1 родовища мігматиту.

У поданій касаційній скарзі товариство з обмеженою відповідальністю «Шепетівський гранкар'єр» із посиланням на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді Вищого адміністративного суду України стосовно обставин, необхідних для прийняття рішення судом касаційної інстанції, пояснення сторін, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, правильність правової оцінки обставин справи та застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем ужито всіх заходів недопущення господарського правопорушення, а за цієї умови відповідно до частини другої статті 218 ГПК України застосування адміністративно-господарських санкцій до учасника господарських відносин є неможливим.

При цьому , судом враховано, що рішенням двадцять шостої сесії ІУ скликання № 9 від 27 жовтня 2005 року Шепетівська районна рада Хмельницької області погодила надання гірничого відводу для розробки родовища граніту на площі 37,4 га в с. Рудня Новенька ТОВ «Шепетівський гранкар'єр ». Листом Головного управління промисловості та розвитку інфраструктури Хмельницької обласної державної адміністрації № 723 від 28 травня 2010 року повідомлено відповідача про те, що проект рішення «Про погодження надання гірничого відводу для розробки Рудня-Новенького-1 родовища мігматиту», підготовленого за зверненням Товариства від 3 грудня 2007 року № 200, повторно надано заступником голови облдержадміністрації на погодження.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позов, виходив з того, що перевіркою додержання вимог природоохоронного законодавства в діяльності ТзОВ «Шепетівський гранкар'єр» при видобуванні декоративного та будівельного каменю , проведеною працівниками державної екологічної інспекції у Хмельницькій області, встановлено порушення природоохоронного законодавства, а саме у відповідача був відсутній дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря, дозвіл на ліміти на тимчасове утримання, розміщення , складування відходів; відсутній затверджений у встановленому порядку проект гірничого відводу. За результатами перевірки директора товариства притягнуто до адміністративної відповідальності. Рішенням Головного державного інспектора з охорони навколишнього від 17 вересня 2007 року господарська діяльність ТзОВ «Шепетівський гранкар'єр» тимчасово зупинена.

У ході проведення повторних перевірок 29 вересня, 15 жовтня та 20 листопада 2009 року виявлені аналогічні порушення та встановлено, що рішення про зупинення діяльності товариством не виконується.

Враховуючи зазначені обставини, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що рішення Головного державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища у Хмельницькій області про зупинення господарської діяльності винесено правомірно і повноважним органом.

Враховуючи, що у зв'язку з виявленими в ході перевірки порушеннями природоохоронного законодавства, допущеними в ході дії тимчасової заборони провадження господарської діяльності, така діяльність завдає шкоди навколишньому природному середовищу, апеляційний суд дійшов висновку, що вона підлягає припиненню.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що висновок апеляційного суду про завдання діяльністю відповідача шкоди навколишньому середовищу є таким, що не ґрунтується на добутих по справі доказах. Вказані обставини не були встановлені перевірками, які проводилися екологічною інспекцією, більше того, на них не було посилань і у позові прокурора.

У відповідності до статі 50 ч.3 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» діяльність фізичних та юридичних осіб, що завдає шкоди навколишньому природному середовищу, підлягає припиненню.

Аналіз зазначеної норми Закону дає підстави вважати, що припинення господарської діяльності можливе лише за умови встановлення факту завдання шкоди навколишньому природному середовищу.

Порушення природоохоронного законодавства, на які посилався прокурор та які встановлені в ході перевірок екологічної інспекції , не є обставинами, що тягнуть за собою відповідальність, передбачену ч.3 статті 50 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища».

За вказаних обставин, позиція суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову є обґрунтованою.

Відповідно до статті 226 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції та залишає в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону і скасоване або змінене помилково.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 221, 226, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів ,-

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Шепетівський гранкар'єр» задовольнити.

Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 13 березня 2014 року скасувати, а постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 24 червня 2010 року залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути переглянута в порядку ст. ст. 235-238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: