Справа № 820/915/16
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2016-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2016 р.Справа № 820/915/16
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Жигилія С.П.

Суддів: Дюкарєвої С.В. , Перцової Т.С.

за участю секретаря судового засідання Мороз Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 28.04.2016р. по справі № 820/915/16

за позовом ОСОБА_1

до Харківського міського центру зайнятості третя особа Державна служба зайнятості України

про визнання дій незаконними,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1.) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Харківського міського центру зайнятості (далі по тексту - відповідач), третя особа: Державна служба зайнятості України, в якому просить суд:

- визнати дії Харківського міського центру зайнятості у видачі ОСОБА_1 направлення на працевлаштування № 0041006 від 16.12.2015 року за вакансією "Спеціаліст державної служби" в адміністрацію Орджонікідзевського району Харківської міської ради без направлення ОСОБА_1 на медичний огляд, відповідно до медичних висновків, що викладені в медичній довідці № 265 від 30.01.2015 року для встановлення придатності ОСОБА_1 за станом здоров'я виконувати роботу за спеціальністю "Спеціаліст державної служби" незаконними;

- визнати дії Харківського міського центру зайнятості у направленні ОСОБА_1 16.12.2015 року на роботу за вакансією "Спеціаліст державної служби" в адміністрацію Орджонікідзевського району Харківської міської ради, умови праці якої можуть не відповідати стану здоров'я ОСОБА_1, підтвердженому медичною довідкою № 265 від 30.01.2015 року незаконними;

- визнати дії Харківського міського центру зайнятості у підборі ОСОБА_1 16.12.2015 року роботи за спеціальністю "Спеціаліст державної служби", по якій у ОСОБА_1 відсутня кваліфікація, досвід, недостатній професійно-кваліфікаційний рівень та без врахування тривалості його безробіття незаконними.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 28.04.2016 року по справі № 820/915/16 в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Харківського міського центру зайнятості, третя особа - Державна служба зайнятості України, про визнання дій незаконними відмовлено.

Позивач, не погодившись із вказаною постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції постанову Харківського окружного адміністративного суду від 28.04.2016 року по справі № 820/915/16 скасувати, прийняти нову постанову, якою позов задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги стверджує, що вакансії, по яким відповідач-1 здійснював пошук роботи ОСОБА_1, є непідходящою для позивача роботою. Вказує, що робота, яку підбирав йому відповідач, пов'язана з підйомом вантажів понад 5 кг, тривалим перебуванням на ногах, психоемоційним навантаженням, що протипоказано позивачеві згідно з висновком медичної установи (довідкою № 265 від 30.01.2015 року). На думку позивача, відповідачем-1 не доведено, що вакансії, які підбирались ним позивачеві, не будуть шкодити здоров'ю ОСОБА_1. Зазначає, що відповідач мав спершу направити позивача на проходження медичного огляду для встановлення здатності за станом здоров'я виконувати роботу. Таким чином, вважає рішення суду першої інстанції незаконним та таким, що підлягає скасуванню, а його позовні вимоги - задоволенню.

Представник відповідача в надісланих до суду письмових запереченнях просив суд апеляційної інстанції вимоги апеляційної скарги залишити без задоволення, а оскаржувану постанову суду першої інстанції - без змін. Стверджує, що відповідач у спірних відносинах діяв правомірно, у відповідності до вимог ст.46 Закону України «Про зайнятість населення» та з урахуванням медичної довідки № 265 від 30.01.2015 року. З посиланням на ст.17 Закону України "Про охорону праці" стверджує, що обов'язок щодо направлення працівника на медичний огляд задля отримання висновків компетентної установи щодо здатності за станом здоров'я виконувати роботу по певній професії покладено на роботодавця. Враховуючи викладене, позовні вимоги, на думку відповідача, є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Сторони в судове засідання апеляційної інстанції не з'явилися, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Згідно з ч. 1 ст. 41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 зареєстрований Харківським міським центром зайнятості як такий, що шукає роботу.

Відповідно до наказу від 25.11.2014 року № НТ 141125 позивачу поновлено статус безробітного та відмовлено у призначенні допомоги по безробіттю.

