Справа № 568/423/16-а
Суддя: Федорова Л. П.
Дата ухвалення: 2016-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 568/423/16-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2016 року Дубенський міськрайонний суд Рівненської області

в складі головуючого судді Федорова Л.П.

при секретарі Федорук О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дубно справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Радивилівському районі про визнання дій протиправними та зобов"язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

В обґрунтування позову позивач посилається на те,що він з 12.02.2002 року, перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Радивилівському районі та отримує пенсію за вислугою років у відповідності до Закону України «Про прокуратуру».

Постановою КМУ від 09.12.2015 року №1013 було підвищено посадові оклади працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери, в тому числі працівників Рівненської обласної прокуратури, в якій він працював на момент виходу на пенсію.

Маючи право на перерахунок пенсії, згідно ст. 86 Закону України «Про прокуратуру», він 20.04.2016 року звернувся до Відповідача із заявою про перерахунок пенсії та надав довідку встановленого зразка, в якій відображена заробітна плата за посадою старшого прокурора прокуратури Рівненської обласної станом на грудень 2015 року.

Листом від 06.05.2016 року №14 - Б/05-06 управління Пенсійного фонду України в Радивилівському районі відмовило йому в перерахунку пенсії, як прокурору із посиланням на те, що відповідно до п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213 з 01 червня 2015 року скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до Закону України «Про прокуратуру».

Вважає дії управління Пенсійного фонду України в Радивилівському районі, які полягають у відмові перерахувати мою пенсію згідно Закону України «Про прокуратуру» протиправними, та таким що, що ґрунтуються лише на припущеннях, а не на нормах чинного законодавства, враховуючи загальновизнані державою та Конституцією України принципи верховенства права, законності та «соціальної захищеності». Дії, пов'язані з відмовою у перерахунку його пенсії не відповідають вимогам міжнародного права, що неодноразово були проаналізовані Європейським судом з прав людини, захищаючи порушені права, свободи та інтереси. Висновки управління Пенсійного фонду України В Радивилівському районі зроблені передчасно та без врахування норм чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини.

Ч. 1 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції на момент призначення моєї пенсії) передбачала, що прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 90 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Його пенсія, починаючи з 12.02.2002 року обчислювалась виходячи із 90% заробітної плати, виходячи з наявного у нього стажу вислуги років, що не заперечується відповідачем.

Порядок та умови визначення розміру заробітної плати для перерахунку пенсій прокурорам визначався ч. 20 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру», а саме:

Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв'язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки.

Виходячи з наявних у відповідача документів вбачається, що він на момент призначеня пенсії прокурора виконав усі необхідні умови для такого призначення, а тому має право і на перерахунок такої пенсії згодом.

Пп. 1 п. 1 постанови КМУ від 09.12.2015 року №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» визначив, що у межах видатків на оплату праці, затверджених у кошторисах установ, закладів та організацій, у тому числі за рахунок виплат, пов'язаних з індексацією, надбавок, доплат, премій, посадові оклади (тарифні ставки, ставки заробітної плати) працівників підвищуються відповідно до збільшення розміру посадового окладу працівника 1 тарифного розряду Єдиної тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів з оплати праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2002 р. № 1298 (Офіційний вісник України, 2002 р., № 36, ст. 1699), з встановленням з 1 грудня 2015 р. у штатному розписі посадових окладів (тарифних ставок, ставок заробітної плати) працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери.

Таким чином, з урахуванням положень ч. 20 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру»,він набув право на перерахунок призначеної пенсії, виходячи з положень законодавства, що були чинні на момент виходу його на пенсію.

Управління Пенсійного фонду України в Радивилівському районі вказує, що відповідно до пункту 5 розділу ІІІ „Прикінцеві положення" Закону України від 02.03.2015 року №213-VIII, у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до Законів України "Про прокуратуру"...

