Справа № 816/7428/13-а
Суддя: Швець В.В.
Дата ухвалення: 2016-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"31" травня 2016 р. м. Київ К/800/26865/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Швеця В.В.,

Головчук С.В.,

Черпака Ю.К.,

провівши у порядку письмового провадження касаційний розгляд адміністративної справи

за позовною заявою ОСОБА_4 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області, Київського районного відділу Полтавського міського управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області (далі - Київський РВ Полтавського МУ Управління МВС України в Полтавській області) про скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення грошового утримання,

провадження в якій відкрито за касаційною скаргою Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області (далі - Управління МВС України в Полтавській області) на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 29 січня 2014 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 1 квітня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив визнати недійсним пункт 1 наказу Управління МВС України в Полтавській області № 1536 від 27 листопада 2013 року, визнати недійсним наказ Управління МВС України в Полтавській області № 574 о/с від 9 грудня 2013 року, поновити його на посаді старшого оперуповноваженого сектору карного розшуку Київського РВ Полтавського МУ Управління МВС України в Полтавській області, зобов'язати Київський РВ Полтавського МУ виплатити йому грошове забезпечення з дня звільнення до дня поновлення на роботі.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 29 січня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 1 квітня 2014 року, позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано пункт 1 наказу начальника Управління МВС України в Полтавській області № 1536 від 27 листопада 2013 року. Визнано протиправним та скасовано наказ начальника Управління МВС України в Полтавській області № 574 о/с від 9 грудня 2013 року. Поновлено ОСОБА_4 на службі в органах внутрішніх справ на посаді старшого оперуповноваженого сектору карного розшуку Київського РВ Полтавського МУ Управління МВС України в Полтавській області в званні старшого лейтенанта міліції з 9 грудня 2013 року. Зобов'язано Київський РВ Полтавського МУ Управління МВС України в Полтавській області здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_4 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 9 грудня 2013 року по дату поновлення. В частині поновлення на службі в органах внутрішніх справ та виплати середнього заробітку за один місяць допущено до негайного виконання.

В обґрунтування касаційної скарги Управління МВС України в Полтавській області посилається на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим ставлять питання про скасування ухвалених ними рішень та прийняття нової постанови про відмову в задоволенні позову.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи та рішення, що приймалися під час її розгляду, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Судами встановлено, що з серпня 2006 року ОСОБА_4 проходив службу в органах внутрішніх справ.

Наказом Управління МВС України в Полтавській області № 574 о/с від 9 грудня 2013 року старшого лейтенанта міліції ОСОБА_4, старшого оперуповноваженого сектору карного розшуку Київського районного відділу Полтавського міського управління звільнено зі служби в органах внутрішніх справ у запас, згідно з підпунктом "є" пункту 64 (за порушення дисципліни) Положення.

Підставою для прийняття цього наказу став, інший наказ Управління МВС України в Полтавській області - за № 1536 від 27 листопада 2013 року, з якого слідує, що оперуповноваженого сектору карного розшуку Київського районного відділу Полтавського міського управління старшого лейтенанта міліції ОСОБА_4 звільнено з органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни, що виявилося в недотриманні статті 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22 лютого 2006 року № 3460-ІV, пунктів 3.3, 4.1 розділу ІІІ, пунктів 1.1, 1.2, 2.1, 2.3 розділу IV Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України, затверджених наказом Управління МВС України від 22 лютого 2012 року № 155.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив з незаконності зазначених вище наказів, оскільки як в жодному з них, так і в висновку службового розслідування не конкретизовано, в чому ж саме полягає порушення позивачем вимог статті 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, пунктів 3.3, 4.1 розділу ІІІ, пунктів 1.1, 1.2, 2.1, 2.3 розділу IV Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України, які дії в їх порушення вчинив чи не вчинив ОСОБА_4

Колегія суддів погоджується з висновком судів попередніх інстанцій з огляду на таке.

Порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, їх права і обов'язки визначені Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, а сутність службової дисципліни, обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень визначені Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України.

Згідно зі статтею 1 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України службова дисципліна - це дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України, а відповідно до статті 2 Статуту дисциплінарний проступок - це невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

За змістом статті 7 Статуту службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань на життя, здоров'я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу; дотримуватися норм професійної та службової етики; берегти державну таємницю; у службовій діяльності бути чесною, об'єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об'єднань та інших юридичних осіб; стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов'язані зі службою; постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють; берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку.

Види дисциплінарних стягнень за порушення службової дисципліни наведені в статті 12 Статуту, найсуворішим з яких є звільнення з органів внутрішніх справ, що застосовується як крайній захід дисциплінарного впливу.

Порядок накладення дисциплінарних стягнень на осіб рядового і начальницького складу врегульовано статтею 14 Статуту.

Зокрема, з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Порядок проведення службових розслідувань визначений Інструкцією про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України 12 березня 2013 року N 230 (далі - Інструкція).

Відповідно до пункту 2.1 Інструкції підставами для проведення службового розслідування є порушення особами РНС службової дисципліни, у тому числі скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами РНС діянь, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, інші події, пов'язані із загибеллю (смертю) осіб РНС чи їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб РНС і можуть викликати суспільний резонанс.

