Справа № 2-а-8407/10/1470
Суддя: Зуєва Л.Є.
Дата ухвалення: 2011-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

2-а-8407/10/1470

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

——————————————————————

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2011 р.

Справа № 2-а-8407/10/1470

Категорія:10.3.4

Головуючий в 1 інстанції: Желєзний І.В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Зуєвої Л.Є.,

суддів Кравця О.О. та Єщенка О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Одесі апеляційну скаргу приватної виробничо-комерційної фірми "Кальтаір" на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2010 року по справі за адміністративним позовом Миколаївського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до приватної виробничо-комерційної фірми "Кальтаір" про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені в сумі 2865,59 грн., -

В С Т А Н О В И В:

В грудні 2010 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача адміністративно-господарських санкцій у сумі 2683,34 гривень та пені за порушення термінів сплати господарських санкцій у розмірі 182,25 гривень за 2009 рік, в обгрунтування своїх вимог позивач зазначив, що проведеною перевіркою відповідача встановленні порушення вимог законодавства, та обрахована заборгованість по адміністративно-господарським санкціям у розмірі 3600 гривень та пені за їх несплату у розмірі 187,92 гривень.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідно до ч. 11 ст. 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" норматив робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів, порядок його встановлення визначається виключно цим Законом. Якщо іншими законами встановлюються нормативи робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів, або порядок їх встановлення, відмінні від зазначених у цьому Законі, застосовуються положення цього Закону." Таким чином, на законодавчому рівні імперативно визначено єдиний для всіх роботодавців норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів та порядок його обчислення. У зв’язку з невиконанням відповідачем нормативів забезпечення робочих місць інвалідів, позивачем проведено розрахунок адміністративно-господарських санкцій за 2009 рік у сумі 2683,34 гривень. Також, позивачем розраховано пеню за несвоєчасну сплату адміністративно-господарських санкцій за 2009 рік у сумі 182,25 гривень.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2010 року адміністративний позов Миколаївського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів –задоволено, стягнуто з приватної виробничо-комерційної фірми "Кальтаір" на користь Миколаївського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів 2865 гривень 59 копійок.

Не погоджуючись з постановленим по справі судовим рішенням приватна виробничо-комерційна фірма "Кальтаір", в апеляційній скарзі зазначає про невідповідність висновків суду обставинам справи. При цьому апелянт вважає, що судом допущено порушення матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті. У зв’язку з чим в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування постанови суду першої інстанції і винесення нової постанови із відмовою у задоволенні позовних вимог.

Оскільки сторони були належним чином повідомлені про дату,час та місце судового засідання, що підтверджується наявними в матеріалах справи повідомленнями про вручення почтових відправлень, однак в судове засідання вони не з’явилися, поважність своєї неявки суду не повідомили, тому апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до вимог ст.197 КАС України за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Судом вірно встановлено, що відповідно до вимог ст.19 Закону України “Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні” для юридичних осіб, які використовують найману працю, встановлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік. Таким чином, для відповідача норматив робочих місць на 2009 рік складав одне робоче місце для інвалідів.

У зв’язку з невиконанням відповідачем нормативів забезпечення робочих місць інвалідів, позивачем проведено розрахунок адміністративно-господарських санкцій за 2009 рік у сумі 2683,34 гривень.

Також, позивачем розраховано пеню за несвоєчасну сплату адміністративно-господарських санкцій за 2009 рік у сумі 182,25 гривень.

Як свідчать матеріали справи, середньооблікова чисельність штатних працівників особового складу відповідача за 2009 рік складає 9 чоловік, серед яких жодного інваліда.

За даними Центрального районного центру зайнятості відповідач протягом 2009 року звіти за формою 3-ПН із вакансіями для осіб з обмеженими можливостями не надавав.

Відповідач повинен був самостійно до 16.04.2010р. сплатити адміністративно- господарські санкції за 2009 рік у розмірі 2683,34 гривень.

Розмір заборгованості зі сплати адміністративно-господарських санкцій підтверджується актом перевірки №123 від 19.10.2010 та розрахунком заборгованості зі сплати адміністративно-господарських санкцій.