Відповідач вважає, що перерахунок пенсії не повинен проводитись у зв'язку з відсутністю правової норми, проте така його позиція є хибною з огляду на наступне.пенсії призначаються відповідно до Закону України «Про прокуратуру «

Аналіз вищевикладеного положення дає підстави для висновку, що воно поширюється на тих осіб, яким пенсії призначаються (в теперішньому часі) спеціальними законами, а не на тих, яким вони вже призначені (в минулому часі).

Крім цього, вказане положення Закону України від 02.03.2015 року №213-VIII не містить посилання на конкретні норми законів чи підзаконних актів щодо пенсійного забезпечення осіб, які скасовуються. Підстав вважати, що скасовуються всі норми, як ті, що стосуються призначення, так і ті, що стосуються перерахунку пенсій немає.

Вважає, застосування управлінням Пенсійного фонду України в Радивилівському районі норм Закону, які обмежують його конституційні права на соціальне забезпечення - прямим порушенням Конституції України, Європейської соціальної Хартії (ратифікованої Україною), Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950 року, Протоколів до неї та принципів верховенства права і законності.

Згідно зі ст. 2 КАС України, завдання адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень тому числі органів державної влади.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 8 КАС України,суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо гарантується на підставі Конституції України.

Згідно з ч. 4 ст. 9 КАС України, у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Статтею 8 Конституції України визначено, що в Україні визнається та діє принцип верховенства права. Конституція України має вищу юридичну силу, а Закон та інші нормативно-правові акти повинні прийматися на підставі Конституції України та повинні відповідати їй. Водночас із цим, наведеною нормою Конституції України передбачено, що норми Конституції України є нормами прямої дії, а звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини та громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантовано.

Пункт 6 ст. 92 Конституції України встановлює, що виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення; засади регулювання праці і зайнятості, шлюбу, сім'ї, охорони дитинства, материнства, батьківства; виховання, освіти, культури і охорони здоров'я; екологічної безпеки.

Ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» до внесення в неї змін згідно Закону України №213-VIII від 02.03.2015 року надавала право прокурорам на перерахунок пенсії, з урахуванням підвищень заробітної плати працюючим працівникам прокуратури від 09.12.2015 року №1013.

Відтак, обіймаючи посаду прокурора він має право на призначення пенсії згідно норм Закону України «Про прокуратуру», а як наслідок і на перерахунок. Застосувавши до нього Закон №213-VIII від 02.03.2015 року відповідач фактично звузив його соціальні гарантії на достатній рівень матеріального забезпечення по старості (за віком), окрім того, застосував положення Закону, які стосуються відміни призначення спеціального виду пенсії, а не їх перерахунків.Вважає,дії відповідача неправомірними.

В судове засідання позивач не з»явився, просить справу розглядати у його відсутність.

Представник управління Пенсійного фонду України в Радивилівському районі в судове засідання не з»явився, подали заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги не визнають, свої доводи виклали у запереченні.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до слідуючого.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Радивилівському районі з 12.02.2002 року та отримує пенсію за вислугу років згідно положень Закону України "Про прокуратуру".

З довідки №227 від 18.03.2016 року прокуратури Рівненської області встановлено, що ОСОБА_1 працював в прокуратурі Рівненської області на посаді старшого прокурора прокуратури області (а.с.15).

З 1.12.2015 року змінилася заробітна плата працівників органів прокуратури, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 9.12.2015 року "Про упорядкування структури заробітної плати,особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів".

Позивач ОСОБА_1 20.04.2016 року звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії відповідно до довідки наданої прокуратурою Рівненської області.

Відповідачем листом №14-Б/05-06 від 6.05.2016 року було відмовлено у проведені перерахунку пенсії, посилаючись на те, що відповідно до п.5 Прикінцевих положень Закону України "Про внескення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2.03.2015 року №213 з 1.06.2015 року скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до Закону України "Про прокуратуру".

