Справа № 820/7463/15
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2016-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2016 р.Справа № 820/7463/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Перцової Т.С.

Суддів: Дюкарєвої С.В. , Жигилія С.П.

за участю секретаря судового засідання Мороз Є.В.,

представника позивача - Гордейчука В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Бориспільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 01.04.2016р. по справі № 820/7463/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ОПТІМА-ТРАНС"

до Державної податкової інспекції у Московському районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області , Бориспільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області

про скасування податкових повідомлень-рішень, зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "ОПТІМА-ТРАНС" (далі по тексту - ТОВ «Оптіма-Транс»), звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції у Московському районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області (далі по тексту - ДПІ у Московському районі м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області), Бориспільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області (далі по тексту - Бориспільська ОДПІ ГУ ДФС у Київській області, другий відповідач), в якому, з урахуванням заяви по уточнення позовних вимог, прийнятої судом, просив суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №000712220 від 13.08.2014р., яке прийнято на підставі висновків акту перевірки №404/10-04-22-20/36953912 від 31.07.2014р.;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 27.03.2013р., яке прийнято на підставі висновків акту перевірки №120/22-1/36953912 від 05.03.2013р.;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 15.09.2014р., яке прийнято на підставі висновків акту перевірки №442/10-04-22-20/36953912 від 27.08.2014р.;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 14.01.2014р.;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 27.06.2014р.;

- зобов'язати відповідачів відновити суми податкового кредиту та зобов'язань ТОВ "ОПТІМА- ТРАНС" в електронній базі даних "Автоматизована система співставлення інформаційної системи Міністерства доходів та зборів України "Податковий блок", інформаційній базі результатів контрольно-перевірочної роботи АРМ "Аудит", а також в інтегрованій картці, зміни до яких були внесені на підставі відомостей, викладених в актах №404/10-04-22-20/36953912 від 31.07.2014р., №120/22-1/36953912 від 05.03.2013р. та №442/10-04-22- 20/36953912 від 27.08.2014р.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 01.04.2016 року по справі № 820/7463/15 адміністративний позов ТОВ "ОПТІМА-ТРАНС" до ДПІ у Московському районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області, Бориспільської ОДПІ Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень, зобов'язання вчинити певні дії - залишено без розгляду в частині позовних вимог про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень № від 14.01.2014 року та № від 27.06.2014 року.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 01.04.2016 р. по справі № 820/7463/15 адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ОПТІМА-ТРАНС" до Державної податкової інспекції у Московському районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області, Бориспільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень, зобов'язання вчинити певні дії - задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 13.08.2014 року №000712220, яке прийнято на підставі акту перевірки від 31.07.2014 року №404/10-04-22-20/36953912.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 27.03.2013 року №, яке прийнято на підставі акту перевірки від 05.03.2013 року №120/22-1/36953912.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 15.09.2014 року №, яке прийнято на підставі висновків акту перевірки від 27.08.2014 року №442/10-04-22-20/36953912.

В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Другий відповідач, не погодившись із вказаною постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову Харківського окружного адміністративного суду від 01.04.2016 р. по справі № 820/7463/15, ухвалити нове рішення, яким відмовити ТОВ «Оптіма-Транс» у задоволенні позову повністю.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги з посиланням на акти про неможливість проведення зустрічної звірки контрагентів позивача ТОВ «Праус» за квітень 2014 року, ТОВ «Бариліт Плюс» за травень 2014 року, ТОВ «Талис Плюс», складені ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська та ДПІ у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська, зазначив про відсутність у вищевказаних контрагентів позивача необхідних умов для здійснення господарської діяльності (виробничого обладнання, складських приміщень, транспортних засобів, трудових ресурсів). Вказує на ненадання позивачем до перевірки товарно-транспортних накладних щодо перевезення ТМЦ від вищевказаних контрагентів, а також документів щодо подальшої реалізації товару, придбаного у ТОВ «Праус», ТОВ «Бариліт Плюс», відсутність в актах приймання-передачі нафтопродуктів чіткого визначення місця нафтобази, з якої здійснено передачу нафтопродуктів. Враховуючи викладене, стверджує про відсутність реального характеру господарських операцій між позивачем та вищевказаними контрагентами, вважає обґрунтованими висновки актів перевірок про завищення позивачем податкового кредиту по відносинам із ними та не вбачає підстав для скасування оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Представник позивача в судовому засіданні просив суд апеляційної інстанції вимоги апеляційної скарги залишити без задоволення, а оскаржувану постанову суду першої інстанції - без змін.

Представники відповідачів у судове засідання не прибули, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

З огляду на наведену норму, враховуючи, що відповідачі по справі належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, колегія суддів вважає за можливе розглянути адміністративну справу без участі представників відповідачів.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "ОПТІМА- ТРАНС" зареєстровано як юридична особа (т.1 а.с.139-140) та на час виникнення спірних відносин перебувало на податковому обліку у Бориспільській ОДПІ Головного управління ДФС у Київській області, є платником податку на додану вартість (т.1 а.с. 141).

Як вбачається з Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, видами діяльності ТОВ "ОПТІМА- ТРАНС" є технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів; роздрібна торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів; діяльність посередників у торгівлі паливом, рудами, металами та промисловими хімічними речовинами; оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами; роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами; роздрібна торгівля паливом (т.1 а.с.115-121).

Бориспільською ОДПІ Головного управління ДФС у Київській області проведено декілька перевірок ТОВ «Оптіма-Транс».

Так, 05.03.2013 року проведена документальна позапланова невиїзна перевірка ТОВ "ОПТІМА- ТРАНС" з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинам з ТОВ "РІАЛІЗ ОЙЛ" за період з 01.01.2012р. по 31.12.2012р.

За результатами зазначеної документальної позапланової невиїзної перевірки складений акт від 05.03.2013 року №120/122-1/36953912 (т.5 а.с. 18-35), яким зафіксовано порушення ТОВ "ОПТІМА- ТРАНС" п.198.6 ст.198 ПК України, в зв'язку з чим завищено обсяги задекларованого податкового кредиту на загальну суму 20373448,54 грн., у т.ч. по періодах: за лютий 2012р. на суму ПДВ 169039,91 грн.; за березень 2012р. на суму ПДВ 113840,94 грн.; за жовтень 2012р. на суму ПДВ 20065918,97 грн.; за грудень 2012р. на суму ПДВ 24648,72 грн.

На підставі вказаних висновків акту перевірки другим відповідачем винесено податкове повідомлення - рішення від 27.03.2013 року № (т.5 а.с. 36), яким збільшено суму грошового зобов'язання з ПДВ у розмірі 30560172,81 грн., в т.ч. за основним платежем в розмірі 20373448,54 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 10186724,27 грн.

31.07.2014 року проведена документальна позапланова невиїзна перевірка ТОВ "ОПТІМА-ТРАНС" з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинам з ТОВ "БАРИЛИТ ПЛЮС" та з ТОВ "ПРАУС" за період з 01.04.2014р. по 31.05.2014р.

За результатами зазначеної документальної позапланової невиїзної перевірки складений акт від 31.07.2014 року №404/10-04-22-20/36953912 (т.1 а.с. 243-250, т. 2 а.с.1-38), яким зафіксовано порушення ТОВ "ОПТІМА- ТРАНС" п.198.3, п.198.6 ст.198, п.200.1 ст. 200 Податкового кодексу України, що призвели до завищення податкового кредиту за податковий період травень 2014р. на суму ПДВ 5279905 грн. та червень 2014р. на суму ПДВ 3371312 грн., заниження податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету за періоди травень 2014р. на суму ПДВ 5279905 грн. та червень 2014р. на суму ПДВ 3371312 грн.

На підставі вказаних висновків акту перевірки ДПІ у Бориспільському районі ГУ ДФС у Київській області винесено податкове повідомлення - рішення від 13.08.2014 року №000712220 (т.2 а.с. 43), яким збільшено суму грошового зобов'язання з ПДВ в розмірі 12976826 грн., в т.ч. за основним платежем в розмірі 8651217 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 4325609 грн.

27.08.2014 року проведена документальна позапланова невиїзна перевірка ТОВ "ОПТІМА-ТРАНС" з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинам з ТОВ "ТАЛИС ПЛЮС" за період з 01.06.2014р. по 30.06.2014р.

За результатами перевірки складений акт від 27.08.2014 року №442/10-04-22-20/36953912 (т.3 а.с. 163-188), яким зафіксовано порушення ТОВ "ОПТІМА- ТРАНС" вимоги п.198.3, п.198.6 ст.198, п.200.1 ст. 200 ПК України, що призвели до завищення податкового кредиту за податковий період червень 2014р. та липень 2014р. на загальну суму ПДВ 6518202,23 грн., заниження податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету за підсумками поточного звітного (податкового) періоду на загальну суму 6518202,23 грн., в т.ч.: за червень 2014р. на суму 2219262 грн., липень 2014р. на суму 4298940 грн.

На підставі вказаних висновків акту перевірки Бориспільською ОДПІ ГУ ДФС у Київській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 15.09.2014 р. № № (т.3 а.с. 189), яким збільшено суму грошового зобов'язання з ПДВ в розмірі 9777303 грн., в т.ч. за основним платежем в розмірі 6518202 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 3259101 грн.

Не погодившись із вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до суду з даним позовом про їх оскарження, а також про зобов'язання відповідачів відновити суми податкового кредиту та зобов'язань ТОВ "ОПТІМА- ТРАНС" в електронній базі даних "Автоматизована система співставлення інформаційної системи Міністерства доходів та зборів України "Податковий блок", інформаційній базі результатів контрольно-перевірочної роботи АРМ "Аудит", а також в інтегрованій картці, зміни до яких були внесені на підставі відомостей, викладених в актах №404/10-04-22-20/36953912 від 31.07.2014р., №120/22-1/36953912 від 05.03.2013р. та №442/10-04-22- 20/36953912 від 27.08.2014р.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з протиправності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень № від 27.03.2013р., № від 15.09.2014р. та №000712220 від 13.08.2014 року.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про зобов'язання відповідачів відновити суми податкового кредиту та зобов'язань ТОВ "ОПТІМА- ТРАНС", суд першої інстанції виходив з їх необґрунтованості, оскільки судовим розглядом не підтверджено факту внесення змін до інформаційної системи "Податковий блок", зокрема інформації в частині зменшення обсягів податкових зобов'язань та податкового кредиту з податку на додану вартість позивача, на підставі висновків акту перевірки, а також до картки особового рахунку позивача.

