Справа № 816/169/16
Суддя: Заїка М.М.
Дата ухвалення: 2016-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

15 червня 2016 року м. Київ К/800/16191/16

Суддя Вищого адміністративного суду України Заїка М.М., перевіривши можливість розгляду касаційної скарги Територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 22 березня 2016 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 18 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області , Територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

У лютому 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області, Миргородського міськрайонного суду Полтавської області про визнання протиправною відмову від виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та стягнення середнього заробітку за час затримки по день фактичного розрахунку в сумі 15657 грн.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 22 березня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 18 травня 2016 року позов ОСОБА_1 було задоволено частково. Визнано протиправною відмову Територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні. Стягнуто з Територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) середній заробіток за час затримки по день фактичного розрахунку в розмірі 9842,90 грн. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Частково задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що відповідно до приписів частини першої статті 117 Кодексу законів про працю України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, за відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що передбачений частиною першою статті 117 Кодексу законів про працю України, обов'язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 Кодексу законів про працю України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.

Отже, непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу законів про працю України, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Оскільки, позивач була звільнена з роботи 16.11.2015, а розрахунок з нею був проведений не в день її звільнення, а лише 30.11.2015, то у неї виникли усі необхідні та достатні підстави для відшкодування середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, а тому Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Полтавській області протиправно відмовлено їй у виплаті середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

У касаційній скарзі Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанції, посилаючись на допущені судами порушення норм матеріального і процесуального права, просить скасувати судові рішення першої та апеляційної інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обгрунтування касаційної скарги зазначає, що судами попердніх інстанцій не взято до уваги обгрунтування ТУ ДСА України в Полтавській області щодо відсутності його вини у порушенні строків розрахунку з позивачем при звільненні, а саме, що управлінням було вжито всі необхідні дії для того, аби розрахунок з позивачем був проведений у найкоротший термін з дня отримання копії наказу про звільнення позивача з Миргородського міськрайонного суду Полтавської області.

У відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 5 частини 5 статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Обставини, які зазначені скаржником у касаційній скарзі, досліджувалися та перевірялися судами попередніх інстанцій з наданням їм належної правової оцінки. Виходячи зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень, касаційна скарга є необґрунтованою, а викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки заявник не наводить підстав, які б дозволили вважати, що суди неправильно застосували норми матеріального або процесуального права.

Крім того, аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом України у постанові від 15 вересня 2015 року у справі №21-1765а15.

З огляду на викладене та керуючись статтями 211, 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 22 березня 2016 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 18 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області , Територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії.

Копію ухвали разом з доданими до скарги матеріалами направити скаржнику.

Ухвала може бути переглянута Верховним Судом України в порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України.

Суддя М.М. Заїка