Відповідно до ч.1 ст.50 -1 Закону України "Про прокуратуру" (в редакції на момент призначення ОСОБА_1 пенсії) передбачалося,що прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 90 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відстоки, але не більше 90 відстоків від суми місячного (чинного) заробітку.

В ст.22 Конституції України зазначено, що при прийнятті нових законів, або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Тому звуження змісту та обсягу права позивача на перерахунок пенсії шляхом прийняття нових законів, або внесення змін до чинних законів, як зазначено у листі відповідача не допускається.

Крім того згідно ст.22, 64 Конституції України право на пенсійне забезпечення відповідних категорій громадян встановлено законами України і є таким що не підлягає звуженню та обмеженню.

В ч.20 ст.86 Закону України "Про прокуратуру" зазначено порядок та умови визначення розміру заробітної плати для перерахунку пенсій прокурорам, відповідно до якої призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв»язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більше як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв"язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку передбаченому ч.2,3 та 4 цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки.

Відповідно до пп.1 п.1 Постанови КМУ від 9.12.2015 року №1013 "Про упордкування структури заробітної плати,особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів" у межах видатків на оплату праці, затверджених у кошторисах установ, закладів, та організацій, у тому числі за рахунок виплат, пов»язаних з індексацією надбавок, доплат, премій, посадові оклади (тарифні ставки,ставки заробітної плати) працівників підвищуються відповідно до збільшення розміру посадового окладу працівника і тарифного розряду Єдиної тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів з оплати працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери, затвердженої постановою КМУ від 30.08.2002 року №1298 з встановленням з 1.12.2015 року у штатному розписі посадових окладів (тарифних ставок, ставок заробітної плати) працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 22.09.2005 року №5-рп/2005, конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані, а при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав свобод.

Ч. 1 ст. 5 КАС України визначає, що адміністративне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Так, п. 1 ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України (принцип законності) визначає, що суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

У разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу (ч. 4 ст. 9 КАСУ).

В абзаці третьому пункту 4, абзацах другому, третьому пункту 7 мотивувальної частини свого Рішення від 11 жовтня 2005 року N 8-рп Конституційний Суд України зазначив, що "... конституційні принципи, на яких базується здійснення прав і свобод людини і громадянина в Україні, включаючи і право на пенсійне забезпечення, передбачають за змістом статей 1, 3, 6 (частина друга), 8, 19 (частина друга), 22, 23, 24 (частина перша) Основного Закону України правові гарантії, правову визначеність і пов'язану з ними передбачуваність законодавчої політики у сфері пенсійного забезпечення, необхідні для того, щоб учасники відповідних правовідносин мали можливість завбачати наслідки своїх дій і бути впевненими у своїх законних очікуваннях, що набуте ними на підставі чинного законодавства право, його зміст та обсяг буде ними реалізовано, тобто набуте право не може бути скасоване, звужене.

Конституційний Суд України в Рішенні від 11 жовтня 2005 року N 8-рп зазначив: «В Україні, як соціальній, правовій державі, політика спрямовується на створення умов, які забезпечують достатній життєвий рівень, вільний і всебічний розвиток людини як найвищої соціальної цінності, її життя і здоров'я, честь і гідність. Утвердження та дотримання закріплених у нормативно-правових актах соціальних стандартів є конституційним обов'язком держави. Діяльність її правотворчих і правозастосовчих органів має здійснюватися за принципами справедливості, гуманізму, верховенства і прямої дії норм Конституції України, а повноваження - у встановлених Основним Законом України межах і відповідно до законів».

Згідно п. п. 4, 23 ч. 1 Європейської соціальної хартії від 03.05.1996 року, ратифікованої Закону України «Про ратифікацію Європейської соціальної хартії (переглянутої)» №137-V 14.09.2006 року усі працівники мають право на справедливу винагороду, яка забезпечить достатній життєвий рівень для них самих та їхніх сімей та кожна особа похилого віку має право на соціальний захист.