Відповідно до ч.1 ст.195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, отже, перегляду підлягає рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, з огляду на таке.

Підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий кредит визначено як суму, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 Податкового Кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше : дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною (п. 198.2 ст. 198 Податкового Кодексу України).

Згідно з п. 198.3 ст. 198 Податкового Кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Тобто, необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності.

В пункті 198.6 статті 198 Податкового кодексу України зазначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі якщо на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону.

Податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Оригінал податкової накладної видається покупцю, копія залишається у продавця товарів (послуг) (пункт 201.4 статті 201 Податкового кодексу України).

Згідно з пунктом 201.8 статті 201 Податкового кодексу України право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Податкова накладна, відповідно до абзацу першого пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, складається у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Один примірник видається покупцю, а другий залишається у продавця. У разі складання податкової накладної у паперовому вигляді покупцю видається оригінал, а копія залишається у продавця.

Із системного аналізу вказаних правових норм, можливо дійти до висновку, що для отримання права на податковий кредит із сум податку на додану вартість, сплачених в ціні придбаного товару (робіт, послуг), платник ПДВ повинен мати податкові накладні, видані на реально отриманий товар (роботи, послуги), призначений для використання у власній господарській діяльності.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Крім того, слід зазначити, що за змістом частини другої статті 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" податкова звітність ґрунтується на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Таким чином, відображення господарської операції у податковому обліку повинно здійснюватись відповідно до її реального економічного змісту на підставі первинних документів бухгалтерського обліку.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів для цілей ведення податкового обліку лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Згідно зі статтею 1 Закону України від 16.07.1999 р. N 996-XIV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що між ТОВ "ОПТІМА- ТРАНС" (покупець) та ТОВ "БАРИЛИТ ПЛЮС" укладено декілька договорів поставки, а саме:

- від 30.04.2014р. №3004-2-НП, разом з додатковою угодою (т.2 а.с.108-111);

- від 30.04.2014р. №3004-29-НП, разом з додатковою угодою (т.2 а.с.114-117);

- від 01.05.2014р. №01/29-НП, разом з додатковою угодою (т.2 а.с.121-124);

- від 01.05.2014р. №01/82-НП, разом з додатковою угодою (т.2 а.с.129-132).

На виконання досягнутої домовленості позивачем прийнято нафтопродукти (бензин автомобільний підвищеної якості А-92 - Євро виду ІІ класу С, паливо дизельне підвищеної якості (Євро) марки В виду ІІ тощо) та сплачено за поставку ПММ, що підтверджується актом приймання - передачі нафтопродуктів (т.2 а.с.112,118,125,133), платіжними дорученнями (т.2 а.с.120,127-128,135), копії яких наявні в матеріалах справи. Постачальником ТОВ "БАРИЛИТ ПЛЮС" виписані податкові накладні (т.2 а.с.113,119,126,137).

Оприбуткування придбаних у ТОВ «Барилит Плюс» нафтопродуктів підтверджується наявною в матеріалах справи копією оборотно - сальдових відомостей по рахунку 63.1 (т.2, а.с.102).

Також з матеріалів справи вбачається, що між ТОВ "ОПТІМА- ТРАНС" (покупець) та ТОВ "ПРАУС" укладено декілька договір поставки, а саме:

- від 07.04.2014р. №07.04.2014р., разом з додатковою угодою (т.2 а.с.57-60);

- від 01.04.2014р. №01/65, разом з додатковою угодою (т.2 а.с.66-69);

- від 07.04.2014р. №04/6, разом з додатковою угодою (т.2 а.с.73-76);

- від 13.04.2014р. №13/1, разом з додатковою угодою (т.2 а.с.80-83);

- від 13.04.2014р. №13/1, разом з додатковою угодою (т.2 а.с.80-83);

- від 22.04.2014р. №22/21, разом з додатковою угодою (т.2 а.с.88-91);

- від 01.04.2014р. №01/26, разом з додатковою угодою (т.2 а.с.95-98).

В рамках виконання умов договорів поставки позивачем прийнято нафтопродукти (бензин автомобільний підвищеної якості А-95 - Євро виду І класу В та ІІ класу D) та сплачено за поставку ПММ, що підтверджується актами приймання - передачі нафтопродуктів (т.2 а.с.61,70,77,84,92,100), платіжними дорученнями (т.2 а.с.63-65,72,79,86-87, 94,101), копії яких наявні в матеріалах справи. Постачальником ТОВ "ПРАУС" виписані податкові накладні (т.2 а.с.62,71,78,85,93,99).

На підтвердження оприбуткування придбаних нафтопродуктів позивачем до матеріалів справи надано копії оборотно - сальдових відомостей по рахунку 63.1 (т.2 а.с.136).

Крім того, як свідчать матеріали справи, між ТОВ "ОПТІМА- ТРАНС" (покупець) та ТОВ "Талис плюс" укладено наступні договори поставки:

- від 31.05.2014р. №31/05-2П, разом з додатковою угодою (т.3 а.с.190-193);

- від 20.06.2014р. №20/06-10П, разом з додатковою угодою (т.3 а.с.196-199);

- від 01.06.2014р. №01/06-27П, разом з додатковою угодою (т.3 а.с.202-205).

