Справа № 813/4569/15
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2016-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2016 року Справа № 876/2581/16

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді - Мікули О.І.,

суддів - Багрія В.М., Курильця А.Р.,

з участю секретаря судового засідання - Кіри Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові в залі суду апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Кам'янка- Бузькому районі Головного управління ДФС у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2015 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро ЛВ Лімітед" до Державної податкової інспекції у Кам'янка- Бузькому районі Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

в с т а н о в и в :

Позивач- ТОВ "Агро ЛВ Лімітед" звернулося в суд з позовом до відповідача - ДПІ у Кам'янка- Бузькому районі, в якому просило скасувати податкові повідомлення- рішення № від 31 березня 2015 року, яким зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 10327341,00 грн. та №, яким зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 149421,61 грн.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2015 року позов задоволено. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення- рішення Державної податкової інспекції у Кам'янка- Бузькому районі Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області № від 31 березня 2015 року та № від 31 березня 2015 року.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, з помилковим застосуванням норм матеріального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки тому факту, що позивач до перевірки не надав заявок покупців (контрагентів) на кожну партію товару, товарно- транспортних накладних, актів приймання- передачі продукції (товарів) за кількістю та якістю товарних накладних; у видаткових накладних, які надані до перевірки не ідентифіковано осіб, які отримували товарно- матеріальні цінності, частково відсутні прізвища, № та дати довіреностей на особу, яка отримує зазначені товарно- матеріальні цінності; у вищевказаних покупців відсутні особи, компетентні у питанні визначення якості продукції, що підлягає прийманню та відсутні умови для ведення господарської діяльності з відповідною кількістю продукції у відповідні строки з урахуванням терміну його придатності; встановлено обрив ланцюга по постачанню товарів, а саме: контрагенти-покупці придбавали у ТОВ «Aгpo ЛB Лімітед» картоплю та цукор, разом з тим в подальшому їх реалізацію не відображали (в реалізації відображено ТМЦ іншої номенклатури). Враховуючи наведене, вказані операції з реалізації не мали реального товарного характеру, оскільки товар від ТОВ "Агро ЛВ Лімітед" фактично покупцям не відвантажувався. Таким чином за даними бухгалтерського обліку ТОВ "Агро ЛВ Лімітед" картоплю та цукор списано з балансу підприємства, а фактичного переміщення товару не було, отже має місце його безоплатна передача невстановленим юридичним чи фізичним особам. Щодо факту придбання запчастин та факту проведення ремонтів, то апелянт звертає увагу на те, що наявні в матеріалах справи акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) не містять конкретної інформації про виконані роботи (надані послуги), яка б надала можливість підтвердити здійснення ТОВ «Агро ЛВ Лімітед» витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування та податкового кредиту, а саме: який вид проведених робіт, на якому конкретному основному засобі із переліком використаних запчастин та матеріалів. У додатках до актів виконаних робіт наведена лише кількісна номенклатура придбаних деталей, мастила, рідин, інше, без обґрунтування доцільності здійснення таких ремонтів із використанням множинної (подвійної) кількості деталей та необґрунтованої кількості заміни деталей, що не дає можливості ідентифікувати зміст та обсяг проведеного ремонту. Крім того, у відомостях дефектів на ремонт машин не зазначено інвентарний номер основного засобу. Підприємством до перевірки надані акти здачі- прийняття робіт (надання послуг), що не містять конкретної інформації про виконані роботи (надані послуги), не дають можливості ідентифікувати зміст та обсяг проведеного ремонту. Судом не взято до уваги доцільність здійснення таких ремонтів (практично проведення капітальних ремонтів основних засобів) із використанням множинної кількості деталей, необґрунтованої кількості заміни мастил та рідин, придбання подвійної кількості частин авто. Також до перевірки ТОВ «Агро ЛВ Лімітед» не представило доказів отримання від ТОВ «Віст Групп Лімітед», ТОВ «Транстехдніпро», ПП «Агромашзавод», ТОВ «Імпексбуд» запчастин, що свідчить про нереальність господарських операцій між позивачем та цими контрагентами, а тому кошти, отримані за такими операціями безпідставно віднесені до сум податкового кредиту. Таким чином, оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті правомірно. Просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити.