Статтею 64 Конституції України визначено, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Відповідно до Розділу 11 Конституції України право на соціальний захист віднесено до основоположних прав і свобод. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням і забезпечується ч. 2 ст. 22 Конституції України, а саме - конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані (частина друга), при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод (частина третя). Скасування конституційних прав і свобод - це їх офіційна (юридична або фактична) ліквідація. Звуження змісту та обсягу прав і свобод є їх обмеженням.

Аналізуючи категорію «звуження змісту прав і свобод» Конституційний Суд України в мотивувальній частині свого Рішення від 11.10.2005 ркоу №8-рп/2005 (справа про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового утримання) констатував: «Зміст прав і свобод людини - це умови і засоби, які визначають матеріальні та духовні можливості людини, необхідні для задоволення потреб її існування і розвитку. Обсяг прав людини - це кількісні показники відповідних можливостей, які характеризують його множинність, величину, інтенсивність і ступінь прояву та виражені у певних одиницях виміру. Звуження змісту прав і свобод означає зменшення ознак, змістовних характеристик можливостей людини, які відображаються відповідними правами та свободами, тобто якісних характеристик права. Звуження обсягу прав і свобод - це зменшення кола суб'єктів, розміру території, часу, розміру або кількості благ чи будь-яких інших кількісно вимірюваних показників використання прав і свобод, тобто їх кількісної характеристики» (абзаци п'ятий, шостий пункту 4).

Отже, визнання Законом правових актів такими, що втратили чинність, зупинення їх дій, внесення до них змін і доповнень стосовно закінчених в них прав і свобод людини і громадянина Конституційний Суд України вважає скасування або обмеженням цих прав і свобод.

Відповідач, застосовуючи до спірних правовідносин Закон №213 від 02.03.2015 року, фактично допустив звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод шляхом скасування або обмеження наданих державою соціальних прав, гарантій, пільг, компенсацій, які були встановлені Законами України. Зазначене дає підстави вважати, що цим порушено приписи частин другої та третьої статті 22 Конституції України та частини 1 статті 58 статті 21 та 24 Конституції України.

Частиною 2 ст. 8 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції» (пункт 1), Україна визнала обов'язковою юрисдикцію Європейського суду з прав людини в усіх питаннях, що стосуються тлумачення та застосування Конвенції. Європейський суд з прав людини розкриває принцип верховенства права через формулювання, вимог, які він виводить з цього принципу.

Європейський суд з прав людини ще в 1974 році у справі «Мюллер проти Австрії» (ухвала щодо прийняття заяви №6849/72 від 16.12.1974) сформулював позицію щодо права власності громадянина на пенсію. Зокрема, у рішенні суду було зазначено, що у зв'язку із сплатою обов'язкових внесків до пенсійного фонду виникає право власності на пенсію щодо внесеної частини до цього фонду, а як наслідок і на підвищення розміру пенсійної виплати внаслідок її перерахунку.

Згідно зі змісту ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.

Аналіз прецедентної практики ЄСПЛ дає підстави для формування позиції, що при вирішенні питань щодо порушення державами - учасницями положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї велика увага акцентується на дотриманні державою принципу "правомірних або законних очікувань" та захисту прав людини через призму цього принципу.

Зокрема, у справах "Девелопмент ЛТД та інші проти Ірландії" та "Федоренко проти України" ЄСПЛ констатував, що відповідно до прецедентного права органів, що діють на підставі Конвенції, право власності може бути "існуючим майном" або коштами, включаючи позови, для задоволення яких позивач може обґрунтовувати їх принаймні "виправданими очікуваннями" щодо отримання можливості ефективного використання права власності (cf., Pressos Compania Naviera S.A. v. Belgium, рішення від 20 листопада 1995 року, серія А, N 332, с. 21, п. 31; пункт 21 рішення ЄСПЛ у справі "Федоренко проти України").