У відповідності до вищевказаних договорів ТОВ «Талис Плюс» поставлено позивачеві, а ТОВ «Оптіма-Транс» прийнято нафтопродукти (бензин автомобільний підвищеної якості А-92 - Євро виду ІІ класу С, паливо дизельне підвищеної якості (Євро) марки В виду ІІ тощо), та сплачено за поставку ПММ, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями актів приймання - передачі нафтопродуктів (т.3 а.с.194, 200, 206), платіжних доручень (т.3 а.с.195, 201, 207). Постачальником ТОВ "Талис плюс" виписані податкові накладні, копії яких наявні в матеріалах справи (т.4 а.с.39-41).

Фактичне оприбуткування придбаних нафтопродуктів підтверджується наданими до матеріалів справи копіями оборотно - сальдових відомостей по рахунку 63.1 (т.3 а.с.208-214).

Колегія суддів зазначає, що згідно з п. 1.1 зазначених вище договорів поставки, укладених позивачем із ТОВ «Праус», ТОВ «Барилит Плюс», ТОВ «Талис Плюс» постачальник зобов'язується передати у власність покупцю, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити нафтопродукти, в подальшому товар, згідно умов договору. Також підпунктом 4.2 зазначених договорів поставки визначено, що товар постачається покупцю партіями, протягом поточного місяця, в кількості та за ціною, визначеними у кожній додатковій угоді до договору, на умовах: EXW - резервуари нафтобаз ПАТ "Дніпронафтопродукт" та інших нафтобаз, що належать ПАТ "Дніпронафтопродукт" на правах власності або використовуються ним на підставі цивільно - правових договорів (Інкотермс-2010).

Як встановлено судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що між ТОВ "ОПТІМА- ТРАНС" (покупець) та ТОВ "Ріаліз Ойл" укладено договір купівлі - продажу нафтопродуктів від 01.06.2011р. №45, разом з додатковою угодою (т.8 а.с.119-121,123-212).

Згідно з п. 1.1 зазначеного договору поставки, постачальник зобов'язується передати у власність покупцю, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити нафтопродукти, в подальшому товар, згідно умов договору. Також підпунктом 4.2 зазначеного договору поставки визначено, що товар постачається покупцю партіями, в кількості та за ціною, визначеними у кожній додатковій угоді до договору, на умовах: EXW - склад ПАТ "Дніпронафтопродукт".

На виконання умов вказаного договору поставки позивачем прийнято нафтопродукти (бензин автомобільний підвищеної якості А-92 - Євро, паливо дизельне підвищеної якості (Євро) марки В виду ІІ тощо) та сплачено за поставку ПММ, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями видаткових накладних (т.8 а.с. 213-250, т. 9 а.с.1-49), звітів банку про дебетові та кредитові операції по рахунку (т.9 а.с.158-161,163,165,166,168), постачальником ТОВ "Ріаліз Ойл" виписані податкові накладні (т.9 а.с.50-154).

На підтвердження здійснення господарської операції між позивачем ПАТ "Дніпронафтопродукт" стосовно зберігання придбаного у ТОВ "Ріаліз Ойл" товару позивачем надано до матеріалів справи лист повідомлення про передачу нафтопродуктів (т.8 а.с. 122).

Крім того, матеріалами справи підтверджено, що між позивачем та ТОВ «Ріаліз Ойл» укладено договір поставки нафтопродуктів від 01.06.2014р. №01/06-27П, разом з додатковою угодою (т.9 а.с.169-170).

У відповідності до п. 1.1 зазначеного договору поставки постачальник зобов'язується передати у власність покупцю, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити нафтопродукти, в подальшому товар, згідно умов договору. Також підпунктом 2.1 зазначеного договору поставки визначено, що передача товару здійснюється на умовах - АЗС покупця, які належать йому на праві власності або знаходяться у власності на підставі інших цивільно - правових договорів.

На виконання умов договорів поставки позивачем прийнято нафтопродукти (бензин автомобільний підвищеної якості А-92 - Євро, бензин автомобільний підвищеної якості А-95 - Євро тощо) та сплачено за поставку ПММ, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями видаткових накладних (т.9 а.с. 171-172), звітів банку про дебетові та кредитові операції по рахунку (т.9 а.с.162,164,167). Постачальником виписані податкові накладні (т.9 а.с.173).

Матеріалами справи підтверджено, для забезпечення можливості закупівлі та зберігання ПММ між ТОВ "ОПТІМА- ТРАНС" (поклажодавець) та ПАТ "Дніпронафтопродукт" (зберігач) 05.08.2010 року укладено договір зберігання №0508/10-6 (т.1 а.с.216-218), пунктом 1.1 якого визначено, що в порядку та на умовах, визначених цим договором зберігач зобов'язується прийняти та зберігати нафтопродукти та інші ТМЦ, які передаються поклажодавцем, і повернути їх поклажодавцеві у схоронності за першою його вимогою.

На підтвердження факту господарських відносин між позивачем та зберігачем ТОВ «Дніпронафтопродукт» позивачем надано до матеріалів справи акти приймання - передачі на зберігання нафтопродуктів (т.1 а.с.219-224, т.5 а.с.240-247, т.6 а.с.1-6).