Представник відповідача (апелянта)- Петришин Р.Є. у судовому засіданні підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, вважає висновки суду першої інстанції неправильними та необґрунтованими. Просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову.

Представник позивача- Сеньків А.І. у судовому засіданні не погодився з доводами апеляційної скарги і вважає, що вони не спростовують висновків суду першої інстанції, який ухвалив законне та обґрунтоване рішення, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а оскаржувану постанову - скасувати з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що у період з 05 грудня 2014 року по 27 лютого 2015 року ДПІ у Кам'янка-Бузькому районі Головного управління ДФС у Львівській області провела планову виїзну перевірку ТОВ "Агро ЛВ Лімітед" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01 липня 2012 року по 30 червня 2014 року, якою встановлено порушення п.п.14.1.13, п.п.14.1.36, п.п.14.1.56, п.п.14.1.202, п.14.1 ст.14, п.п.135.5.4 п.135.5 ст.135, п. 137.10 ст. 137, п. 138.2, ст.138 та п.п.139.1.9 п.139.1 ст.139 ПК України, що призвело до заниження доходу, що враховується при визначенні об'єкта оподаткування, в сумі 9580230 грн., завищення витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування, всього у сумі 747111 грн., в результаті завищено від'ємне значення об'єкта оподаткування податком на прибуток за 2014 рік всього у сумі 10327341 грн.; порушення п.п 14.1.181 п.14.1 ст.14, ст.185, п.187.1 ст.187, п.188.1 ст.188, п.198.1, 198,2, 198.3, п. 198.5, 198.6 ст.198 ПК України, що призвело до завищення податкового зобов'язання по податку на додану вартість на загальну суму 1596705 грн. та заниження податкового зобов'язання за рахунок реалізації продукції невстановленим особам на загальну суму 1596705 грн., невключення до податкового зобов'язання податку на додану вартість в сумі 118074 грн., а також завищення податкового кредиту всього в сумі 31347,60 грн., в результаті чого підприємством завищено від'ємне значення з податку на додану вартість всього у сумі 149421,60 грн.

За результатами перевірки складено Акт № 21/22-20/34943719 від 06 березня 2015 року.

31 березня 2015 року на підставі вказаного акта ДПІ у Кам'янка- Бузькому районі прийняла податкові повідомлення- рішення: № від 31 березня 2015 року, яким зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 10327341,00 грн. та №, яким зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 149421,61 грн.

Позивач скористався правом досудового врегулювання цього податкового спору, разом з тим рішенням Головного управління ДФС у Львівській області №2901/10/13-01-10-0795 від 09 червня 2015 року (яке залишено без змін рішенням ДФС України №16304/6/99-99-10-01-01-25 від 04 серпня 2015 року) скаргу ТОВ "Агро ЛВ Лімітед" залишено без задоволення, а спірні податкові повідомлення- рішення - без змін.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що ТОВ "Агро ЛВ Лімітед" правомірно включено у склад доходів, які враховуються при визначенні об'єкта оподаткування податком на прибуток, кошти, отримані за результатами господарських операцій з реалізації сільськогогосподарської продукції контрагентам-покупцям, оскільки такі операції мали товарний характер, призвели до реальних змін у господарських показниках позивача, а неможливість податкового органу відслідкувати подальшу реалізацію такого товару контрагентами позивача не впливає на дотримання позивачем вимог чинного податкового законодавства. Реальний характер також мають операції з купівлі позивачем запчастин у ТОВ «Віст Групп Лімітед», ТОВ «Транстехдніпро», ПП «Агромашзавод», ТОВ «Імпексбуд», а тому ТОВ «Агро ЛВ Лімітед» правомірно віднесено суми, отримані за цими договорами до податкового кредиту звітного періоду. Позивачем також правомірно включено до валових витрат вартість списаних запчастин, оскільки нові запчастини, зараховані на баланс підприємства, використані для техніки, що безпосередньо експлуатується ТОВ "Агро ЛВ Лімітед", що підтверджується відповідними технічними паспортами. Таким чином, висновки податкового органу про порушення ТОВ "Агро ЛВ Лімітед" вимог податкового законодавства в частині формування витрат для визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток, зокрема, зменшення від'ємного значення такого об'єкта, та, відповідно, зменшення розміру від'ємного значеня суми ПДВ є помилковими, а тому спірні податкові повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню

