Справа № 2-а-6371/09/1570
Суддя: Зуєва Л.Є.
Дата ухвалення: 2011-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2011 р.Справа № 2-а-6371/09/1570

Категорія:10.1Головуючий в 1 інстанції: Єфіменко К.С.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Зуєвої Л.Є.,

суддів Димерлія О.О. та Єщенка О.В.

при секретарі Ступак Ю.О.

за участю представника апелянта ОСОБА_1В.(довіреність б/н від 20ю05.2010р.)

та представників відповідачів ОСОБА_2В.( довіреність №5267/09 від 18.10.11р.) та ОСОБА_3В.(довіреність №6882/08 від 16.05.11р.)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу субєкта підприємницької діяльності ОСОБА_4 на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 18 травня 2010 року за позовом субєкта підприємницької діяльності ОСОБА_4 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Управління Пенсійного фонду України в Суворовському районі м.Одеси про скасування рішення, визнання незаконними дій, зобовязання утриматись від перевірки, -

В С Т А Н О В И В:

В березні 2009 року СПД ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ГУПФУ в Одеській області, УПФУ в Суворовському районі м. Одеси про скасування п.3 рішення ГУПФУ в Одеській області від 18.02.2009 року №682/07, наказу УПФУ у Суворовському районі м. Одеси від 26.02.2009 року №64, рішення від 16.03.2009 року №488, визнання незаконними дій посадових осіб УПФУ у Суворовському районі м. Одеси щодо проведення повторної перевірки позивача в період з 10.03.2009 року по 16.03.2009 року, зобовязання цих осіб утриматись від проведення повторної перевірки позивача за період 01.01.2003 року по 31.12.2008 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначалося, що позивач не повинен був сплачувати страхові внески на особу, яка перебувала з ним у трудових відносинах, оскільки був платником єдиного податку, рішення про проведення повторної перевірки його діяльності прийняті з порушенням закону, в звязку з чим, рішення, які прийняті за її наслідками підлягають визнанню протиправними. Представники відповідачів заперечив проти задоволення позовних вимог, вказавши, що порушення мали місце, були встановлені під час перевірки, а призначення проведення повторної перевірки було викликано прийняттям рішення не за встановленою формою, а це не порушує права позивача.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 18 травня 2010 року в задоволенні позову СПД ОСОБА_4 відмовлено.

Не погоджуючись з постановленим по справі судовим рішенням, СПД ОСОБА_4 в апеляційній скарзі зазначає про невідповідність висновків суду обставинам справи. При цьому апелянт вважає, що судом допущено порушення матеріального та процесуального права , що призвело до неправильного вирішення справи по суті. У звязку з чим в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування постанови суду першої інстанції і винесення нової постанови із задоволенням позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для її задоволення.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що позивач зареєстрований в якості платника страхових внесків Управлінням Пенсійного фонду України у Суворовському районі м. Одеси 11.06.2002 року.

В період з 21.01.2009 року по 27.01.2009 року посадовим особами УПФ у Суворовському районі м. Одеси на підставі направлення від 21.01.2009 року №459/01 була проведена планова перевірка позивача з питань правильності нарахування (обчислення) та сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування за період з 01.01.2003 року по 31.12.2008 року.

За результатами перевірки був складений акт від 27.01.2009 року №8 , яким встановлено, що у перевірений період позивачем не нараховувались страхові внески до Пенсійного фонду України з виплат найманому працівнику ОСОБА_1 на підставі трудового договору, зареєстрованого 01.01.2003 року.

На підставі вказано акту перевірки відповідачем було прийняте рішення про застосування штрафних санкцій до позивача від 27.01.2009 року №156 на суму 8600,16 грн. на підставі п.4 ч.9 ст.106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

04.02.2009 року позивачем була подана скарга на вказане рішення до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, рішенням якого від 18.02.2009 року №682/07 оскаржене рішення скасовано за мотиву невідповідності форми рішення встановленому зразку та п.3 цього ж рішення зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Суворовському районі м. Одеси провести повторну документальну перевірку в строк до 20.03.2009 року.

На виконання цього рішення Управлінням Пенсійного фонду України у Суворовському районі м. Одеси 26.02.2009 року був виданий наказ №64 про проведення документальної перевірки позивача за той саме період часу.