Відповідно до ч.11 ст. 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" норматив робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів, порядок його встановлення визначається виключно цим Законом. Якщо іншими законами встановлюються нормативи робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів, або порядок їх встановлення, відмінні від зазначених у цьому Законі, застосовуються положення цього Закону." Таким чином, на законодавчому рівні імперативно визначено єдиний для всіх роботодавців норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів та порядок його обчислення.

У ч.2 п.5 Рекомендацій президії Вищого адміністративного суду України "Про деякі питання практики застосування адміністративними судами законодавства про забезпечення права інвалідів на працевлаштування." від 14.04.2008 № 07.2-10/2 зазначено,що виходячи з вимог зазначеної норми, частина четверта статті 15 Закону України "Про залізничний транспорт", частина п'ята статті 16 Закону України "Про поштовий зв'язок", частина четверта статті 41 Закону України "Про телекомунікації", частина восьма статті 21 Закону України "Про електроенергетику", які встановлюють інші нормативи, до спірних правовідносин застосуванню не підлягають. "

З огляду на приведене, суд вважає доводи апелянта стосовно необхідності застосування у даних спірних правовідносин положень ч.4 ст. 15 Закону України "Про залізничний транспорт " неправомірними.

Згідно з ч.1 ст. 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні", для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, —у кількості одного робочого місця.

За змістом ч.9 ст. 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" роботодавці, в яких за основним місцем роботи працює 8 і більше осіб, реєструються у відповідних відділеннях Фонду соціального захисту інвалідів за своїм місцезнаходженням і щороку подають цим відділенням звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів.

Відповідно до ч.7 ст. 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" Порядок реєстрації роботодавців у Фонді соціального захисту інвалідів, його відділеннях, порядок та строки подання йому звітів про зайнятість та працевлаштування інвалідів, а також надання державній службі зайнятості інформації, необхідної для організації працевлаштування інвалідів, визначаються Кабінетом Міністрів України.

Згідно п.2 Порядку подання підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, звітів про зайнятість та працевлаштування інвалідів та інформації, необхідної для організації їх працевлаштування, затвердженого Постановою КМУ від 31.01.07р. №70, Звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів роботодавці подають (надсилають рекомендованим листом) щороку до 1 березня відділенням Фонду, в яких вони зареєстровані, за формою, затвердженою Мінпраці за погодженням з Держкомстатом.

Враховуючи зазначене, суд вважає доводи апелянта стосовно того що на нього не поширюється норматив робочих місць для працевлахтуванні інвалідів хибними, оскільки вони не відповідають ч.І ст.19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні", що встановлює цей норматив для всіх без виключень роботодавців у яких працює від 8 (включно) і більше осіб.

Разом з цим, й округлення середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за 2009 рік, зроблені відповідачем у апеляційній скарзі, також є помилковими, оскільки зроблені без додержання вимог п.3.4. Інструкції щодо заповнення форми №10-ІІІ (річна) "Звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів".

Крім того, відповідно до виписки Головного управлінні Державного казначейства України в Миколаївській області від 06.07.2011р. (арк. спр. 40 ), ПВКФ "Кальтаір" 06.07.2011р. повністю сплатило заборгованість стягнену з нього постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 21.12.2010р. по справі №2а-8407/10/1470.

Приведена обставина свідчить про фактичне визнання апелянтом законності та обґрунтованості оскаржуваного ним судового рішення.

На підставі викладеного колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення вимог апелянта.

Оскільки судом першої інстанції повно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції, відповідно до ст. 200 КАС України, залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову місцевого суду –без змін.

Керуючись ст. ст. 195,197,198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд, –

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу приватної виробничо-комерційної фірми "Кальтаір" залишити без задоволення, а постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від від 21 грудня 2010 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили в порядку, встановленому ч. 5 ст. 254 КАС України, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: суддя Зуєва Л.Є.

суддя Кравець О.О.

суддя Єщенко О.В.