Даючи правову оцінку висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з таких підстав.

П.135.1 ст.135 ПК України передбачає, що доходи, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, включаються до доходів звітного періоду за датою, визначеною відповідно до статті 137, на підставі документів, зазначених у пункті 135.2 цієї статті, та складаються з: доходу від операційної діяльності, який визначається відповідно до пункту 135.4 цієї статті; інших доходів, які визначаються відповідно до пункту 135.5 цієї статті, за винятком доходів, визначених у пункті 135.3 цієї статті та у статті 136 цього Кодексу.

Згідно з п.135.2 ст.135 ПК України доходи визначаються на підставі первинних документів, що підтверджують отримання платником податку доходів, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до пп. 135.5.4 п. 135.5 ст.135 ПК України до складу інших доходів; включають: вартість товарів, робіт, послуг, безоплатно отриманих платником податку у звітному періоді і визначена на рівні не нижче звичайної ціни, суми безповоротної фінансової допомоги, отриманої платником податку у звітному податковому періоді, безнадійної кредиторської заборгованості, крім випадків, коли операції з надання/отримання безповоротної фінансової допомоги проводяться між платником податку та його відокремленими підрозділами, які не мають статусу юридичної особи.

Згідно з пп.138.1.1 п.138.1 ст.138 ПК України витрати операційної діяльності включають зокрема: собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням п.138.2, 138.11 цієї статті, п.140.2 - 140.5 ст.140, ст.ст.142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку.

Відповідно до п.138.2 ст.138 ПК України, витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Пп.139.1.9 п.139.1 ст.139 ПК України передбачає, що не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Згідно з п.198.3 ст.198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст.39 зазначеного Кодексу та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п.193.1 ст.193 ПК України, протягом звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (в тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п.201.11 ст.201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу (п.198.6 ст. 198 ПК України).

П.44.1 ст.44 ПК України визначає, що для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" та п.п.1.2 п.1, п.п.2.1 п.2 Положення про документальне збереження записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 року за №168/704. Зокрема, згідно з п.2.4, п.2.5 Положення, первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою. Електронний підпис накладається відповідно до законодавства про електронні документи та електронний документообіг.

Таким чином, податкові наслідки у вигляді зменшення бази оподаткування ПДВ на вартість понесених витрат зі сплати (нарахуванню) цього податку в ціні придбаних товарів (робіт, послуг) є правомірними за умови реального виконання господарської операції та наявності первинних документів, що містять достовірні відомості про обсяг та зміст господарської операції. Аналогічно витрати позивача, понесені у зв'язку із продажем товару чи послуг, належать до категорії витрат, що формують собівартість реалізованих товарів, робіт, послуг, як об'єкта оподаткування податком на приумок, і зменшують оподатковуваний дохід платника, якщо вони понесені у процесі реальної господарської діяльності, яка документально підтверджується.

Колегія суддів звертає увагу на те, що витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування ПДВ мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків. Якщо певна господарська операція не відбулася чи відбулася не за тим її змістом, який відображений в укладених платником податку договорах, то це є підставою для застосування відповідних наслідків у податковому обліку (навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів).

