Справа № 445/1168/15а
Суддя: Яворський Іван Олександрович
Дата ухвалення: 2016-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2016 року Справа № 876/9468/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді-доповідача Яворського І.О.,

суддів: Кухтея Р.В., Носа С.П.

секретаря судового засідання Сідельник Г.М.

з участю осіб:

позивача по справі: ОСОБА_2, представника ОСОБА_3

відповідача по справі: представника Шумляк Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Золочівського районного суду Львівської області від 25 серпня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Вороняцької сільської ради Золочівського району Львівської області про визнання незаконним та скасування рішення органу місцевого самоврядування,

У С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_2 звернувся з позовом в суд до Вороняцької сільської ради Золочівського району Львівської області та просив визнати незаконним та скасувати рішення Вороняцької сільської ради Золочівського району Львівської області ХХІІ сесії V скликання №558 від 26 травня 2010 року «Про протест прокурора Золочівського району на рішення №452 від 15.12.2009 року 20 сесії Вороняцької сільської ради Золочівського району Львівської області».

Постановою Золочівського районного суду Львівської області від 25 серпня 2015 року в справі №445/1168/15а в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Золочівського районного суду Львівської області від 25 серпня 2015 року в справі №445/1168/15а та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що при винесенні оскаржуваної постанови суд не в повній мірі з'ясував всі обставини, що мають значення для справи, порушив норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення спору.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, оскаржувану постанову скасувати та провадження у справі закрити. При цьому колегія суддів виходить з наступних міркувань.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі Zand v. Austria від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що спір у цій справі є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів. Однак, на думку колегії суддів суду апеляційної інстанції, такий висновок не ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права з огляду на нижченаведене.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 17 КАС (у редакції, чинній на час звернення Товариства до суду з позовом) компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Статтею 80 ЗК встановлено, що суб'єктами права власності на землю є, зокрема, територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності.

За змістом статей 2 та 5 ЗК міська рада, яка виступає від імені територіальної громади при здійсненні повноважень власника землі є рівноправним суб'єктом земельних відносин.

Вирішуючи спір по суті, суд залишив поза увагою те, що у відносинах, які склалися між сторонами, відповідач як власник землі вільний у виборі суб'єкта щодо надання йому права власності земельної ділянки в порядку, встановленому законом, при цьому він не здійснював владних управлінських функцій.

Ураховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що позов, предметом якого є перевірка правильності формування волі однієї зі сторін стосовно розпорядження землею та передачі відповідних прав щодо неї, може бути розглянуто за правилами КАС.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що у разі прийняття суб'єктом владних повноважень рішення про передачу земельних ділянок у власність чи оренду (тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації), подальше оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірної земельної ділянки має вирішуватися у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про право цивільне.

Аналогічна позиція була висловлена Верховним Судом України в постанові №21-493а14 від 11 листопада 2014 року.

Як встановлено судом апеляційної інстанції 15 грудня 2009 року на 20 сесії V демократичного скликання Вороняцької сільської ради Золочівського району Львівської ради було ухвалено рішення про передачу ОСОБА_2 безоплатно у власність земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства. ОСОБА_5 в наданні земельної ділянки відмовлено.

23 березня 2010 року Прокурором Золочівського району Львівської області А.Довгань було винесено протест на рішення №452 від 15.12.2009 року ХХ сесії V демократичного скликання Вороняцької сільської ради «Про передачу безплатно у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства». Зобов'язано відповідача скасувати відповідне рішення.

26 травня 2010 року на XXII сесії V демократичного скликання Вороняцької сільської ради Золочівського району Львівської області було ухвалено рішення №558 про задоволення протесту прокурора Золочівського району Львівської області п. А.І.Довгань вих. №798 від 23.03.2010 року на рішення №452 від 15.12.2009 року. Рішення ХХ сесії V демократичного скликання Вороняцької сільської ради Золочівського району Львівської області №452 від 15.12.2009 року скасувати. Земельну ділянку переведено до земель резервного фонду сільської ради.

Рішенням Х сесії VI демократичного скликання від 23.05.2012 року №54 було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_5 площею 0,3780 га, для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_1, виготовлений Золочівським РВВ ДП ЛРФ «ЦДЗК» та видано державний акт гр. ОСОБА_5 на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_1 загальною площею 0,3780 га з кадастровим номером НОМЕР_2.

Питання правомірності вказаного вище рішення та державного акту вже досліджувалось судами в справі за позовом ОСОБА_7 до Вороняцької сільської ради Золочівського району Львівської області, ОСОБА_5, ОСОБА_8, треті особи - приватний нотаріус Золочівського нотаріального округу, Реєстраційна служба Золочівського РУЮ про визнання недійсним рішення сільської ради Х сесії VI демократичного скликання від 23.05.2012 року №54 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_5 площею 0,3780 га, для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_1», державного акта про право власності на земельну ділянку, договору купівлі-продажу земельної ділянки. У наведеній справі колегія суддів судової палати у цивільних справа Апеляційного суду Львівської області рішенням від 18 листопада 2014 року відмовила ОСОБА_2 у задоволенні його позову. Це рішення набрало законної сили 18.11.2014 року.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 157 КАС України суд закриває провадження у справі: якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

З огляду на наведене апеляційні вимоги підлягають до частково задоволення, а справа закриттю провадженням.

Керуючись ст.157, ч.3 ст. 160, ст.195, ст.196, п.4 ч.1 ст.198, ст.203, п.4 ч.1 ст.205, ст.206, ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково, постанову Золочівського районного суду Львівської області від 25 серпня 2015 року в справі №445/1168/15а скасувати та провадження у справі закрити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі, відповідно до ч.3 ст. 160 КАС України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя-доповідач І.О. Яворський

Судді Р.В. Кухтей

С.П. Нос

Повний текст виготовлено 21.06.2016 року