Справа № 816/420/16
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2016-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2016 р.Справа № 816/420/16
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Ральченка І.М.

Суддів: Бершова Г.Є. , Катунова В.В. ,

за участю секретаря судового засідання - Ружинської К. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Приватного підприємства "Софт-Сервіс" на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 28.04.2016р. по справі № 816/420/16

за позовом Приватного підприємства "Софт-Сервіс"

до Полтавського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів

про скасування рішення,

ВСТАНОВИЛА:

29.03.2016 року ПП "Софт-Сервіс" звернулося до суду із позовом, у якому просило визнати протиправним та скасувати рішення Полтавського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів від 25 лютого 2016 року № 250/03.1-08, оформленого листом про застосування адміністративно-господарського штрафу в розмірі 22215,56 грн.

Полтавський окружний адміністративний суд постановою від 28.04.2016 року відмовив у задоволенні позову.

ПП "Софт-Сервіс" подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою задовольнити позов. В обґрунтування вимог апеляційної скарги заявник посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті постанови норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема, апелянт вважає, що направлення вказаного вище спірного листа ПП «Софт-Сервіс» є неправомірним, окільки останнім вжито всіх передбачених законодавством заходів для виконання нормативу по працевлаштуванню інвалідів, а відтак позивач мав правомірні очікування щодо певного стану речей - відсутності у органу державної влади підстав для стосування адміністративно-господарських санкцій та не можливості понесення ним витрат у майбутньому.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 та ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання 21.06.2016 року за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судовим розглядом встановлено, що позивачем 24 лютого 2016 року до Полтавського обласного відділення фонду соціального захисту інвалідів подано звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів за 2015 рік.

За наслідками опрацювання вищевказаного документа відповідачем на адресу позивача направлено лист Полтавського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів від 25 лютого 2016 року № 250/03.1-08 з повідомленням про визначення розміру адміністративно-господарської санкції за незабезпечення працевлаштування інвалідів у розмірі 22215,56 грн.

Позивач, вважаючи вказаний лист рішенням суб'єкта владних повноваження, звернувся до суду з вимогою про визнання його протиправним та скасування.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що лист Полтавського обласного відділення фонду соціального захисту інвалідів від 25 лютого 2016 року № 250/03.1-08 не є актом індивідуальної дії в розумінні статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст.18 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов'язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, в тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних потреб реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Отже, підприємства зобов'язані не лише створювати робочі місця для інвалідів, а і повинні звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів.

На виконання ч.7 ст.19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" постановою Кабінету Міністрів України від 31 січня 2007 року № 70 затверджено Порядок подання підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, звітів про зайнятість і працевлаштування інвалідів та інформації, необхідної для організації їх працевлаштування (далі - Порядок № 70).

Згідно з абзацом 1 пункту 2 Порядку № 70 звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів роботодавці подають (надсилають рекомендованим листом) щороку до 1 березня відділенням Фонду, в яких вони зареєстровані, за формою, затвердженою Мінпраці за погодженням з Держкомстатом.

Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 10 лютого 2007 року № 42, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 13 лютого 2007 року за № 117/13384, затверджено форму звітності № 10-ПІ (річна) "Звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів" та зазначено, що графа "Кількість працівників та фонд оплати праці" містить обов'язковий рядок "Сума адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів (грн.)".

Вказаним наказом також затверджено Інструкцію щодо заповнення форми звітності № 10-ПІ (річна) "Звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів", відповідно до пункту 2.1 якої звіт складається роботодавцями щороку і до 1 березня, наступного після звітного періоду, подається або надсилається рекомендованим листом за місцем їх державної реєстрації відділенню Фонду соціального захисту інвалідів.

Пунктом 3.7 згаданої Інструкції передбачено, що у рядку 06 належить відображати суму коштів адміністративно-господарських санкцій, яку повинен сплатити роботодавець у разі невиконання нормативу.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом.

Адміністративно-господарські санкції розраховуються та сплачуються підприємствами, установами, організаціями, у тому числі підприємствами, організаціями громадських організацій інвалідів, фізичними особами, зазначеними в частині першій цієї статті, самостійно в строк до 15 квітня року, наступного за роком, в якому відбулося порушення нормативу, встановленого частиною першою статті 19 цього Закону. При цьому до правовідносин із стягнення адміністративно-господарських санкцій, передбачених цим Законом, не застосовуються строки, визначені статтею 250 Господарського кодексу України (ч. 4 ст. 20 вищевказаного закону).

Згідно з ч. 9 та ч. 10 ст. 20 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" спори, що виникають із правовідносин за статтями 19, 20 цього Закону, вирішуються Фондом соціального захисту інвалідів або в судовому порядку. Фонд соціального захисту інвалідів, його відділення мають право захищати свої права та законні інтереси, у тому числі в суді.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку про те, що у разі, якщо підприємства у встановлений законом строк не сплачують відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції (у випадках, передбачених вищевказаними правовими положеннями), останні мають право стягнути їх в судовому порядку.

У відповідності до п. 3.3 Порядку нарахування пені та її сплати, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 15 травня 2007 року № 223, документами, що підтверджують невиконання нормативу з працевлаштування інвалідів, є звіт за формою 10-ПІ (річна) "Звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів", рішення суду, акт перевірки відділенням Фонду соціального захисту інвалідів роботодавця.

Як вбачається зі змісту позовних вимог, підставою для звернення позивача до суду слугувало рішення Полтавського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів від 25 лютого 2016 року № 250/03.1-08, яке оформлене листом про застосування адміністративно-господарського штрафу в розмірі 22215,56 грн.

Однак, як вірно зазначено судом першої інстанції, лист відповідача від 25.02.2016 року № 250/03.1-08 лише фіксує його ставлення до відомостей, викладених в звіті про зайнятість і працевлаштування інвалідів, поданому позивачем за 2015 рік, та не є документом, який в розумінні чинного законодавства підтверджує невиконання нормативу з працевлаштування інвалідів, та не породжує для суб'єкта господарювання будь-яких правових наслідків.

Зазначене спростовує доводи апеляційної скарги про те, що ставлення відповідача до відомостей, викладених в звіті позивача про зайнятість і працевлаштування інвалідів, є неправомірним.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що лист Полтавського обласного відділення фонду соціального захисту інвалідів від 25 лютого 2016 року № 250/03.1-08 не є актом індивідуальної дії в розумінні статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки він не має обов'язкового характеру і не тягне за собою правових наслідків для ПП "Софт-Сервіс".

Таким чином, колегія суддів вважає, що позовні вимоги є безпідставними, у зв'язку з чим не підлягають задоволенню.

Отже, переглянувши постанову суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що при її прийнятті суд першої інстанції у повному обсязі з'ясував обставини справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства "Софт-Сервіс" залишити без задоволення.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 28.04.2016р. по справі № 816/420/16 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Ральченко І.М.
Судді Бершов Г.Є. Катунов В.В.
Повний текст ухвали виготовлений 21.06.2016 р.