Водночас за відсутністю факту придбання товарів чи послуг або в разі, якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку відповідні суми не можуть включатися до складу витрат для цілей оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.

Як вбачається з матеріалів справи, у період, що підлягав перевірці, ТОВ "Агро ЛВ Лімітед" здійснювало операції із реалізації сільськогосподарської продукції та продуктів її переробки (картоплі, цукрового буряка, ріпаку, пшениці, кукурудзи, цукру та інше) ПП "Лусака", ТОВ "МГ-Віда", ТОВ "Трейд Ком.ін.", ТОВ "Митра-Хатей", та цукру для ТОВ "Семикс", ТОВ "Мета-Днєпр", ТОВ "Крістал-Торг", ТОВ "Мірра-Торг", ТОВ "Айтерс", ТОВ "Фростейдінг груп", ПП "Гелосстар".

Зокрема, ТОВ "Агро ЛВ Лімітед" уклало ряд типових договорів купівлі-продажу сільськогосподарської продукції з вказаними контрагентами, а саме: з ТОВ "Мета-Днєпр" договір №РЦ-74 від 10 лютого 2014 року, товар - цукор 10,6 тонн; з ТОВ "Фростейдінг груп" - договір №РЦ-77 від 12 лютого 2014 року, товар - цукор 154 тонни; з ТОВ "Айтерс" - договір №РЦ-49 від 27 січня 2014 року, товар - цукор 217,9 тонн; з ТОВ "Крістал-Торг" - договір №РЦ-51 від 28 січня 2014 року, товар - цукор 220 тонн; з ПП "Гелосстар" - договір №РЦ-9 від 25 травня 2013 року, товар - цукор 100 +/- 5% тонн; з ТОВ "Семикс" - договір №РЦ-54 від 30 січня 2014 року, товар - цукор 66 тонн; з ТОВ "Мірра-Торг" - договір купівлі-продажу №РЦ-38 від 20 січня 2014 року, товар - цукор 110 тонн; ТОВ "МГ-Віда" (ТОВ «СВ-Прайм»)- договір №01-03-18 від 01 березня 2013 року, товар - картопля 621,26 тонн; з ТОВ "Митра-Хатей" - договір №01-07-39 від 30 липня 2012 року, товар - картопля 389,522 тонн; з ТОВ "Трейд Ком.ін." договір купівлі-продажу картоплі -105 тонн; з ПП "Лусака" - договір- купівлі-продажу картоплі- 52 тонн.

На підтвердження виконання умов вказаних договорів позивач надав видаткові накладні та податкові накладні.

В акті перевірки зазначено, що розрахунки за вказаними договорами проводено виключно в безготівковому вигляді, шляхом перерахування коштів з розрахункових рахунків контрагентів на розрахунковий рахунок позивача.

Разом з тим, колегія суддів не вважає вказані докази достатніми для обґрунтування реальності здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентами, виходячи з таких підстав.

ТОВ «Агро ЛВ Лімітед» не надало на підтвердження господарських операцій з ТОВ "Мета-Днєпр" в обґрунтування витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток належним чином оформлених первинних документів, що підтверджують реальність виконання операцій, якими опосередковувався рух товару, а саме: товарно- транспортних накладних, актів приймання- передачі продукції (товарів) за кількістю та якістю.

Аналогічно по господарських операціях з ТОВ "Фростейдінг груп", ТОВ "Айтерс", ТОВ "Крістал-Торг", ПП "Гелосстар", ТОВ "Семикс", ТОВ "Мірра-Торг", ТОВ "Митра-Хатей", ТОВ "Трейд Ком.ін." позивачем не надано товарно-транспортні накладні, акти приймання-передачі продукції (товарів) за кількістю та якістю.

Товарно- транспортні накладні, акти приймання- передачі продукції (товарів) за кількістю та якістю представлені лише на підтвердження господарських операцій ТОВ «Агро ЛВ ЛІмітед» з ПП "Лусака" та ТОВ "МГ-Віда" ( ТОВ «СВ-Прайм»).