16.12.2015 року, провідним фахівцем з працевлаштування ОСОБА_2 опрацьована вакансія та видано направлення на працевлаштування за вакансією "Спеціаліст державної служби" в адміністрацію Орджонікідзевського району Харківської міської ради. Провідним фахівцем з працевлаштування під час прийому 16.12.2015 року здійснено попередній дзвінок до роботодавця з метою уточнення вимог претендента, уточнення умов праці та призначенням співбесіди. В ході телефонної розмови з'ясовано, що рівень освіти та кваліфікація не мають значення, психоемоційні навантаження на робочому місці відсутні.

За наявною в матеріалах справи медичною довідкою № 265 від 30.01.2015 року, яка видана Харківською міською поліклінікою № 20, встановлено, що позивачу за родом хвороби не рекомендована праця, пов'язана з підйомом вантажів понад 5 кг, тривалим перебуванням на ногах, переохолодженням, психоемоційним перевантаженням постійно.

Вважаючи незаконними дії працівників відповідача під час пошуку роботи для позивача без направлення ОСОБА_1 на медичний огляд, відповідно до медичних висновків, що викладені в медичній довідці № 265 від 30.01.2015 року, пошуку непідходящої роботи, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом про визнання дій незаконними.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з його необґрунтованості.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Згідно зі ст.43 Конституції України, Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб.

За визначенням ч. 1 ст. 1 Закону України "Про зайнятість населення", безробітний - особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи; зареєстрований безробітний - особа працездатного віку, яка зареєстрована в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, як безробітна і готова та здатна приступити до роботи; вакансія - вільна посада (робоче місце), на яку може бути працевлаштована особа; працевлаштування - комплекс правових, економічних та організаційних заходів, спрямованих на забезпечення реалізації права особи на працю.

Відповідно до ст. 43 Закону України "Про зайнятість населення", статус безробітного може набути: особа працездатного віку до призначення пенсії, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи; статус безробітного надається особам за їх особистою заявою у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування.

Статус безробітного надається особам за їх особистою заявою у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування (ч.2 ст. 43 Закону України "Про зайнятість населення").

Згідно з ч.2 ст. 44 Закону України "Про зайнятість населення", зареєстровані безробітні зобов'язані: самостійно або за сприяння територіальних органів центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, здійснювати активний пошук роботи, який полягає у вжитті цілеспрямованих заходів до працевлаштування, зокрема взяття участі у конкурсних доборах роботодавців; відвідувати територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, в якому він зареєстрований як безробітний у визначений і погоджений з ним час, але не рідше ніж один раз на тридцять календарних днів; дотримуватися письмових індивідуальних рекомендацій щодо сприяння працевлаштуванню, зокрема брати участь у заходах, пов'язаних із сприянням забезпеченню зайнятості населення; інформувати територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, протягом трьох робочих днів про обставини припинення реєстрації, визначені у частині першій статті 45 цього Закону.

Відповідно до ч.1 ст. 46 Закону, підходящою робота для безробітного вважається робота, що відповідає освіті, професії (спеціальності), кваліфікації особи з урахуванням доступності транспортного обслуговування, встановленої рішенням місцевої державної адміністрації, виконавчого органу відповідної ради. Заробітна плата повинна бути не нижче розміру заробітної плати такої особи за останнім місцем роботи з урахуванням середнього рівня заробітної плати, що склався у регіоні за минулий місяць, де особа зареєстрована як безробітний.

Під час пропонування підходящої роботи враховується тривалість робот за професією (спеціальністю), кваліфікація, досвід, тривалість безробіття, а також потреба ринку праці.

Для осіб, які не мають професії (спеціальності) і вперше шукають роботу, підходящою вважається така, що потребує первинної професійної підготовки, зокрема безпосередньо на робочому місці, а для осіб, які бажають відновити трудову діяльність після перерви тривалістю, що перевищує шість місяців, підходящою вважається робота за професією останнього місця роботи або робота з проходженням попередньої перепідготовки за новою професією (спеціальністю) за направленням територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції (ч.2 ст.46 Закону України "Про зайнятість населення").