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що фізичне переміщення товару, придбаного позивачем у ТОВ "БАРИЛИТ ПЛЮС", ТОВ "ПРАУС", ТОВ «Талис Плюс», ТОВ «Реаліз Ойл» не здійснювалося, оскільки придбаний позивачем у його контрагентів товар фізично вже знаходився на складі ПАТ "Дніпронафтопродукт", послугами якого користувався як позивач, так і його вищевказані контрагенти.

Слід відмітити, що в актах приймання-передачі нафтопродуктів, що складалися на кожну партію товару за договорами поставки нафтопродуктів між ТОВ «Оптіма-Транс» та його контрагентами ТОВ "БАРИЛИТ ПЛЮС", ТОВ "ПРАУС", ТОВ «Талис Плюс», ТОВ «Реаліз Ойл», наявна вказівка на передачу та приймання ПММ на умовах ЕХW - резервуари нафтобаз ПАТ «Дніпронафтопродукт» та інших нафтобаз, що належать ПАТ «Дніпронафтопродукт» на праві власності або користування.

Як вбачається з матеріалів справи, для подальшого використання придбаних ПММ шляхом роздрібної торгівлі позивачем укладено договори оренди АЗС, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями відповідних договорів оренди, актів приймання - передачі АЗС, оборотно - сальдових відомостей по рахунку 28.2 (т. 6 а.с.108-246, т.7 а.с.120-154).

Транспортування зазначених ПММ на АЗС підтверджено наявними в матеріалах справи копіями договорів про перевезення вантажів автомобільним транспортом: від 13.08.2010р. №397, укладеного між позивачем та ТОВ "ТД "КРЕМЕНЧУКНАФТОПРОДУКТСЕРВІС", разом з додатковими угодами (т.1 а.с.225-234), від 12.08.2010р. №1208/10-16, укладеного між позивачем та ПАТ "Дніпронафтопродукт" (ВАТ "Дніпронафтопродукт"), разом з додатковими угодами (т.1 а.с. 235-239), товарно - транспортних накладних на відпуск нафтопродуктів (нафти), товарно - транспортних накладних (т.2 а.с.141-250, т.3 а.с.1-162, 215-250, т.4 а.с.1-53), змінних звітів АЗС за формою 17-НП за березень, жовтень, грудень 2012 року, квітень, травень та червень 2014 року, що свідчать про приймання ПММ за вказаними товарно-транспортними накладними.

Матеріалами справи підтверджено, що ПММ, придбані позивачем у ТОВ "БАРИЛИТ ПЛЮС", ТОВ "ПРАУС", ТОВ «Талис Плюс» та ТОВ «Реаліз Ойл» були фактично реалізовані позивачем шляхом роздрібної торгівлі через мережу орендованих АЗС, а також оптовим покупцям, про що свідчать наявні в матеріалах справи копії договорів поставки, актів приймання - передачі товару (т.1 а.с.240-243, т.6 а.с.61-107), оборотно - сальдових відомостей по рахунку 28.2 (т. 6 а.с.108-246, т.7 а.с.155-246).

Також судом встановлено, що між ТОВ "ОПТІМА- ТРАНС" (субкомісіонер) та ТОВ "Ріаліз Ойл" (субкомітент), укладено декілька договорів субкомісії: від 30.05.2012р. №183-2012-К разом з додатковими угодами (т. 9 а.с.175-178,180,182,184,186,188); від 01.10.2012р. №232-2012-Л разом з додатковими угодами (т. 9 а.с.215-218,220-221,223).

Згідно з п.1.1 зазначених договорів субкомісії, субкомісіонер зобов'язується за дорученням субкомітента за винагороду, від свого імені, але за рахунок субкомітента здійснити реалізацію через мережу автозаправних станцій (далі - АЗС), нафтопродуктів, характеристики яких узгоджуються сторонами у додаткових угодах, які є невід'ємною частиною договору.

На виконання умов договорів субкомісії позивачем до матеріалів справи надані копії актів прийому - передачі нафтопродуктів (т.9 а.с.179,181,183,185,187,189, 219,222,224), податкових накладних, розрахунків коригування кількісних і вартісних показників до податкових накладних (т.9 а.с.190-215).

Як встановлено судом першої інстанції з пояснень представника позивача, між позивачем та ТОВ "Ріаліз Ойл" укладені договори субкомісії для реалізації продукції через АЗС, які належать контрагентам ТОВ "Ріаліз Ойл", та якими користується позивач, що підтверджується відповідними видатковими накладними, довіреностями на відпуск товару (т.10 а.с.224-244, т.11- т.15, т.16 а.с. 1-24).

На підтвердження транспортування зазначених ПММ на АЗС позивача на підставі договорів купівлі - продажу та договорів субкомісії позивачем до матеріалів справи надано копії договорів про перевезення вантажів автомобільним транспортом від 13.08.2010р. №397, укладеного між позивачем та ТОВ "ТД "КРЕМЕНЧУКНАФТОПРОДУКТСЕРВІС" разом з додатковими угодами (т.1 а.с.225-234), від 12.08.2010р. №1208/10-16, укладеного між позивачем та ПАТ "Дніпронафтопродукт" (ВАТ "Дніпронафтопродукт") разом з додатковими угодами (т.1 а.с. 235-239), а також товарно - транспортних накладних на відпуск нафтопродуктів (нафти), а також товарно - транспортних накладних та змінних звітів за формою 17-НП (т.10 а.с. 1-206).