Позивач до перевірки не надав доказів у частині підтвердження витрат на навантаження, транспортування товару, вказаного у специфікаціях, видаткових та податкових накладних, виданих контрагентам, зокрема, заявок покупців на кожну партію товару, товарних накладних; у частині видаткових накладних, які надані до перевірки не ідентифіковано осіб, які отримували товарно-матеріальні цінності, частково відсутні прізвища, № та дати довіреностей на особу, яка отримує зазначені товарно- матеріальні цінності, що унеможливлює ідентифікувати проданий товар, а також інші умови поставки товарів, як це було визначено договорами.

Позивач, обгрунтовуючи відсутність вказаної первинної документації під час перевірки покликається на те, що неможливість отримання в ході перевірки певного документу не доводить його відсутності.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що здійснення поставки товару на будь-яких умовах поставки не звільняє учасників господарської операції від складання первинних документів, які передбачені законодавством про бухгалтерський облік.

Позивачем у ході судового розгляду справи надані документи на підтвердження витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток.

Оцінюючи у сукупності надані позивачем до перевірки та в судовому засіданні первинні документи, колегія дійшла висновку про те, що хоча представлені позивачем документи формально відповідають вимогам, встановленим Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» до первинних документів, разом з тим не підтверджують реального характеру господарських операцій з ПП "Лусака", ТОВ "МГ-Віда", ТОВ "Трейд Ком.ін.", ТОВ "Митра-Хатей". ТОВ "Семикс", ТОВ "Мета-Днєпр", ТОВ "Крістал-Торг", ТОВ "Мірра-Торг", ТОВ "Айтерс", ТОВ "Фростейдінг груп", ПП "Гелосстар", оскільки позивачем за спірними операціями лише оформлялись первинні документи без фактичного виконання контрагентами обумовлених операцій, чим створювалась видимість (зовнішні ознаки) реального здійснення операцій та правомірності формування спірних сум податкових вигод.

Колегія суддів звертає увагу на те, що усі одинадцять підприємств, з якими у період, що підлягав перевірці, ТОВ «Агро ЛВ Лімітед» мало взаємовідносини щодо реалізації сільськогосподарської продукції - цукру та картоплі, підпадають під критерії відбору суб'єктів господарювання, що мають ризик здійснення нереальних (удаваних) операцій з наданням послуг із безпідставного формування податкових зобов'язань третім особам. Зокрема, встановлено відсутність у цих підприємств необхідних умов для результатів відповідної господарської, економічної діяльності, а саме: основних фондів, виробничих потужностей, що свідчить про неможливість самостійно здійснювати фінансово-господарську діяльність.

Разом з тим, належна податкова обачність передбачає не лише подання стандартного переліку документів, але й обґрунтування мотивів вибору постачальника та пояснення обставин укладення та виконання договору з контрагентом з урахуванням звичаїв ділового обороту у відповідній сфері.

З огляду на принцип індивідуальної відповідальності платника у сфері податкових правовідносин платник не є відповідальним за протиправні дії третіх осіб, що перебувають поза межами його впливу та контролю, однак несприятливі наслідки недостатньої обережності у підприємницькій діяльності мають покладатися на особу, якою були укладені відповідні правочини, та не можуть бути перенесені на бюджет шляхом зменшення податкових зобов'язань та здійснення необґрунтованих виплат з бюджету.

Такі висновки узгоджуються із правовою позицією Верховного Суду України, що висловлена у постанові від 15 червня 2010 року № 10/91.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що ТОВ "Агро ЛВ Лімітед" безпідставно завищено доходи, які враховуються при визначенні об'єкта оподаткування податком на прибуток, та безпідставно віднесено до складу податкових зобов'язань ПДВ від операцій з реалізації картоплі для ПП "Лусака", ТОВ "МГ-Віда", ТОВ "Трейд Ком.ін.", ТОВ "Митра-Хатей", та цукру для ТОВ "Семикс", ТОВ "Мета-Днєпр", ТОВ "Крістал-Торг", ТОВ "Мірра-Торг", ТОВ "Айтерс", ТОВ "Фростейдінг груп", ПП "Гелосстар", оскільки такі операції не мають реального товарного характеру.