За змістом пункту 1.2 Інструкції службове розслідування - комплекс заходів, які здійснюються у межах компетенції з метою уточнення причин і умов подій, що стали підставою для призначення службового розслідування, ступеня вини особи (осіб), якою (якими) вчинено дисциплінарний проступок, а також з'ясування інших обставин.

Пунктом 5.4 Інструкції встановлено, що якщо вину особи РНС повністю доведено, начальник приймає рішення про її притягнення до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення. Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ. Оголошувати дисциплінарне стягнення особі начальницького складу в присутності його підлеглих заборонено. Зміст наказу доводиться до відома особи РНС, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис. У разі звільнення з посади або звільнення з органів внутрішніх справ особі рядового або начальницького складу видається витяг з наказу.

Згідно з пунктом 8.3 Інструкції в описовій частині висновку службового розслідування викладаються встановлені при проведенні службового розслідування відомості про: обставини, за яких особа (особи) РНС скоїла(и) дисциплінарний проступок або які стали підставою для призначення службового розслідування, а також те, чи мали вони місце взагалі; час, місце, спосіб, мотив та мету вчинення дисциплінарного проступку, його наслідки (їх тяжкість), що настали у зв'язку з цим; посаду, звання, прізвище, ім'я та по батькові, персональні дані (дата та місце народження, освіта, період служби в органах внутрішніх справ і на займаній посаді - з дотриманням вимог Закону України "Про захист персональних даних"), характеристику особи (зокрема, про наявність або відсутність у неї діючих дисциплінарних стягнень), винної в учиненні дисциплінарного проступку, та осіб, дії чи бездіяльність яких сприяли вказаним обставинам; наявність причинного зв'язку між неправомірними діяннями особи РНС та їх наслідками; умови, що передували скоєнню дисциплінарного проступку або спонукали до цього; вимоги законодавства або посадові обов'язки, які було порушено; наявність вини особи (осіб) РНС, обставини, що пом'якшують чи обтяжують ступінь відповідальності, а також ставлення до скоєного.

Судами встановлено, що відповідно до наказу УМВС України в Полтавській області № 614 від 16 листопада 2013 року проведено службове розслідування за фактом відкриття кримінального провадження № 0000244 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 368 Кримінального кодексу України.

За результатами проведеного службового розслідування складено висновок, яким встановлено, що 14 листопада 2013 року старший оперуповноважений сектору карного розшуку Київського РВ Полтавського МУ старший лейтенант міліції ОСОБА_4 та оперуповноважений цього ж підрозділу лейтенант міліції ОСОБА_5 у спільному службовому кабінеті мали спілкування з громадянином ОСОБА_6. Наслідком спілкування стало звернення гр. Б із заявою про вимагання з нього зазначеними працівниками міліції незаконної грошової винагороди в сумі 3 000 грн. 15 листопада 2013 року старший лейтенант міліції ОСОБА_4 та лейтенант міліції ОСОБА_5 в службовий час, не маючи відповідних вказівок, прибули за місцем мешкання громадянина ОСОБА_6, де в під'їзді будинку були затримані працівниками ВВБ в Полтавській області. На місці події у ході огляду вилучено грошові кошти в сумі 2 700 грн. В ході проведеного службового розслідування встановлено порушення позивачем службової дисципліни, що виразилось в недотриманні статті 7 Дисциплінарного статуту ОВС України, затвердженого Законом України від 22 лютого 2006 року № 3460-ІV, пунктів 3.3, 4.1 розділу ІІІ, пунктів 1.1, 1.2, 2.1, 2.3 розділу IV Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України, затверджених наказом Управління МВС України від 22 лютого 2012 року № 155.

Між тим, висновок службового розслідування не містить обставин за яких ОСОБА_4 скоєно дисциплінарний проступок, а також інформації про те, чи мав він місце взагалі; час, місце, спосіб, мотив та мету вчинення дисциплінарного проступку; умови, що передували скоєнню дисциплінарного проступку або спонукали до цього та наявність його вини.

З огляду на наведене, суди дійшли обґрунтованого висновку, що у спірних наказах та висновку службового розслідування не конкретизовано, які саме дії позивача призвели до порушення службової дисципліни, що дискредитує звання рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України та не зазначено які саме з обов'язків передбачених статтею 7 Закону України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України" позивачем не виконано.

Окрім того, в оскарженому наказі не мотивована необхідність застосування відносно позивача крайнього заходу дисциплінарного впливу, яким є звільнення.

Отже, суди дійшли правильного висновку про необхідність скасувати оскаржені накази про оголошення дисциплінарного стягнення позивачу та його звільнення, поновити його на роботі, зі стягненням середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Разом з тим, колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасувати рішення судів попередніх інстанцій в частині задоволених позовних вимог щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за певний період, з направленням справи на новий розгляд, оскільки суд, ухвалюючи рішення про поновлення на роботі, має вирішити питання про стягнення суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, визначеної відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, а не обмежитись встановленням періоду, за який необхідно виплатити цей середній заробіток (постанова Верховного Суду України від 14 січня 2014 року (справа № 21-395а13).

Керуючись статтями 222, 227, 231 КАС України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області задовольнити частково.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 29 січня 2014 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 1 квітня 2014 року в частині позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу скасувати та справу в цій частині направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

В іншій частині постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 29 січня 2014 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 1 квітня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії сторонам та оскарженню не підлягає.

Судді В.В. Швець

С.В. Головчук

Ю.К. Черпак