Справа № 804/2794/15
Суддя: Кобилянський М.Г.
Дата ухвалення: 2016-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 червня 2016 року м. Київ К/800/27439/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючого-судді: Кобилянського М.Г.,

суддів: Амєліна С.Є., Іваненко Я.Л.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області про визнання протиправним та скасування наказу

за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 3 квітня 2015 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26 травня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив:

визнати нечинним та скасувати наказ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області від 29 грудня 2014 року № 447 о/с в частині його звільнення з органів внутрішніх справ;

поновити його на службі в органах внутрішніх справ на посаді заступника начальника міського відділу - начальника міліції громадської безпеки Антрацитівського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області;

зобов'язати Головне управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області виплатити йому нараховані та невиплачені суми грошового забезпечення.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 3 квітня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26 травня 2015 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі позивач, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій і направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції. Зазначає, що в зв'язку з тим, що відповідачем не було надано до суду відомостей про надання йому з 1 серпня 2014 року чергової відпустки згідно графіку, затвердженого у 2013 році, то представником позивача заявлялося клопотання про допит свідків, які станом на 1 серпня 2014 року знаходилися на службі в Антрацитівському міському відділі Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області. Проте це клопотання було відхилено судом. На думку позивача, суд першої інстанції належним чином не перевірив обставини, які мають істотне значення для вирішення справи, оскільки надання йому відпустки не може вважатися невиходом на службу. Крім цього, вважає, що для правильного вирішення справи необхідно з'ясувати, чи була реальна можливість у співробітників Антрацитівського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області прибути до м. Сєвєродонецька, чи було керівництвом Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області забезпечено гарантії безпеки життю працівників міліції та членам їх родин, яких заходів керівництвом Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області було вжито для прибуття особового складу до м. Сєвєродонецька.

Перевіривши доводи касаційної скарги, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, правильність правової оцінки обставин у справі, у межах, визначених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги.

Судами першої та апеляційної інстанцій при розгляді справи по суті встановлено наступне.

В період з 16 жовтня 1998 року по 29 грудня 2014 року позивач проходив службу в органах внутрішніх справ. Останнє місце служби - заступник начальника міського відділу - начальник міліції громадської безпеки Антрацитівського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області.

З 19 травня 2014 року після захоплення адміністративної будівлі Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області незаконними озброєними формуваннями самопроголошеної «Луганської народної республіки» тимчасовим місцем дислокації Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області було визначено м. Сватово Луганської області.

4 липня 2014 року на офіційному веб-сайті МВС України (mvs.gov.ua) було розміщено звернення колегії Міністерства внутрішніх справ України до особового складу органів і підрозділів внутрішніх справ Донеччини та Луганщини, згідно якого всі працівники органів та підрозділів внутрішніх справ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області були зобов'язані прибути до м. Сватово Луганської області.

В подальшому, з 4 серпня 2014 року відповідно до наказу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області від 31 липня 2014 року № 1363 Головне управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області було передислоковано до м. Сєвєродонецьк Луганської області. У зв'язку з цим до органів та підрозділів Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області було направлено службову телеграму (№6/2-17 від 20 серпня 2014 року) щодо необхідності прибуття особового складу до м. Сєвєродонецька Луганської області для реєстрації та подальшого проходження служби. Одночасно була доведена інформація, що у випадку неприбуття таким працівникам буде припинено нарахування та виплата грошового утримання, а також розглянуто питання щодо звільнення з органів внутрішніх справ за невихід на службу під час проведення на території області антитерористичної операції.

27 вересня 2014 року до органів та підрозділів Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області було направлено чергову службову телеграму (№ ВДЗ/2354 від 27 вересня 2014 року) щодо необхідності прибуття особового складу, в тому числі держслужбовців та вільнонайманих працівників у період з 27 вересня до 3 жовтня прибути до Сєвєродонецького міського відділу за місцем тимчасової дислокації Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області для реєстрації та подальшого проходження служби.

Враховуючи факт неприбуття до місця тимчасової дислокації Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області деяких працівників органів внутрішніх справ області, в тому числі ОСОБА_1, 27 грудня 2014 року наказом Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області № 4165 було призначено службове розслідування за фактом невиходу на службу окремих співробітників міліції.

29 грудня 2014 року був виданий наказ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області № 4170 про покарання окремих співробітників, яким за грубе порушення службової дисципліни, вимог статті 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22 лютого 2006 року № 3460-IV (далі - Статут), ігнорування вимог наказу Міністерства внутрішніх справ України «Про затвердження Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України» від 22 лютого 2012 року № 155, що виразилось у невиході на службу без поважних причин під час проведення АТО, ігнорування вимог керівництва щодо належного виконання службових обов'язків звільнено з органів внутрішніх справ, зокрема, майора міліції ОСОБА_1, заступника начальника міського відділу - начальника міліції громадської безпеки Антрацитівського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області за пунктом 64 «є» (за порушення дисципліни) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 29 липня 1991 року № 114 (далі - Положення).