Висновки суду першої інстанції в цій частині є помилковими та спростовуються дослідженими у судовому засіданні під час апеляційного розгляду справи у їх сукупності доказами.

Також помилковими є висновки суду першої інстанції про правомірність формування ТОВ "Агро ЛВ Лімітед" податкового кредиту за результатами операцій з ТОВ «Віст Групп Лімітед», ТОВ «Транстехдніпро», ПП «Агромашзавод», ТОВ «Імпексбуд», виходячи з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, у період з 01 по 31 серпня 2012 року ТОВ "Агро ЛВ Лімітед" придбав у ПП «Агромашзавод» товарів на загальну суму 24060 грн., в т.ч. ПДВ 4010 грн.

У листопаді 2012 року TOB «Агро JIB Лімітед» віднесло до податкового кредиту 4010 грн. ПДВ по взаємовідносинах з ПП «Агромашзавод» відповідно до податкових накладних, виписаних цим контрагентом

Разом з тим, TOB «Агро JIB Лімітед» не представлено товарно-транспортних накладних та дорожніх листів вантажних автомобілів, в яких було б вказано маршрут, інформація про перевізника, реквізити первинних документів на перевезення вантажів із визначенням замовника, перевізника, марки транспортного засобу та його державного реєстраційного номеру, ПІБ водія, пункти навантаження та розвантаження товару, не представлено довіреностей на отримання товару, договору на придбання товару, оборотно-сальдова відомість по рахунку 631 по контрагенту ПП «Агромашзавод» за період, що підлягав перевірці, банківських виписок, наказу, яким введено в експлуатацію товари отримані від ПП «Агромашзавод», тощо.

У період з 01 по 31 травня 2013 року ТОВ «Агро ЛВ Лімітед» придбав у ТОВ "Імпексбуд" автозапчастини на загальну суму 34177,20 грн., в тому числі ПДВ 5696,2 грн..

З аналізу формування податкового кредиту згідно з представленими бухгалтерськими документами, даними податкової декларації з ПДВ за вересень 2013 року та додатків до неї під час перевірки встановлено, що ТОВ «Агро ЛВ Лімітед» у вересні 2013 року віднесло до податкового кредиту 5696,20 грн. ПДВ по взаємовідносинах з ТОВ "Імпексбуд".

На підтвердження господарських операцій з вказаним контрагентом в обґрунтування підстав віднесення до податкового кредиту ТОВ «Агро ЛВ Лімітед» не представлено товарно-транспортних накладних та дорожніх листів вантажних автомобілів, в яких було б вказано маршрут, інформація про перевізника, реквізити первинних документів на перевезення вантажів із визначенням замовника, перевізника, марки транспортного засобу та його державного реєстраційного номеру, ПІБ водія, пункти навантаження та розвантаження товару, не представлено довіреностей на отримання товару, договору на придбання товару, оборотно-сальдова відомість по рахунку 631 по контрагенту ТОВ "Імпексбуд", банківських виписок, наказу, яким введено в експлуатацію товари отримані від ТОВ "Імпексбуд".

У період з 01 червня 2013 року по 31 липня 2013 року, з 01 жовтня 2013 року по 31 жовтня 2013 року та з 01 грудня 2013 по 30 червня 2014 року ТОВ «Агро ЛВ Лімітед» придбав у ТОВ "Віст груп лімітед" товарів за загальну суму 79083,38 грн., в тому числі ПДВ 13180,56 грн..