У разі коли неможливо надати безробітному роботу за професією протягом шести місяців з дня перебування на обліку в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, йому пропонується підходяща робота з урахуванням здібностей, стану здоров'я і професійного досвіду, доступних для нього видів навчання та потреби ринку праці (ч.3 ст.46 Закону України "Про зайнятість населення").

Як встановлено пунктом 18, Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2013 року № 198 (далі по тексту - Порядок № 198), для осіб, які не працювали за попередньо здобутими професіями (спеціальностями) більш як 12 місяців, підходящою є робота, яку вони виконували за останнім місцем роботи, а робота за попередньо здобутими професіям (спеціальностями) може бути підходящою за умови підвищення кваліфікації за направленням центру зайнятості з урахуванням потреби ринку праці.

Згідно з ч. 8 ст. 46 Закону України "Про зайнятість населення", підходящою для безробітного не може вважатися робота, якщо: місце роботи розташовано за межами доступності транспортного обслуговування, встановленої рішенням місцевої державної адміністрації, виконавчого органу відповідної ради; умови праці не відповідають правилам і нормам, встановленим законодавством про працю та охорону праці (в тому числі якщо на запропонованому місці роботи порушуються встановлені законом строки виплати заробітної плати); умови праці на запропонованому місці роботи не відповідають стану здоров'я громадянина, підтвердженому медичною довідкою.

Пунктом 22 Порядку № 198, визначено, що підходящою не може бути робота у разі, коли: вона пов'язана зі зміною місця проживання безробітного без його згоди; місце роботи розташовано за межами доступності транспортного обслуговувань встановленої рішенням місцевої держадміністрації, виконавчого органу відповідної ради; умови праці не відповідають правилам і нормам, встановленим законодавством про працю та охорону праці, стану здоров'я особи, що підтверджено медичною довідкою; заробітна плата нижча, ніж встановлений розмір мінімальної заробітної плати, або не забезпечуються гарантії щодо її своєчасної виплати.

Щодо позовних вимог позивача про визнання дій Харківського міського центру зайнятості у видачі ОСОБА_1 направлення на працевлаштування № 0041006 від 16.12.2015 року за вакансією "Спеціаліст державної служби" в адміністрацію Орджонікідзевського району Харківської міської ради без направлення ОСОБА_1 на медичний огляд, відповідно до медичних висновків, що викладені в медичній довідці № 265 від 30.01.2015 року для встановлення придатності ОСОБА_1 за станом здоров'я виконувати роботу за спеціальністю "Спеціаліст державної служби" незаконними, а також дій відповідача щодо здійснення підбору непідходящої роботи за вказаними вакансіями, умови яких можуть не відповідати стану здоров'я позивача, колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається зі змісту наявної в матеріалах справи копії медичної довідки № 265 від 30.01.2015 року, виданої Харківською міською поліклінікою № 20, позивачу за родом хвороби не рекомендована праця, пов'язана з підйомом вантажів понад 5 кг, тривалим перебуванням на ногах, переохолодженням, психоемоційним перевантаженням постійно (а.с.10).

В обґрунтування зазначених позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач не взяв до уваги вищевказану медичну довідку та не направив позивача на медичний огляд для встановлення його здатності до виконання зазначеної роботи, а тому професію за вакансією "Спеціаліст державної служби" в адміністрації Орджонікідзевського району Харківської міської ради не можна вважати підходящою для нього роботою.

Відповідно до п. 1.4 розділу "Рекомендацій щодо обслуговування населення та роботодавців фахівцями служби зайнятості", затвердженого директором Державного центру зайнятості від 18.08.2014 року, провідний фахівець узгоджує з представником роботодавця можливість співбесіди з клієнтом. У разі згоди представника роботодавця на співбесіду з претендентом на вакансію, заповнює та видає направлення на працевлаштування за формою, затвердженою наказом Міністерства соціальної політики України від 16.05.2013 року за № 270.

Умови праці можуть бути визначені тільки за конкретною посадою, з урахуванням стану здоров'я при застосування на цій посаді конкретного робітника.

Колегія суддів зазначає, що жодною нормою Закону України "Про зайнятість населення" на органи Державної служби зайнятості, а відтак, і на відповідача-1 по справі, не покладено обов'язку проводити або організовувати проведення медичного огляду безробітного, який звернувся за працевлаштуванням.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем з метою вирішення питання щодо подальшого працевлаштування позивача, направлено головному лікарю Харківської міської поліклініки №20 запит № 502 від 24.06.2015 року, в якому останній просив надати перелік професій, за якими може працювати позивач з урахуванням стану здоров'я.

Листом від 07.08.2015 року №943 за підписом головного лікаря Комунального закладу охорони здоров'я "Харківська міська поліклініка №20" повідомлено відповідача про те, що перелік професій, за якими може працювати позивач з урахуванням стану здоров'я, не входить до компетенції лікувально-профілактичного закладу і визначити придатність до праці по будь-якій професії можливо тільки при вказівці роботодавцем характеристики умов праці.

З письмових пояснень представника відповідача судом апеляційної інстанції встановлено, що за технологією прийому, серед інших заходів по сприянню працевлаштуванню, проводяться наступні заходи:

- перегляд вакансій - під час прийому спільний перегляд з клієнтом варіантів працевлаштування за підходящою для клієнта роботою серед усіх наявних вакансій на час відвідування;

- опрацювання вакансії - спільний розгляд вакантної посади, та попередній дзвінок до роботодавця з уточненням вимог до претендента, уточненням умов праці та згодою на переговори з претендентом. Після дзвінка до роботодавця проводиться співбесіда з клієнтом, і, якщо роботодавець не заперечує, а безробітний згоден на переговори, видається направлення на працевлаштування, про що ставиться відповідна відмітка у додатку до персональної картки № 1, яка підтверджується клієнтом. У разі відмови роботодавця від переговорів, або незгоди клієнта, ставиться відповідна відмітка, яка засвідчується підписом безробітного.

Слід також відмітити, що перелік робіт, які потребують психо-емоційних перевантажень, передбачений наказом Міністерства охорони здоров'я України та Державного комітету України по нагляду за охороною праці від 23.09.1994 року № 263/121 "Про затвердження переліку робіт, де є потреба в професійному доборі".

Професія "Спеціаліст державної служби" не відноситься за родом діяльності до вищезазначеного Переліку робіт.

Колегія суддів зазначає, що провідним фахівцем з працевлаштування ОСОБА_2 під час прийому 16.12.2015 року було здійснено попередній дзвінок до роботодавця з метою уточнення вимог до претендента, уточненням умов праці та призначення співбесіди з безробітним. Під час телефонної розмови було з'ясовано, що рівень освіти та кваліфікація не мають значення, психоемоційні навантаження на робочому місці відсутні.

Відповідно до ст. 169 Кодексу законів про працю України та ст. 17 Закону України "Про охорону праці", роботодавець зобов'язаний за свої кошти організовувати проведення попереднього (при прийнятті на роботу) і періодичних (протягом трудової діяльності) медичних оглядів працівників, зайнятих на важких роботах, роботах зі шкідливими чи небезпечними умовами праці або таких, де є потреба у професійному доборі, а також щорічного обов'язкового медичного огляду осіб віком до 21 років.

Медичні огляди проводяться відповідними закладами охорони здоров'я, працівниками які несуть відповідальність згідно із законодавством за відповідність медичного висновку фактичному стану здоров'я працівника. Порядок проведення медичних оглядів визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони.

Метою будь-якого медичного огляду працівника є визначення стану його здоров'я, зокрема, можливості виконання ним певних трудових обов'язків, своєчасного виявлення гострих чи хронічних професійних захворювань, встановлення у разі необхідності медичних протипоказань щодо здійснення окремих видів робіт, а також попередження виникненню та розповсюдженню інфекційних хвороб.

Крім того, відповідно до ст. 15 Закону України "Про державну службу", прийняття на державну службу на посаді третьої - сьомої категорій, здійснюється на конкурсній основі, крім випадків, коли інше встановлено законами України.