На підтвердження оприбуткування отриманих нафтопродуктів на підставі договорів купівлі - продажу та договорів субкомісії позивачем до матеріалів справи надано оборотно - сальдові відомості по рахунку (т.10 а.с.207-223).

З наявних в матеріалах справи копій вищезазначених первинних документів, оформлених в ході господарських операцій між ТОВ «Оптіма-Транс» та його контрагентами ТОВ «Праус», ТОВ «Барилит Плюс», ТОВ «Талис Плюс», ТОВ «Ріаліз Ойл» вбачається, що останні оформлені у відповідності до вимог ч.2 ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. №88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995р. за №168/704, податкові накладні - згідно з нормами п.201.1 ст.201 Податкового кодексу України.

Товарно-транспортні накладні на відпуск нафтопродуктів оформлені у відповідності до вимог Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуск і обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, затвердженої наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв'язку України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20 травня 2008 року № 281/171/578/155, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02 вересня 2008 р. за N 805/15496 (далі по тексту - Інструкція № 281).

Вищевказані документи не мають дефектів форми, змісту або походження, котрі в силу ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", п. 2.4 Положення № 88 спричиняють втрату первинними документами юридичної сили і доказовості, призвели до зміни в структурі активів платника податків, а відтак, є належними та допустимими доказами реальності вчинення господарських операцій.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає господарські операції між позивачем та постачальниками ТОВ «Праус», ТОВ «Барилит Плюс», ТОВ «Талис Плюс», ТОВ «Ріаліз Ойл» такими, що підтверджені первинними документами, а результати цих операцій використані позивачем у власній господарській діяльності.

Твердження відповідача про те, що розрахунки між ТОВ «Оптіма-Транс» та ТОВ «Праус» не проведено, спростовуються наявними в матеріалах справи копіями платіжних доручень.

Доводи відповідача про те, що позивачем в актах приймання-передачі нафтопродуктів не зазначено, з якої саме нафтобази, що належить на праві власності або користування ПАТ "Дніпронафтопродукт", здійснюється поставка (списання) ПММ, не свідчать про безтоварність господарських операцій між позивачем та вищевказаними постачальниками, оскільки адреси нафтобаз зазначені у товарно-транспортних накладних на відпуск нафти (нафтопродуктів) в якості пункту навантаження - м. Кременчук, проїзд Галузевий, 80, ТОВ «Еквіта» (договір № 3220 від 04.01.2013 р. з ПАТ «Дніпронафтопродукт»), Бориспільська філія ПАТ «Дніпронафтопродукт» 08322 с. Проліски, вул. Промислова-1.

Колегія суддів відхиляє посилання відповідача на ненадання позивачем до перевірки товарно-транспортних накладних щодо перевезення ТМЦ від вказаних постачальників, оскільки, як зазначалось вище, фактичне переміщення паливно-мастильних матеріалів, придбаних позивачем у ТОВ «Праус», ТОВ «Барилит Плюс», ТОВ «Талис Плюс», ТОВ «Ріаліз Ойл» не відбувалось, у зв'язку з тим, що вказані підприємства, як і позивач по справі, користувались послугами ПАТ «Дніпронафтопродукт» по зберіганню ПММ, а відтак, перехід права власності на товар в даному випадку не був пов'язаний з фактичним переміщенням цього товару.

Твердження відповідача про ненадання позивачем до перевірки документів щодо подальшого використання придбаних товарно-матеріальних цінностей у власній господарській діяльності спростовуються наявними в матеріалах справи копіями договорів про продаж ПММ, а також первинних документів щодо реалізації придбаних паливно-мастильних матеріалів через мережу орендованих АЗС.

З приводу доводів відповідача про ненадання позивачем до перевірки документів щодо якості придбаного товару та його відповідності встановленим стандартам, колегія суддів зазначає, що копії паспортів, сертифікатів відповідності та протоколів випробувань на паливо дизельне підвищеної якості (євро) марки В виду ІІ, бензин автомобільний А-92, А-95, бензин автомобільний екологічно покращений АИ-92019, паливо дизельне підвищеної якості (євро) марки F виду ІІ, бензин автомобільний підвищеної якості А-92 євро виду ІІ класу D, бензин автомобільний підвищеної якості А-95 євро виду ІІ класу D, бензин автомобільний підвищеної якості А-95 євро виду І класу D, бензин автомобільний не етильований, бензин автомобільний підвищеної якості А-92 євро виду ІІ класу С надані позивачем до матеріалів справи (т.5, а.с.203-223). Номери паспортів та сертифікатів відображено у товарно-транспортних накладних на відпуск нафтопродуктів (нафти).

Разом з тим, оскільки паспорти якості та сертифікати відповідності у розумінні ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» не відносяться до первинних документів бухгалтерського обліку, у позивача відсутній прямий обов'язок надавати до перевірки паспорти та сертифікати без відповідної вимоги працівників податкового органу.

Колегія суддів відмічає, що акту відмови від надання як сертифікатів відповідності та паспортів якості, так і первинних документів щодо подальшого використання придбаних ПММ у в господарській діяльності фахівцями Бориспільської ОДПІ ГУ Міндоходів у Київській області не складалось.