Наказом Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області від 29 грудня 2014 року № 447 о/с позивач був звільнений з органів внутрішніх справ за пунктом 64 «є» (за порушення дисципліни) Положення.

Позивачу не була видана трудова книжка разом з наказом про звільнення у зв'язку з тим, що 18 травня 2014 року незаконним озброєним формуванням було захоплено адміністративну будівлю Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області, що розташована за адресою по вул. Луначарського, 38 у м. Луганську разом з усією документацією, а також особовими справами та трудовими книжками співробітників Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області.

Крім того, відповідно до довідки управління кадрового забезпечення Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області від 26 лютого 2015 року № 6/2-648 у зв'язку з постійним ускладненням оперативної обстановки на території області, загрозою прориву незаконних озброєних формувань, постійних бойових дій на лінії розмежування з так званою «ЛНР», інших об'єктивних причин, вся документація упакована в мішкотару та евакуйована за межі м. Сєвєродонецька, в тому числі й матеріали стосовно звільнення майора міліції ОСОБА_1

Порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, їх права і обов'язки регулюється спеціальним законодавством, зокрема, Законом України «Про міліцію» від 20 грудня 1990 року № 565-XII (чинним на час виникнення спірних правовідносин), Положенням, Статутом.

Відповідно до пункту 63 «є» Положення особи рядового і молодшого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) за порушення дисципліни.

Відповідно до частини 1 статті 1 Статуту службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Відповідно до статті 7 Статуту службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу, зокрема, дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров'я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу; дотримуватися норм професійної та службової етики; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють.

Стаття 12 Статуту передбачає, що на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: 1) усне зауваження; 2) зауваження; 3) догана; 4) сувора догана; 5) попередження про неповну посадову відповідність; 6) звільнення з посади; 7) пониження в спеціальному званні на один ступінь; 8) звільнення з органів внутрішніх справ.

Відповідно до положень статті 14 Статуту з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування. При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо.

Колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про те, що оскільки ОСОБА_1 займав посаду заступника начальника міського відділу - начальника міліції громадської безпеки Антрацитівського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області, отже входив до числа керівного складу цього відділу, тому знав про те, що 18 травня 2014 року адміністративна будівля Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області була захоплена, керівництво та співробітники міліції були передислоковані до м. Сватово, а у подальшому до м. Сєвєродонецька. Крім цього, позивач мав можливість зателефонувати до керівництва Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області та Антрацитівського міського відділу та запитати про свої подальші дії. До того ж, позивач мав доступ до поштового зв'язку, оскільки ним у грудні було відправлено листа на тимчасову адресу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області у м. Сєвєродонецьку. Доказів поважності неприбуття до місця тимчасової дислокації Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області позивачем не наведено. Тобто ОСОБА_1 не бажав прибувати до м. Сєвєродонецька, зайняв позицію вичікування та звернувся до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області зі спливом півроку.

Враховуючи викладене, суди першої та апеляційної інстанцій при розгляді справи по суті встановили, що відповідачем при звільненні позивача з органів внутрішніх справ не допущено порушень вимог Статуту щодо порядку накладення дисциплінарних стягнень, які би давали підстави вважати звільнення незаконним, та прийшли до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до пункту 1.6 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 31 грудня 2007 року № 499, за час відсутності особи рядового чи начальницького складу органів внутрішніх справ на службі без поважних причин (прогул) грошове забезпечення не виплачується.

Суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, правильно відмовив у задоволенні позовної вимоги про зобов'язання відповідача виплатити ОСОБА_1 нараховані та невиплачені суми грошового забезпечення, оскільки згідно наказів Міністерства внутрішніх справ України від 28 липня 2014 року № 740 та від 6 серпня 2014 року № 782 нарахування грошового забезпечення проводилось лише за списками, що направлялися до Міністерства внутрішніх справ України для перевірки, тобто в списках були зазначені особи рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ, які прибули до тимчасового місця дислокації Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області та виконували службові обов'язки. Невиконання позивачем службових обов'язків з липня 2014 року по день звільнення підтверджується висновками службового розслідування.

За правилами статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій. Не може бути скасовано судове рішення з мотивів порушення норм процесуального права, якщо це не призвело і не могло призвести до неправильного вирішення справи.

Оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій постановлені з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводами касаційної скарги висновки, викладені в судових рішеннях, не спростовуються, підстави для їх скасування відсутні.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне відмовити в задоволенні касаційної скарги.

Керуючись статтями 210, 220, 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 3 квітня 2015 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26 травня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та оскарженню не підлягає.

ГОЛОВУЮЧИЙ Кобилянський М.Г.

СУДДІ Амєлін С.Є.

Іваненко Я.Л.