Під час перевірки на підставі аналізу формування податкового кредиту згідно з представленими бухгалтерськими документами, даними податкової декларації з ПДВ за червень, липень, жовтень 2013 року та грудень 2013 - червень 2014 та додатків до неї встановлено, що ТОВ «Агро ЛВ Лімітед» в червні, липні, жовтні 2013 року та грудні 2013 - червні 2014 року віднесло до податкового кредиту 11292,01 грн. ПДВ.

Разом з тим, TOB «Агро JIB Лімітед» не представлено товарно-транспортних накладних та дорожніх листів вантажних автомобілів, в яких було б вказано маршрут, інформація про перевізника, реквізити первинних документів на перевезення вантажів із визначенням замовника, перевізника, марки транспортного засобу та його державного реєстраційного номеру, ПІБ водія, пункти навантаження та розвантаження товару, не представлено довіреностей на отримання товару, договору на придбання товару, оборотно-сальдової відомості по рахунку 631 по контрагенту ТОВ "Віст груп лімітед", банківських виписок, наказу, яким введено в експлуатацію товари отримані від ТОВ "Віст груп лімітед".

У період з 01 по 28 лютого 2014 року ТОВ «Агро ЛВ Лімітед» придбав у ТОВ "Транстех- Дніпро" автозапчастини на загальну суму 25769,52 грн., в тому числі ПДВ 8589,84 грн.

ТОВ «Агро ЛВ Лімітед» в березні 2014 віднесло до податкового кредиту 8589,84 грн. ПДВ по взаємовідносинах з ТОВ "Транстех- Дніпро".

На підтвердження господарських операцій з вказаним контрагентом в обґрунтування підстав віднесення до податкового кредиту TOB «Агро JIB Лімітед» не представлено товарно-транспортних накладних та дорожніх листів вантажних автомобілів, в яких було б вказано маршрут, інформація про перевізника, реквізити первинних документів на перевезення вантажів із визначенням замовника, перевізника, марки транспортного засобу та його державного реєстраційного номеру, ПІБ водія, пункти навантаження та розвантаження товару, не представлено довіреностей на отримання товару, договору на придбання товару, оборотно-сальдової відомості по рахунку 631 по контрагенту ТОВ "Транстех- Дніпро", банківських виписок, наказу, яким введено в експлуатацію товари отримані від ТОВ "Транстех- Дніпро".

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що ТОВ «Агро ЛВ Лімітед» не підтверджено реальність вчинення господарських операцій з ТОВ «Віст Групп Лімітед», ТОВ «Транстехдніпро», ПП «Агромашзавод», ТОВ «Імпексбуд», а тому за відсутності придбання таких товарно-матеріальних цінностей саме у цих контрагентів, відсутні підстави для податкового обліку, та, відповідно, правомірність формування ТОВ "Агро ЛВ Лімітед" податкового кредиту за такими операціями.

Висновки суду першої інстанції в цій частині є помилковими та спростовуються дослідженими у судовому засіданні під час апеляційного розгляду справи доказами.

Помилковими також є висновки суду першої інстанції в частині включення ТОВ "Агро ЛВ Лімітед" до валових витрат вартість списаних запчастин, виходячи з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «Агро JIB Лімітед» за період, що перевірявся, отримано запасні частини, які обліковувались на рахунку 207 «Запасні частини». На баланс підприємства на підставі імпортних вантажно- митних декларацій зараховано: в серпні 2012 року - «Гусениця 1R1262» в кількості 1 шт. Дт 207 Кт 632, Дт 644 Кт 632, списано в серпні 2012 року в сумі 74294 грн. (Кт 207 Дт 911); в грудні 2012 року - «Вал 3015694» в кількості 1 шт. Дт 207 Кт 632, Дт 644 Кт632, списано в березні 2013 року в сумі 44698 грн. (Кт 207 Дт 911), «Гусениця 554093D1» в кількості 2 шт. Дт 207 Кт 632, Дт 644 Кт632, списано в березні 2013 року в сумі 152096 гри. (Кт 207 Дт 911), «ремінь 554102D1» в кількості 1 шт. Дт 207 Кт 632, Дт 644 Кт 632, списано в лютому 2013 року в сумі 83015 грн. (Кт 207 Дт 911); в лютому 2013 - «коробка передач Z00» в кількості 1 шт. Дт 207 Кт 632, Дт 644 Кт632, списано в лютому 2013 року в сумі 151432 грн. (Кт 207 Дт 911); в квітні 2013 - «редуктор заднього моста» в кількості 1 шт. Дт 207 Кт 632, Дт 644 Кт 632, списано в квітні 2013 року в сумі 14838 грн. (Кт 207 Дт 911).