З приводу посилань відповідача в акті перевірки на акт ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська від 11.06.2014р. №627/223/37276126 "Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ "ПРАУС" щодо підтвердження реальності здійснення господарських відносин їх реальності та повноти відображення в обліку за квітень 2014р.", акт ДПІ у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області від 24.07.2014р. №2022/04-66-22-03/38361609, акт ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська від 22.07.2014р. №750/04-62-223/38361594 "Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ "ТАЛИС ПЛЮС" щодо підтвердження реальності здійснення господарських відносин їх реальності та повноти відображення в обліку за червень 2014 року", довідку ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська від 27.11.2012р. №244/2424/36440286 про результати проведення зустрічної звірки ТОВ «Реаліз Ойл» від 05.10.2012 р. № 144/224/36440286, якими, на думку відповідача, підтверджено неможливість здійснення вказаними контрагентами господарських операцій із позивачем по справі, колегія суддів зазначає наступне.

З системного аналізу положень п.73.5 ст.73 Податкового кодексу України, п.п.6. 7 Порядку проведення контролюючими органами зустрічних звірок, затвердженого постановою КМУ від 27.12.2010р. №1232, а також Порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого наказом ДПА України від 22.12.2010 року № 984, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12 січня 2011 р. за N 34/18772 (далі по тексту - Порядок № 984), чинного на час проведення перевірки, випливає, що зустрічна звірка полягає у співставленні первинних бухгалтерських та інших документів суб'єкта господарювання (в даному випадку, позивача) з даними платника податків (відносно якого проводиться перевірка), з метою документального підтвердження господарських відносин з платником податків та зборів, а також підтвердження відносин, виду, обсягу і якості операцій і розрахунків, що здійснювалися між ними, для з'ясування їх реальності та повноти відображення в обліку платника податків.

Отже, зустрічна звірка суб`єкта господарювання може бути проведена податковим органом лише з питань взаємовідносин з певним платником податків (відносно якого проводиться основна перевірка, в ході якої і виникає необхідність ініціювання зустрічної звірки) та лише в разі наявності у розпорядженні податкового органу первинних документів або надання таких документів платником податків на обов'язковий письмовий запит податкового органу.

При цьому, судження податкового органу відносно правильності справляння платником податків сум податків та зборів за відображеними в податковій звітності показниками господарських операцій можуть бути викладені виключно в акті перевірки або довідці зустрічної звірки. Чинним законодавством не передбачено відображення таких суджень в акті про неможливість проведення перевірки або листі про неможливість проведення зустрічної звірки, де мають зазначатись лише обставини, котрі спричинили таку неможливість.

Враховуючи викладене, колегія суддів зазначає, що акти ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська та ДПІ у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Праус», ТОВ «Барилит Плюс», ТОВ "ТАЛИС ПЛЮС", на які посилається відповідач в акті перевірки ТОВ «Оптіма-Транс», не є належним та допустимим доказом безтоварності господарських операцій між позивачем та вказаними контрагентами.

Колегія суддів відмічає, що відповідач по справі, посилаючись в акті перевірки ТОВ «Оптіма-Транс» від 05.03.2013 р. № 120/22-1/36953912 на довідку ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська від 05.10.2012р. № 144/224/36440286 про результати зустрічної звірки ТОВ «Ріаліз Ойл», вважає непідтвердженими господарські відносини по ланцюгу постачання ПАТ «Універсал Агро» - ТОВ «Ріаліз Ойл» - покупці за відповідні періоди (до яких, на думку відповідача, відноситься і позивач по справі). У свою чергу, як вбачається зі змісту зазначеного акту перевірки ТОВ «Оптіма-Транс», висновок про відсутність реального характеру господарських операцій по вказаному ланцюгу постачання у довідці зроблено виходячи виключно з акту ДПІ у Печерському районі м. Києва від 30.08.2012 р. № 3340/2208/36386093 про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Універсал Агро».

Разом з тим, дані такого акту про неможливість проведення зустрічної звірки з підстав, наведених вище, не можуть вважатися належним доказом безтоварності господарських операцій, а тому посилання відповідача на вказану довідку колегією суддів не береться до уваги.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до п. 2 Порядку № 984, чинного на час проведення перевірки (до 17.11.2015 року), документальна перевірка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, а також отриманих в установленому законодавством порядку органом державної податкової служби документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Факти виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об`єктивно та в повній мірі, із посиланням на первинні або інші документи, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку, що підтверджують наявність зазначених фактів (п.5.2 Порядку № 984).

При цьому, наявні у справі документи не містять жодних доказів наявності між позивачем та його контрагентами взаємоузгоджених зловмисних дій, спрямованих на порушення існуючого в Державі суспільного ладу або моральних засад. Таких доказів суду апеляційної інстанції відповідачем не надано, а колегією суддів при виконанні вимог ст.11 КАС України не виявлено.

Крім того, як вірно зазначено судом першої інстанції, на час укладання та виконання зазначених вище договорів позивач та його контрагенти ТОВ "БАРИЛИТ ПЛЮС", ТОВ "ПРАУС", ТОВ "Ріаліз Ойл", ТОВ "Талис плюс" були зареєстровані як юридичні особи та є платниками податку на додану вартість, що підтверджено матеріалами справи.

В силу положень Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" позивач та контрагенти позивача є окремими суб'єктами права зі статусом юридичної особи, а відтак є окремими платниками податку на додану вартість та податку на прибуток.

