Справа № 754/16180/15-а
Суддя: Клочко І. В.
Дата ухвалення: 2016-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/754/34/16
ПОСТАНОВА

Іменем України

03 червня 2016 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Клочко І.В.,

при секретарі Чернишовій А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до УПФУ в Деснянському районі м. Києва про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що після смерті свого чоловіка ОСОБА_2, який перебував на обліку в Києво-Святошинському районі Київської області та отримував пенсію, як особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, звернулася із заявою до відповідача щодо переведення на пенсію у зв'язку з втратою годувальника відповідно до ЗУ «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», однак отримала відмову. На підставі цього, ОСОБА_1 була змушена звернутися до суду.

Відповідно до останніх уточнень до адміністративного позову, представник позивача просить суд, визнати протиправними дії відповідача щодо відмови в переведенні ОСОБА_1 на пенсію в зв'язку з втратою годувальника відповідно до ЗУ «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та зобов'язати УПФУ в Деснянському районі м. Києва перевести ОСОБА_1 з 25.10.2014 року на пенсію у зв'язку з втратою годувальника - ОСОБА_3, відповідно до ст. 54 ЗУ «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі відшкодування фактичних збитків, виходячи із заробітку її померлого чоловіка - ОСОБА_3, одержаного за роботу в зоні відчуження за період з 07.05.1986 року по 11.05.1986 року відповідно до довідки №29/11 від січня 1997 року.

Позивач та її представник подали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, уточнені позовні вимоги підтримують в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти заявлених позовних вимог.

Вивчивши адміністративний позов та дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, судом встановлено наступне.

З 1994 року ОСОБА_1 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу.

Відповідно до копії посвідчення на момент смерті ОСОБА_3 належав до громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Крім того, ОСОБА_3 перебував на обліку в УПФУ Києво-Святошинського району та отримував пенсію по інвалідності внаслідок Чорнобильської катастрофи (інвалід 2 групи).

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть.

Згідно довідки від 05.02.2015 року виданій ОСОБА_1 (дружині) померлого ОСОБА_3, смерть останнього пов'язана з Чорнобильською катастрофою. Також дана довідка підтверджує, що ОСОБА_1 є дружиною померлого ОСОБА_3

Більш того, відповідно до Експертного висновку №9154 від 08.12.2014 року, наданого Центральною міжвідомчою експертною комісією МОЗ та МНС України, захворювання, що призвело до смерті ОСОБА_3, пов'язано з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 46 Конституції України передбачає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок по доказуванню правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Крім того, в матеріалах справи наявні інші докази, щопідтверджують участьСкварника В.В. у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, зокрема: довідка про виплачену заробітну плату за роботу в населених пунктах зони відчуження на посаді водія за період з 07.05.1986 року по 11.05.1986 року (а.с.45).

27.04.2015 року позивачка звернулася до Управління Пенсійного фонду України у Деснянському районі міста Києва із заявою про переведення її на пенсію у зв'язку із втратою годувальника, а саме: смертю чоловіка, який мав статус інваліда ЧАЕС та отримував пенсію як ліквідатор наслідків аварії на ЧАЕС.

Однак, листами від 24.06.2015 року Управлінням було відмовлено у переведенні позивача на пенсію у зв'язку із втратою годувальника, оскільки довідки про періоди роботи в зоні відчуження та про заробіток одержаний за роботу в зоні відчуження ОСОБА_3 виявлено, що вказані документи не відповідають вимогам чинного законодавства.

Однак суд з даною відмовою відповідача не погоджується.

Відповідно до частини 1 статті 36 Закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування" пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, - незалежно від тривалості страхового стажу.

Згідно із ст. 37 вказаного Закону пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається в розмірі: на одного непрацездатного члена сім'ї - 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника; на двох та більше непрацездатних членів сім'ї - 100 відсотків пенсії за віком померлого годувальника, що розподіляється між ними рівними частками.

Статтею 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"визначено, що пенсія в разі втрати годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні (при цьому дітям пенсія призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника), у розмірі, а саме, на одного непрацездатного члена сім'ї - 50 процентів пенсії по інвалідності померлого годувальника.

Виходячи зі змісту наведених норм, можна зробити висновок про те, що отримання пенсії у зв'язку з втратою годувальника безпосередньо залежить від виду та розміру пенсійного забезпечення, що була призначена померлому годувальнику.

Порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України.

Абзацами 1, 8, 9 пункту 1 Порядку обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 травня 1997 року № 523 (чинними на момент смерті годувальника) передбачено, що цей порядок визначає механізм обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до статей 54 і 57 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"; пенсії за бажанням осіб можуть призначатися, виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків; у разі коли особа пропрацювала в зоні відчуження менше календарного місяця в 1986-1990 роках, за її бажанням пенсія може обчислюватися виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу в зоні відчуження, за весь фактично відпрацьований час в одному з неповних календарних місяців роботи протягом цих років, без додавання суми заробітної плати за період роботи за межами зони відчуження.

Судом встановлено, що на момент звернення ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду із заявами про призначення пенсії у зв'язку із втратою годувальним механізм обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи регулювався Порядком обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року № 1210.

Як передбачалося Порядком № 523, так Порядком № 1210 встановлено, що пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках у розмірі відшкодування збитків, який визначається згідно з законодавством.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до обґрунтованого висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог позивача.

Відмова відповідача з підстав ненадання позивачкою первинних документів є протиправною, оскільки не відповідає вимогам діючого законодавства.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Статтею 17 Кодексу визначено, що компетенція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а саме на публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Враховуючи, що відповідачем, як суб'єктом владних повноважень не було доведено правомірність своїх дій, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково.

На підставі викладеного та керуючись ст. 2, 18, 71, 93, 94, 99, 100, 104, 161-163 Кодексу адміністративного судочинства України,Конституцією України, Законом України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва щодо відмови в переведенні ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН, на пенсію у зв'язку з втратою годувальника відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобов'язати Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві перевести з 27 квітня 2015 року ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН, на пенсію у зв'язку з втратою годувальника - ОСОБА_3, відповідно до ст.. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі відшкодування фактичних збитків, виходячи із заробітку померлого чоловіка - ОСОБА_3, одержаного за роботу в зоні відчуження за період з 07.05.1986 року по 11.05.1986 року відповідно до довідки №29/11 від січня 1997 року.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Деснянський районний суд м. Києва протягом 10 днів з дня її проголошення.

Головуючий