Справа № 2а-354/11,2а/453/1/16
Суддя: Святецький Віктор Валентинович
Дата ухвалення: 2016-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2016 року Справа № 876/2345/16

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Святецького В.В.,

суддів Гудима Л.Я., Пліша М.А.,

з участю секретаря судового засідання Гнідець Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на постанову Сколівського районного суду Львівської області від 29 лютого 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Сколівської міської ради, виконавчого комітету Сколівської міської ради Львівської області, треті особи без самостійних вимог на стороні відповідача - ОСОБА_3, Державна архітектурно-будівельна інспекція України, про визнання недійсним рішення,-

В С Т А Н О В И В :

26 травня 2011 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог (т.2 а.с. 135) просив визнати недійсним та скасувати рішення виконавчого комітету Сколівської міської ради Львівської області за № 403 від 27.12.2006 року про надання ОСОБА_4 дозволу на добудову частини житлового будинку розміром 5,6 м х 4,25 м та переобладнання приміщення кухні під житло площею 12,1 кв.м в будинку на АДРЕСА_1.

Постановою від 29 лютого 2016 року Сколівський районний суд Львівської області відмовив в задоволенні позовних вимог повністю.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, представник позивача ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, оскільки вважає, що постанова прийнята при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи; недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідності висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального та процесуального права, які призвело до неправильного вирішення справи.

В апеляційній скарзі зазначає, що суд першої інстанції не звернув належної уваги на ті обставини, що виконавчий комітет Сколівської міської ради Львівської області не є юридичною особою, а тому не вправі був приймати оскаржене рішення, яке до того ж не затверджене Сколівською міською радою.

Крім того, ОСОБА_3 при здійсненні добудови допустив грубе порушення державних будівельних норм.

З огляду на викладене представник позивача просить скасувати постанову суду першої та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що скарга не належить до задоволення з таких підстав.

Суд першої інстанції встановив та підтверджується матеріалами справи, що рішенням виконкому Сколівської міської ради № 101 від 23.05.2000 року ОСОБА_3 було надано дозвіл на добудову веранди до житлового будинку на земельній ділянці, яка належить Сколівській міській раді. Дане рішення погоджено в санітарно-епідеміологічній станції та пожежній інспекції, а саме будівництво добудови проведено за згодою сусідів, про що вони підписалися.

27.12.2006 року виконавчий комітет Сколівської міської ради прийняв оскаржене позивачем рішення за № 403, яким відмінив попереднє рішення виконкому № 101 від 23.05.2000 року та надав ОСОБА_3 дозвіл на добудову частини житлового будинку, розміром 5,6 м х 4,25 м та переобладнання приміщення кухні під житло, площею 12,1 кв.м на АДРЕСА_1 (т.1 а.с. 6).

26.02.2007 року Стрийським міжрайонним бюро технічної інвентаризації видано технічний паспорт на квартиру ОСОБА_3, з якого вбачається, що в поверховий план будинку та в технічні параметри квартири внесено відповідні зміни.

Виготовлений ліцензованою організацією ТзОВ ,,БуТОН" звіт про проведення технічного огляду на відповідність житлової добудови до квартири АДРЕСА_1 кухні, коридору та вбиральні свідчить, що така добудова відповідає державним стандартам. Вона проведена з дотриманням будівельних норм і правил та нормативних актів з пожежної безпеки.

Позивач ОСОБА_1 14.12.2007 року на підставі договору купівлі-продажу придбав двохкімнатну квартиру за АДРЕСА_2.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що на час придбання позивачем квартири АДРЕСА_2, добудова частини житлового будинку ОСОБА_3 вже була проведена, а тому права позивача не були порушені.

Крім того, суд першої інстанції зазначив, що приймаючи оскаржене рішення виконком діяв в межах своєї компетенції та у відповідності до вимог законодавства.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідають фактичним обставинам справи, нормам матеріального і процесуального права та є вірними.