Відповідно до ст.61 Конституції України юридична відповідальність має індивідуальний характер. Кожен платник податку несе самостійну відповідальність за порушення правил ведення податкового обліку. Зазначена відповідальність стосується кожного окремого платника податку і не може автоматично поширюватися на третіх осіб, у тому числі на його контрагентів.

Колегія суддів зазначає, що платник податків, в даному випадку позивач ТОВ «Оптіма-Транс», не є уповноваженою особою щодо перевірки дотримання податкової дисципліни своїх контрагентів, та не має доступу до податкової інформації з автоматизованих інформаційних систем контролюючих органів, а отже не міг бути обізнаний про можливі порушення ними податкового законодавства.

При цьому колегія суддів відмічає, що обов'язок контролю за правильністю нарахування та сплати податку на додану вартість покладаються на відповідача, а не на позивача, у зв'язку з чим відсутні підстави для позбавлення позивача права на податковий кредит через можливі порушення податкового законодавства постачальниками товарів (послуг).

Якщо контрагент (постачальник по ланцюгу) не виконав свого зобов'язання по сплаті податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме для цієї особи. Зазначена обставина не є підставою для позбавлення платника податку (покупця товарів, робіт, послуг) права на відшкодування ПДВ у разі, якщо останній виконав усі передбачені законом умови щодо отримання такого відшкодування і має документальне підтвердження розміру свого податкового кредиту.

Вищенаведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України з даного питання, викладеною у постанові Верховного Суду України від 14 жовтня 2014 року у справі № 21-318а14, яка в силу ч.2 ст.244-2 КАС України є обов'язковою для всіх судів України. Судова палата в адміністративних справах Верховного Суду України дійшла висновку, що якщо контрагент не виконав свого зобов'язання щодо сплати податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме для цієї особи.

Крім того, така правова позиція викладена Європейським Судом з прав людини (рішення від 22.01.2009 у справі "БУЛВЕС" АД проти Болгарії" (заява № 3991/03).

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про правомірність формування позивачем податкового кредиту за результатами господарських операцій із ТОВ "БАРИЛИТ ПЛЮС", ТОВ "ПРАУС", ТОВ "Ріаліз Ойл", ТОВ "Талис плюс".

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, колегія суддів вважає, що відповідач при прийнятті оскаржуваних податкових повідомлень-рішень від 13.08.2014 року №000712220 про збільшення грошового зобов'язання з ПДВ в розмірі 12976826 грн., в т.ч. за основним платежем в розмірі 8651217 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями - 4325609 грн., від 27.03.2013 року № про збільшення суму грошового зобов'язання з ПДВ у розмірі 30560172,81 грн., в т.ч. за основним платежем в розмірі 20373448,54 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 10186724,27 грн., від 15.09.2014 року № про зменшення розміру від'ємного значення суми ПДВ у розмірі 398362,00 грн., діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Податковим кодексом України, без дотримання вимог ч.3 ст.2 КАС України, а отже, наявні підстави для скасування даних податкових повідомлень-рішень.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справа та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції в частині задоволення позову, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду в цій частині не спростовують.

Колегія суддів зазначає, що відповідачем при поданні апеляційної скарги не було сплачено судовий збір.

При відкритті провадження у справі за клопотанням відповідача сплату судового збору було відстрочено до ухвалення судового рішення у справі.

Частиною 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" визначено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Частиною 2 наведеної статті (в редакції Закону України від 22.05.2015 р. № 484-VІІІ) розмір ставки судового збору за подання апеляційної скарги на рішення адміністративного суду встановлено на рівні 110% ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Згідно з ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" (в редакції, чинній на час подання позову) ставка судового збору складала за подання позову майнового характеру складала 2 відсотки розміру майнових вимог, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 4 розмірів мінімальної заробітної плати; за подання позову немайнового характеру - 0,06 розміру мінімальної заробітної плати.

При цьому, відповідно до ч.3 ст.4 цього Закону під час подання адміністративного позову майнового характеру сплачується 10 відсотків розміру ставки судового збору. Решта суми судового збору стягується з позивача або відповідача пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимоги.

Таким чином, розмір судового збору, який підлягав сплаті за подання цієї позовної заяви, становив 560,28 грн.

Отже, розмір судового збору, який підлягає сплаті за подання Бориспільською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Київській області апеляційної скарги на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 01.04.2016 р. по справі № 820/7463/15, становить 616,31 грн..

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає необхідним стягнути судовий збір за подання апеляційної скарги у зазначеному розмірі за рахунок бюджетних асигнувань Бориспільської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А

Апеляційну скаргу Бориспільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 01.04.2016р. по справі № 820/7463/15 в частині задоволення позову залишити без змін.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Бориспільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області (Київська область, м. Бориспіль, вул. Котляревського, 2, ) на користь Державного бюджету України (отримувач -УДКСУ у Червонозаводському районі м. Харкова, МФО 851011, , банк : ГУ ДКСУ в Харківській області, рахунок - 1011, код класифікації доходів бюджету - 22030001, код ЄДРПОУ Харківського апеляційного адміністративного суду 34331173) витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 616 (шістсот шістнадцять) грн. 31 коп.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Перцова Т.С.
Судді Дюкарєва С.В. Жигилій С.П.
Повний текст ухвали виготовлений та підписаний 16.06.2016 р.