Справа № 369/12659/15-а
Суддя: Мельничук В.П.
Дата ухвалення: 2016-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

16 червня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Мельничука В.П.,

суддів: Лічевецького І.О., Мацедонської В.Е.,

при секретарі: Сергійчук Л.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, згідно ст. 41 КАС України, в залі суду апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09 березня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області про визнання дій протиправними, скасування рішення та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2015 року ОСОБА_2 звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області про визнання дій протиправними, скасування рішення та зобов'язання вчинити дії. Свої вимоги обґрунтовує тим, що не погоджується з відмовою відповідача щодо безплатної передачі йому земельної ділянки не погоджується, вважає підстави надуманими та необґрунтованими, оскільки при прийнятті рішень орган місцевого самоврядування вийшов за межі своїх повноважень. Вважає рішення ради таким, що суперечить законодавству України та порушує її права.

Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09 березня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням представник позивача подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нову постанову, якою задовольнити позов.

Крім цього, вказаною особою заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення суду першої інстанції.

Враховуючи наявні в справі докази, колегія суддів вважає, що зазначений строк пропущено не було.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не з'явились.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, оскаржувану постанову суду першої інстанції - без змін з наступних підстав.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 195 КАС України рішення суду першої інстанції підлягає перегляду в апеляційному порядку в межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції було встановлено наступне.

ОСОБА_2 звернулася до Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області із заявою про надання земельної ділянки, посилаючись на обов'язкове відведення земельних ділянок для громадян. До заяви було додано копію паспорту заявника та її ідентифікаційний код, графічні матеріали з бажаним місцем розташування земельної ділянки в межах с.Гореничі, копія договору доручення.

Рішенням Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області № 449 від 08 жовтня 2015 року «Про повторний розгляд звернення ОСОБА_2.» відмовлено в задоволенні заяви.

Не погоджуючись з такою відмовою, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні даного позову суд першої інстанції виходив з того, що вимоги позивача є необґрунтованими, а тому задоволенню не підлягають.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно статті 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Відповідно до ст. 116 ЗК України громадяни набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання.

За ч.1, 2 ст. 118 ЗК України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим.

Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.

За ч.6 ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються викопіювання з кадастрової карти (плану) або інші графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Згідно ст. 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Відповідно до ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Таким чином, Законом визначені вимоги до заяви, яка подається у відповідний орган, про передачу безоплатно у приватну власність земельної ділянки.

Судом першої інстанції було встановлено, що в поданій позивачем заяві визначено бажане цільове призначення земельної ділянки, її розмір, але не вказано точне місце розташування цієї земельної ділянки, не подано відповідних документів, визначених ч.6 ст. 118 ЗК України.

При цьому, колегія суддів погоджується з критичним сприйняттям судом першої інстанції доводів позивача про те, що сільська рада може відмовити встановлених випадках, самостійно визначити місце розташування ділянки, оскільки питання передачі земельних ділянок є компетенцією органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування, а суд перевіряє законність відмови у наданні земельної ділянки. Питання передачі конкретних земельних ділянок, які б були б вільні від забудови та не передані у власність іншим громадянам, не виносилось на розгляд ради, тому карта Google (графічне зображення територіальних меж с. Гореничі, подане разом з клопотанням) є неналежним доказом з огляду на ст. 70 КАС України.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про відсутність в діях відповідача порушення порядку безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами, оскільки спірне рішення є обґрунтованим та відповідає ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України, а тому відсутні підстави для його скасування.

Враховуючи зазначені вище обставини справи, колегія суддів вважає правльним висновок суду першої інстанції про те, що вимоги позивача є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги спростовуються вищевикладеним, а тому вона задоволенню не підлягає.

За змістом ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 2, 41, 159, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - залишити без задоволення, а постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09 березня 2016 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: І.О. Лічевецький

В.Е. Мацедонська

Повний текст виготовлено 16.06.2016 року.

Головуючий суддя Мельничук В.П.

Судді: Мацедонська В.Е.