На підставі направлення від 10.03.2009 року №2280/03 в період з 10.03.2009 року по 16.03.2009 року була проведена повторна планова перевірка позивача з питань правильності нарахування (обчислення) та сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування за період з 01.01.2003 року по 31.12.2008 року.

УПФУ Суворовського району за результатами проведеної повторної перевірки прийняв нове рішення №488 від 16.03.2009 р. (а.с.28), яке повністю повторює аналогічне рішення від 27.01.2009 р. №156 (а.с.91), що було визнане недійсним обласним управлінням ПФУ (а.с.5-6). При цьому відповідачем знову не були враховані сплачені позивачем у складі єдиного податку відрахування до пенсійного фонду.

Суд першої інстанції при розгляді справи не застосував положення ст.2 Закону України від 16.03.2006 р. №3583 та розпорядження КМУ від 10.03.2005 р. №58-р, якими передбачено, що донарахування та фінансові санкції до суб'єктів підприємницької діяльності, які обрали особливі умови оподаткування, у 2004 році та першому кварталі 2005 року не застосовуються. Органам ПФУ взагалі заборонено проводити перевірку за вказаний період.

Судом першої інстанції зроблено висновки, що постанова КМУ від 21.05.2009 р. №502 «Про тимчасові обмеження щодо заходів державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності на період до 31 грудня 2010 р.»не є нормативно-правовим актом, що звільняє особу від відповідальності.

Але з таким висновком суду погодитися не можна, оскільки у постанові КМУ від 21.05.2009 р. №502 органам ПФУ, які підпорядковані кабінету Міністрів, прямо вказано про не застосування фінансових санкцій за порушення, які усунені на виконання припису.

За результатами перевірок орган ПФУ ніяких приписів позивачеві не надавав. Страхові внески за найманого працівника у розмірі 3396,03 грн. за період з січня 2004 р. до грудня 2008 р. були сплачені ОСОБА_4 добровільно без будь-яких розпорядчих рішень відповідача, що підтверджується квитанцією від 07.09.2009 р.

Крім того, при розгляді справи та прийнятті постанови суд не взяв до уваги положення ч.7 ст.4 Закону України №877-V від 05.04.2007 р. «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності»та пп.4.4.1 ст.4 та пп."д" п.4.4.2. ст.4 Закону України №2181-111 «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», згідно яких не може бути притягнутим до відповідальності платник податку, який діяв відповідно до роз'яснень, наданих контролюючим органом, та коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне трактування прав і обов'язків підприємця, внаслідок чого є можливість прийняти рішення як на користь підприємця, так і на користь контролюючого органу, рішення приймається на користь підприємця.

Листом №211/04 від 12.01.2004 р. ПФУ роз'яснив, що у період до внесення змін до чинного законодавства підприємці, які обрали спрощену систему оподаткування (єдиний податок), сплачують внески до Пенсійного фонду згідно з нормами Указу Президента України №727 від 03.07.1998 р. Для врахування в страховий стаж періоду роботи протягом цього часу ( з 1 січня 2004 р. до прийняття зазначених законопроектів) підприємці можуть здійснювати доплату до розміру мінімального страхового внеску.

Таким чином, оскільки Пенсійний Фонд України та Держкомпідприємництва неодноразово надавали роз'яснення про необхідність сплати внесків до Пенсійного фонду у порядку, визначеному Указом Президента №727/98, здійснення доплати до мінімального страхового внеску можливе лише у добровільному порядку, а згідно ст.ст.2 та 6 Указу Президента №727/98 підприємці, які сплачують єдиний податок, звільняються від обов'язку нарахування, відрахування та перерахування, до державних цільових фондів зборів, пов'язаних з виплатою заробітної плати працівникам, які перебувають з ними у трудових відносинах, і вони звільнені від сплати будь-яких платежів на обов'язкове пенсійне страхування, то на підставі ч.7 ст.4 Закону України №877-V від 05.04.2007 р. «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності»та пп.4.4.1 ст.4 та пп."д" п.4.4.2. ст.4 Закону України №2181-111 «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» вимоги апелянта є обґрунтованими та такими,що підлягають задоволенню.

