Справа № 820/2330/16
Суддя: Тацій Л.В.
Дата ухвалення: 2016-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2016 р. Справа № 820/2330/16
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Тацій Л.В.

Суддів: Бегунца А.О. , Подобайло З.Г. ,

за участю секретаря судового засідання Гришко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Комунального підприємства "Салтівське трамвайне депо" на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 26.05.2016р. по справі № 820/2330/16

за позовом Харківського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів

до Комунального підприємства "Салтівське трамвайне депо"

про стягнення адміністративно-господарських санкцій,

ВСТАНОВИЛА

Позивач, Харківське обласне відділення фонду соціального захисту інвалідів, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Комунального підприємства "Салтівське трамвайне депо", в якому просив стягнути з відповідача на користь Харківського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції за незайняті робочі місця, призначені для працевлаштування інвалідів, в сумі 456 499,10 грн.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 26.05.2016р. по справі № 820/2330/16 позов задоволено.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, відповідно до якої просить постанову суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач посилається на те, що судом першої інстанції необґрунтовано задоволено позов, оскільки підприємством були створені робочі місця, працевлаштовувались інваліди, у 2015 році до центру зайнятості подавались звіти за формою 3-ПН, а отже відповідачем виконані вимоги Закону України „Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні " щодо прийняття заходів для працевлаштування інвалідів.

Апеляційна скарга розглядається відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги є обґрунтованими, подання до центру зайнятості протягом 2015 року інформації про попит на робочу силу (вакансії) за формою №3ПН з позначкою "вакансії для інвалідів", працевлаштування підприємством однієї особи з обмеженими фізичними можливостями за направленням Харківського міського центру зайнятості, свідчить про неналежне виконання відповідачем обов'язку подання звітності про наявність вільних робочих місць (вакансій), у тому числі призначених для працевлаштування інвалідів, до місцевого центру зайнятості, що у свою чергу є порушенням вимог ст.ст. 18, 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні".

Колегія суддів не погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції, виходячи з таких підстав.

Постановою Кабінету Міністрів України від 31.01.2007 №70 затверджено порядок подання підприємствам, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю звітів про зайнятість і працевлаштування інвалідів та інформації, необхідної для організації їх працевлаштування (далі - Порядок).

Відповідно до цього Порядку звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів роботодавці подають (надсилають рекомендованим листом) щороку до 1 березня відділенням Фонду соціального захисту інвалідів, в яких вони зареєстровані, за формою №10-ПІ "Звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів".

Згідно звіту форми 10-ПІ у Комунального підприємства "Салтівське трамвайне депо" середньооблікова чисельність штатних працівників в 2015 році на підприємстві становить 527 осіб, а згідно ст. 19 Закону України „Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні " кількість робочих місць для працевлаштування інвалідів в 2015 році визначена для відповідача - 21 місце.

Відповідно до звіту форми 10-ПІ у відповідача в 2015 році середньооблікова чисельність штатних працівників - інвалідів складала 11 осіб (а.с. 6).

Статтею 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" визначено, що для підприємств, установ, організацій, у тому числі, підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця. Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування інвалідів відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті, і забезпечують працевлаштування інвалідів.

Отже, чинним законодавством України передбачено гарантії соціального захисту інвалідів шляхом встановлення особливих вимог щодо організації робочого місця інваліда та покладення на підприємства обов'язку забезпечувати для інвалідів належні та безпечні умови праці з урахуванням медичних показань, але без встановлення для підприємств жодних обмежень щодо обов'язку працевлаштування інвалідів.

Статтею 18 Закону України „Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні " встановлено, що підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов'язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Наказом Державного комітету статистики № 420 від 19.12.2005 року та наказом Міністерства соціальної політики України №316 від 31.05.2013 року затверджена форма статистичної звітності №3-ПН „Звіт про наявність вакансій ", яка подається підприємствами, установами та організаціями щомісячно на адресу державної служби зайнятості.

З матеріалів справи судом встановлено, що згідно інформації листа від 05.04.2016 року №ХМЦЗ-03-4444-26/16 Харківського міського центру зайнятості, КП "САЛТІВСЬКЕ ТРАМВАЙНЕ ДЕПО", протягом 2015 року надавало інформацію про попит на робочу силу (вакансії) за формою №3ПН з позначкою "вакансії для інвалідів". Протягом 2015 р. до КП "САЛТІВСЬКЕ ТРАМВАЙНЕ ДЕПО" була працевлаштована одна особа з обмеженими фізичними можливостями за направленням Харківського міського центру зайнятості. Відмов у працевлаштуванні особам з інвалідністю за результатами направлень центру зайнятості не було (а.с. 18).