У результаті бухгалтерських проведень Дт рахунка бух. обліку 91 «Загальновиробничі втрати» віднесено суму 590373 грн.

Разом з тим, для підтвердження понесених витрат та зв'язок їх з господарською діяльністю підприємством не надано первинних документів бухгалтерського обліку.

Зокрема, до перевірки позивачем не надано забірну картку, яка є первинним документом для видачі запчастин зі складу підприємства на виробничі потреби. У забірній картці вказується найменування запасної частини, дата, транспортний засіб, на який списується запасна частина, ПІБ того, хто отримав та підпис. Цей внутрішній документ залишається на складі підприємства і є підставою для списання матеріально відповідальною особою запчастин на витрати.

Позивачем до перевірки надано акти здачі-прийняття робіт (надання послуг), які не містять конкретної інформації про виконані роботи (надані послуги), не дають можливості ідентифікувати зміст та обсяг проведеного ремонту, а саме: який вид робіт проведено на якому конкретному основному засобі із переліком використаних запчастин та матеріалів. У додатках до актів виконаних робіт наведена лише кількісна номенклатура придбаних деталей, мастила, рідин, інше, без обґрунтування доцільності здійснення таких ремонтів із використанням множинної (подвійної) кількості деталей та необґрунтованої кількості заміни деталей. Крім того, у відомостях дефектів на ремонт машин не зазначено інвентарний номер основного засобу.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком податкового органу про безпідставність віднесення вартості списаних запчастин до складу собівартості виготовлених та реалізованих товарів за період з 01 липня 2012 року по 30 червня 2014 року, оскільки такі належними доказами не спростовані.

Висновки суду першої інстанції в цій частині є помилковими та спростовуються дослідженими у судовому засіданні під час апеляційного розгляду справи доказами.

Колегія суддів також звертає увагу на те, що Європейський Суд з прав людини в рішенні у справі Lithgow and Others v. The United Kingdom, від 08 липня 1986, Series A №. 102, пункти. 50-51, § § 121-22) зазначив, що коли державні органи володіють будь-якою інформацією про зловживання у системі відшкодування ПДВ, що здійснюються конкретною кампанією, вони можуть вжити відповідних заходів з метою запобігання або усунення таких зловживань (п. 38).

Відповідно до ч.2 ст.8 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги є підставними та обґрунтованими і спростовують висновки суду першої інстанції.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про недоведеність податковим органом факту порушення ТОВ «Агро ЛВ Лімітед» вимог податкового законодавства, оскільки такий спростовується дослідженими в судовому засіданні належними та допустимими доказами, а тому позовні вимоги про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення- рішення № від 31 березня 2015 року, яким зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 10327341,00 грн. та №, яким зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 149421,61 грн. не підлягають до задоволення.

З врахуванням усіх вищенаведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції неповно з'ясував обставини справи, постанова суду прийнята з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв'язку з чим в силу вимог ст.202 КАС України постанова суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, п.3 ч.1 ст.198, п.п.1, 4 ч.1 ст.202, 205, 207, 254 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Кам'янка-Бузькому районі Головного управління ДФС у Львівській області задовольнити.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2015 року у справі № 813/4569/15 - скасувати, та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий О.І. Мікула

Судді: В.М. Багрій

А.Р. Курилець

Повний текст постанови виготовлено 17 червня 2016 року.