Щодо обставин незаконності призначення та проведення повторної перевірки протягом року судова колегія вважає за необхідне зазначити наступне.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що згідно п.4 Указу Президента України від 23.07.1998 р. №817/98 «Про деякі заходи з дерегулювання підприємницької діяльності», передбачено право вищестоящому контролюючому органу призначити повторну перевірку. Також суд вказав, що з цією нормою кореспондуються і положення п.п «г»п.3 цього ж Указу, відповідно до якого позапланова перевірка призначається та проводиться у випадку подання скарги на дії посадових осіб контролюючого органу.

Але з таким висновком суду удова колегія не погоджується з огляду на наступне.

У п. 4 названого Указу зазначено, що вищестоящий контролюючий орган вправі прийняти рішення щодо повторної перевірки суб'єкта підприємницької діяльності лише у тому разі, коли стосовно посадових або службових осіб контролюючого органу, які проводили планову або позапланову перевірку зазначеного суб'єкта, розпочато службове розслідування або порушено кримінальну справу.

У справі відсутні докази того, що відносно посадових осіб Суворовського пенсійного фонду, які проводили перевірку у січні 2009 року, порушено кримінальну справу чи розпочато службове розслідування. Тому суд необгрунтовано з посиланням на вказані положення Указу Президента зазначив про законність проведення повторної перевірки.

Пункт 3 вказаного Указу Президента взагалі не регулює порядок проведення планових перевірок, а передбачає випадки проведення позапланових перевірок.

Апелянтом оскаржується рішення УПФУ Одеської області в частині призначення повторно планової, а не позапланової перевірки. В обох Актах перевірок вказано саме про те, що перевірки були планові.

Тому п.3 Указу Президента не може бути застосованим при вирішенні цієї справи. Суд застосував норму права, яка не підлягала застосуванню, а іншу норму права - п.4 вказано Указу, суд застосував невірно.

У зв'язку з цим також безпідставним є посилання суду на ч.4 ст.6 Закону України №877-V від 05.04.2007 р. «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», так як нею врегульовано строки проведення позапланових перевірок, і цей строк, до речі, для суб'єктів малого підприємництва не може перевищувати два дні. При цьому продовження строків перевірки не допускається.

П.2 вказаного Указу Президента України від 23.07.1998 р.N9817/98 передбачає,що планові перевірки можуть проводитися не частіше одного разу на календарний рік.

Аналогічна періодичність планових перевірок не частіше одного разу на рік встановлена і п.6 Додатку до постанови КМУ від 03.09.2008 р. №775.

Судом встановлено, що УПФУ Суворовського району протягом одного календарного року провів дві планові перевірки, що підтверджується двома складеними Актами перевірки від 27.01.2009 р. №8 (а.с.7-9) та від 16.03.2009 р. №32 (а.с.30-39), при цьому на момент проведення повторної перевірки акт від 27.01.2009 р. №8 ніким не був скасований.

При таких обставинах суд безпідставно відмовив у позовних вимогах щодо визнання нечинним та скасування п.3 рішення УПФУ Одеської області про призначення повторної перевірки та про визнання незаконними дій і рішення УПФУ Суворовського району по проведенню повторної планової перевірки у березні 2009 року.

Таким чином, враховуючи те, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, колегія суддів, керуючись п.п.3,4 ч.1 ст. 202 КАС України вважає необхідним скасовуючи постанову суду першої інстанції, прийняти нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_4 задовольнити частково.

Керуючись ст.ст.195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу субєкта підприємницької діяльності ОСОБА_4 задовольнити, постанову Одеського окружного адміністративного суду від 18 травня 2010 року скасувати.

Прийняти нову постанову,якою позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати нечинним та скасувати пункт 3 рішення заступника начальника Головного управління ПФУ в Одеській області від 18.02.2009 р. № 682/07

Визнати нечинним та скасувати наказ Управління ПФУ у Суворовському районі м. Одеси від 26.02.2009 р. №64 .

Визнати незаконними дії Управління Пенсійного Фонду України в Суворовському районі м. Одеси по проведенню повторної перевірки фізичної особи підприємця ОСОБА_4 з 10 по 16 березня 2009 року.

Визнати нечинним та скасувати рішення начальника Управління Пенсійного Фонду України в Суворовському районі м. Одеси від 16.03.2009 р. №488.

В іншій частині позову відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів після складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено та підписано 24.10.2011 року.

Головуючий: суддя Зуєва Л.Є.

суддя Димерлій О.О.

суддя Єщенко О.В.