Також відповідачем надані копії звітів за січень-грудень 2015 року (а.с. 50-108), відповідно до яких КП "САЛТІВСЬКЕ ТРАМВАЙНЕ ДЕПО" інформувало центр зайнятості про наявність вільних робочих місць на підприємстві для інвалідів та потребу у направленні йому центром зайнятості інвалідів для працевлаштування.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що відповідач неодноразово звертався із листами до центру зайнятості про направлення на підприємство для працевлаштування інвалідів (а.с. 109-120), а також приймав участь у міні-ярмарках вакансій для осіб з обмеженою працездатністю, у заходах з нагоди відзначення Міжнародного дня інвалідів 03.12.2015 року (а.с. 121).

Окрім того, за період 2015 року безпосередньо на підприємство відповідача з метою працевлаштування звернулись чотири особи, яким встановлено інвалідність. Вказані особи прийняті на роботу до КП "САЛТІВСЬКЕ ТРАМВАЙНЕ ДЕПО", що підтверджується копіями відповідних наказів та довідок МСЕК (а.с. 123-131).

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про те, що відповідачем виконані вимоги Закону України „Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні " щодо прийняття заходів для працевлаштування інвалідів.

Статтею 18 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" встановлено, що забезпечення прав інвалідів на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості.

Згідно ч.3 ст.18-1 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" державна служба зайнятості здійснює пошук підходящої роботи відповідно до рекомендації МСЕК, наявних у інваліда кваліфікації та знань, з урахуванням його побажань.

Статтею 20 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" передбачено, що підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом.

Аналіз вищевказаних норм Закону дає підстави дійти до висновку, що на підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю покладено обов'язок по перше: виділити та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, по друге: надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, по третє: якщо середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, сплатити відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції.

При цьому, обов'язок підприємства щодо створення робочих місць для інвалідів не супроводжується його обов'язком підбирати і працевлаштовувати інвалідів на створені робочі місця. Такий обов'язок покладається на органи працевлаштування.

Згідно ч. 1 ст. 217 ГК України, господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки.

Відповідно до ч.1 ст. 218 ГК України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Частиною 2 наведеної статті встановлено, зокрема, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для пропущення господарського правопорушення.

Статтею 238 ГК України передбачено, що за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до суб'єктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарські санкції, тобто заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення суб'єкта господарювання та ліквідацію його наслідків.

Таким чином, адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до учасника господарських відносин за порушення ним правил, встановлених законодавчими актами, при наявності в діях суб'єкту господарювання вини у вчиненні такого порушення та якщо ним не приймались заходи, спрямовані на недопущення господарського правопорушення.

Сам факт не працевлаштування інвалідів у визначеній законом кількості, не є достатньою підставою для застосування санкцій.

Отже, підприємством не було допущено порушення норм Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні", оскільки на виконання вимог діючого законодавства КП "Салтівське трамвайне депо" у 2015 році звітувало про наявність вільних робочих місць для осіб з інвалідністю (гр.15 Форми 3-ПН "Звіт про наявність вакансій").

Відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, не доведено, правомірність застосування до відповідача адміністративно-господарських санкцій.

Відповідно до ч. 3 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Згідно пп. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови порушені норми матеріального права, у зв'язку з чим постанова підлягає скасуванню, а апеляційна скарга підлягає задоволенню з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні позовних вимог.

Судові витрати підлягають розподілу в порядку ст. 94 КАС України.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду з апеляційною скаргою відповідачем сплачено судовий збір в розмірі 7532,25 грн. відповідно до платіжного доручення від 09.06.2016 року № 2382 (а.с. 37). Таким чином, стягненню на користь відповідача з Харківського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів підлягають судові витрати у розмірі 7532,25 грн.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, п. 4 ч.1 ст. 202, 205, 207, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А

Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Салтівське трамвайне депо"- задовольнити.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 26.05.2016р. по справі № 820/2330/16- скасувати.

Прийняти нову постанову.

Адміністративний позов Харківського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Комунального підприємства "Салтівське трамвайне депо" про стягнення адміністративно-господарських санкцій - залишити без задоволення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Харківського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів (61022, м. Харків, Держпром, 1 під., 1 пов., к.16, ) судові витрати в розмірі 7532 (сім тисяч п'ятсот тридцять дві) грн. 25 коп. на користь Комунального Підприємства "САЛТІВСЬКЕ ТРАМВАЙНЕ ДЕПО" (юридична адреса: 61129, м. Харків, вул. Тракторобудівників, 109, ).

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Тацій Л.В.
Судді Бегунц А.О. Подобайло З.Г.
Повний текст постанови виготовлений та підписаний 21.06.2016 р.