У межах вироблених ЄСПЛ підходів до тлумачення поняття "майно", а саме в контексті статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, це поняття охоплює як "існуюче майно", так і активи, включаючи право вимоги, з посиланням на які заявник може стверджувати, що він має принаймні законні очікування стосовно ефективного здійснення свого "права власності" (пункт 74 рішення від 2 березня 2005 року ЄСПЛ від MALTZAN and Others v. Germany). ЄСПЛ робить висновок, що певні законні очікування заявників підлягають правовому захисту та формується позиція для інтерпретації вимоги як такої, що може вважатися "активом", вона повинна мати обґрунтовану законну підставу, якою, зокрема, є чинна норма закону.

Враховуючи вищевикладений аналіз висновків ЄСПЛ, сплата внесків із заробітної плати прокурора надає право в майбутньому на використання позитивного права щодо перерахунку спеціального виду пенсії згідно Закону України «Про прокуратуру».

Відповідно до пункту 1 Постанови Верховної Ради України від 21 травня 2015 року N 462-VIII "Про Заяву Верховної Ради України "Про відступ України від окремих зобов'язань, визначених Міжнародним пактом про громадянські і політичні права та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод" (Постанова N 462-VIII) схвалено заяву Верховної Ради України про відступ від окремих зобов'язань, визначених пунктом 3 статті 2, статтями 9, 12, 14 та 17 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права та статтями 5,6, 8 та 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на період до повного припинення збройної агресії Російської Федерації, а саме до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, керованих, контрольованих і фінансованих Російською Федерацією, російських окупаційних військ, їх військової техніки з території України, відновлення повного контролю України за державним кордоном України, відновлення конституційного ладу та порядку на окупованій території України.

Водночас Україна не зробила відступу від Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому наголошую, що стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, у тому числі щодо законних очікувань стосовно ефективного здійснення свого "права власності", а саме розміру щомісячної пенсії, повинна застосовуватися в Україні.

Таким чином, статтю 1 зазначеного Першого протоколу слід застосовувати для захисту "правомірних (законних) очікувань" щодо певного стану речей (у майбутньому), оскільки їх можна вважати складовою частиною власності. Правомірні очікування виникають в особи, якщо нею було дотримано всіх вимог законодавства для отримання відповідного рішення уповноваженого органу, а тому вона мала всі підстави вважати таке рішення дійсним і розраховувати на певний стан речей.

Із системного аналізу ч. 1 ст. 7 Закону України «Про загальнобов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-ІV вбачається рівноправність застрахованих осіб щодо отримання пенсійних виплат та виконання обов'язків стосовно сплати страхових внесків на загальнобов'язкове державне пенсійне страхування.

Конституційний суд України у своєму рішенні від 09.07.2007 року №6-рп/2007 зазначив, що «невиконання державою взятих на себе соціальних зобов'язань порушує принцип соціальної, правової держави». А встановлення певних соціальних пільг, компенсацій та гарантій є «складовою конституційного права на соціальний захист і юридичними засобами здійснення цього права».

Також Конституційний суд України у рішенні від 11.10.2005 року №8-рп/2005 чітко визначив критерії, за явими можливо встановити, чи відбулося таке звуження: «звуження обсягу прав та свобод - це зменшення кола суб'єктів, розміру території, часу, розміру або кількості благ чи будь-яких інших кільківсно вимірюваних показників використання прав та свобод, тобто їх кількісні характеристики».

Однак, положеннями Закону N 213-VIII (Закон N 213-VIII), предметом регулювання якого є інше коло питань, ніж пенсійне забезпечення прокурорів, а саме: реалізація заходів щодо економного та раціонального використання державних коштів і приведення до фінансових можливостей дії положень окремих законів України (пояснювальна записка до Закону N 213-VIII (Закон N 213-VIII)).