Згідно постанови Львівського окружного адміністративного суду від 14.06.2012 року, яка вступила у законну силу, позивач ОСОБА_1 придбав двохкімнатну квартиру за АДРЕСА_2 14.12.2007 року на підставі договору купівлі-продажу, тобто після проведення ОСОБА_3 добудови частини житлового будинку. Тому суд дійшов висновку, що права позивача не були порушенні.

Вказаним рішенням позивачу відмовлено у визнанні протиправною бездіяльності Інспекції ДАБК у Львівській області щодо вчинення ОСОБА_3 самовільного зайняття земельної ділянки та визнання вказаної прибудови самовільною.

Постановою Сколівського районного суду Львівської області від 31.05.2012 року, яка набрала законної сили на підставі ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду від 24.04.2015 року, визнано протиправною та скасовано постанову Інспекції ДАБК у Львівській області від 28.02.2012 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 96 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн..

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 04.06.2015 року встановлено, що земельна ділянка, на якій проведена добудова на момент прибудови не була в спільному користуванні мешканців будинку, відсутні докази визначення її меж та передачі мешканцям. Власник земельної ділянки - Сколівська міська рада та сусіди не мали претензій щодо її забудови в 2006 році.

В силу ч.1 ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа , щодо якої встановлені ці обставини.

Завданням адміністративного судочинства згідно з частиною першою статті 2 КАС України є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Статтею 6 КАС України встановлено право на судовий захист і передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до частини другої статті 171 КАС України право оскаржити нормативно-правовий акт мають особи, щодо яких його застосовано, а також особи, які є суб'єктом правовідносин, у яких буде застосовано цей акт. Тобто оскаржити такий акт інші особи не можуть.

Таке ж правило має застосовуватись і до правових актів індивідуальної дії.

Право на захист - самостійне суб'єктивне право, яке з'являється у володільця регулятивного права лише в момент порушення чи оспорення останнього.

Такі правові позиції висловив Верховний Суд України в постанові від 03 лютого 2015 року у справі за позовом до Президента України, третя особа - Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, про визнання незаконним Указу Президента України, зобов'язання вчинити дії.

На підставі викладеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що оскаржене рішення міської ради права, свободи або інтереси позивача жодним чином не порушило, оскільки на час його прийняття та проведення ОСОБА_3 добудови на підставі наданого цим рішенням дозволу, позивач не був власником житлового приміщення у будинку АДРЕСА_1.

Крім того, в силу п.9 ч.1 ст. 31 Закону України ,,Про місцеве самоврядування в Україні" (в редакції, чинній на час до прийняття оскарженого рішення) до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать, зокрема, надання відповідно до законодавства дозволу на спорудження об'єктів містобудування незалежно від форм власності.

Відповідно до ч.6 ст. 59 Закону України ,,Про місцеве самоврядування в Україні" виконавчий комітет сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради в межах своїх повноважень приймає рішення.

Таким чином, приймаючи оскаржене рішення виконавчий комітет міської ради діяв в межах своєї компетенції та у відповідності до наведених нормативно-правових актів.

Наведені обставини спростовують доводи апеляційної скарги про невідповідність постанови суду першої інстанції нормам матеріального та процесуального права, а тому апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Статтею 159 КАС України визначено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

В силу ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті рішення з одних лише формальних міркувань.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування постанови суду першої інстанції немає.

Керуючись ч.1 ст. 41, ч.3 ст. 160, ст. 195, ст. 196, п. 1 ч. 1 ст.198, ст. ст. 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Сколівського районного суду Львівської області від 29 лютого 2016 року у справі № 2а-354/11 (провадження 2-а/453/1/16) - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили рішенням суду апеляційної інстанції шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, а в разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України - з дня складенні ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя В.В. Святецький

Судді Л.Я. Гудим

М.А. Пліш

Ухвала в повному обсязі складена 17 червня 2016 року.