Стосовно осіб, які претендують на зайняття посади державного службовця, за їх письмовою згодою проводиться спеціальна перевірки в порядку, встановленому Законом України "Про запобігання корупції". У разі прийняття на державну службу на конкурсній основі спеціальна перевірка проводиться після проведення конкурсу стосовно осіб, які рекомендовані для призначення на посаду.

Спеціальній перевірці підтягають відомості щодо осіб, які претендують на зайняття посад, пов'язаних із виконанням функцій держави або місцевого самоврядування.

Спеціальній перевірці підлягають відомості щодо: притягнення особи до кримінальної відповідальності, у томі числі за корупційні правопорушення, наявності судимості, її зняття, погашення; факту, чи є особа піддана або піддавалася раніше адміністративним стягненням за корупційні правопорушення; достовірності відомостей, зазначених у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за минулий рік; наявності в особи корпоративних прав; стану здоров'я, освіти, наявності наукового ступеня, вченого звання, підвищення кваліфікації; інших відомостей, вимога щодо надання яких установлена законом.

З урахуванням вищезазначеного, колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про правомірність дій відповідача-1 щодо видачі позивачу направлення на працевлаштування за вакансією "Спеціаліст державної служби" в адміністрацію Орджонікідзевського району Харківської міської ради без направлення на медичний огляд та врахування умов праці, які не можуть відповідати стану здоров'я.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення позовних вимог про визнання неправомірними дій відповідача-1 у здійсненні позивачеві підбору роботи за вищезазначеними вакансіями без направлення позивача на медичний огляд відповідно до медичних висновків, що викладені в медичній довідці № 265 від 30.01.2015 року для встановлення придатності позивача за станом здоров'я виконувати відповідні роботи, та щодо здійснення позивачеві підбору непідходящої роботи, умови праці якої можуть не відповідати стану здоров'я позивача.

Щодо позовних вимог стосовно визнання протиправними дій відповідача стосовно підбору ОСОБА_1 роботи за спеціальністю "Спеціаліст державної служби", за якою у позивача відсутня кваліфікація, досвід роботи, недостатній професійно-кваліфікаційний рівень та без врахування тривалості безробіття, колегія суддів зазначає наступне.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 закінчив Харківський національний університет ім. В.Н. Каразіна у 2005 році, має повну вищу освіту за спеціальністю "соціологія". Крім того, позивач також закінчив Харківський національний університет внутрішніх справ у 2009 році, має базову вищу освіту за спеціальністю "право", ступінь бакалавра, кваліфікацію юриста.

Як вбачається із заперечень на позовні вимоги, останнім останньою посадою, за якою працював ОСОБА_1 є спеціаліст державної служби центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Дзержинського району м. Харкова.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав вважати дії відповідача щодо опрацювання та підбору позивачеві вакансії "Спеціаліст державної служби" такою, що була здійснені без урахування кваліфікації та досвіду роботи позивача.

Колегія суддів також відмічає, що у розумінні ч.8 ст.46 Закону України "Про зайнятість населення", робота не може вважатися непідходящою, якщо підібрана без урахування кваліфікації, досвіду роботи та тривалості безробіття.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає такими, що не підлягають задоволенню, позовні вимоги про визнання незаконними дій Харківського міського центру зайнятості щодо підбору роботи за спеціальністю «Спеціаліст державної служби», за якою у позивача відсутня кваліфікація, досвід роботи, недостатній професійно-кваліфікаційний рівень та без врахування тривалості безробіття.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що відповідач, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України, а відтак, підстави для визнання його дій протиправними у спірних відносинах відсутні.

У відповідності до ст. 159 КАС України, судове рішення повинне бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що постанова Харківського окружного адміністративного суду від 28.04.2016 року по справі № 820/915/16 відповідає вимогам ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 колегією суддів не встановлено.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справа та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 28.04.2016р. по справі № 820/915/16 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Жигилій С.П.
Судді Дюкарєва С.В. Перцова Т.С.
Повний текст ухвали виготовлений 16.06.2016 р.