Так, у пункті 4 мотивувальної частини свого Рішення від 9 липня 2007 року N 6-рп/2007 (справа про соціальні гарантії громадян) Конституційний Суд України звернув увагу Верховної Ради України, Президента України, Кабінету Міністрів України на необхідність додержання положень статей 1, 3, 6, 8, 19, 22, 95, 96 Конституції України, статей 4, 27, частини другої статті 38 Бюджетного кодексу України при підготовці, прийнятті та введенні в дію Закону про Державний бюджет. Зокрема, Конституційний Суд України вважає, що "... закон про Державний бюджет України як правовий акт, чітко зумовлений поняттям бюджету як плану формування та використання фінансових ресурсів, має особливий предмет регулювання, відмінний від інших законів України - він стосується виключно встановлення доходів та видатків держави на загальносуспільні потреби, зокрема і видатків на соціальний захист і соціальне забезпечення, тому цим законом не можуть вноситися зміни, зупинятися дія чинних законів України, а також встановлюватися інше (додаткове) правове регулювання відносин, що є предметом інших законів України. ... При прийнятті закону про Державний бюджет України мають бути дотримані принципи соціальної, правової держави, верховенства права, забезпечена соціальна стабільність, а також збережені пільги, компенсації і гарантії, заробітна плата та пенсії для забезпечення права кожного на достатній життєвий рівень (стаття 48 Конституції України). Оскільки предмет закону про Державний бюджет України чітко визначений у Конституції України, Кодексі, то цей закон не може скасовувати чи змінювати обсяг прав і обов'язків, пільг, компенсацій і гарантій, передбачених іншими законами України".

У зв'язку з цим Конституційний Суд України дійшов висновку, що «зупинення законом про Державний бюджет України дії інших законів України щодо надання пільг, компенсацій і гарантій, внесення змін до інших законів України, встановлення іншого (додаткового) правового регулювання відносин, ніж передбачено законами України, не відповідає статтям 1, 3, частині другій статті 6, частині другій статті 8, частині другій статті 19, статтям 21, 22, пункту 1 частини другої статті 92, частинам першій, другій, третій статті 95 Конституції України"(абзац перший пункту 5 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України N 6-рп/2007)».

Як зазначено в п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 року №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», оскільки Конституція України, як вказано в ст. 8 має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати законність того чи іншого рішення нормативно-правового акта з точки зору його відповідності Конституції у всіх необхідних випадках застосовувати Конституцію, як акт прямої дії. Судові рішення повинні грунтуватись на Конституції, а також на чинному законодавстві, яке не суперечить.

Відповідно до вимог ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а в адміністративних справах про протиправність рішень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення та надання відповідних доказів покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб'єкта владних повноважень обов'язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів. Такий обов'язок відсутній, якщо відповідач визнає позов.

Згідно частини 3 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст.86 Закону України "Про прокуратуру" до внесення змін до Закону України №213-VІІІвід 2.03.2015 року надавалося право прокурорам на перерахунок пенсії з урахуванням підвищення заробітної плати працюючим працівникам прокуратури від 9.12.2015 року №1013.

Суд вважає, що дії відповідача є неправомірними і такими, що порушують право позивача на перерахунок та виплату пенсії.

Керуючись: ст.2, 6, 160-163, 167, 256 КАС України, ст.22, 64, 92 Конституції України, ст.50-1, 86 Закону України «Про прокуратуру», суд

ПОСТАНОВИВ:

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України у Радивилівському районі у відмові здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 відповідно до Закону України "Про прокуратуру", починаючи з 1 січня 2016 року виходячи з 90 % від заробітної плати відповідно до довідки прокуратури Рівненської області №18-227 від 18.03.2016 року без обмеження її максимального розміру.

Зобов"язати Управління Пенсійного фонду України у Радивилівському районі здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії відповідно до Закону України "Про прокуратуру", починаючи з 1 січня 2016 року в розмірі 90% від заробітної плати відповідно до довідки прокуратури Рівненської області №18-227 від 18.03.2016 року без обмеження її максимального розміру.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати в розмірі 551 грн. 20 коп.

На постанову суду може бути подано апеляцію до Житомирського апеляційного адміністратвиного суду протягом 10 днів з дня проголошення.У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу ,а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: