Справа № 161/509/16-а
Суддя: Олексюк А. В.
Дата ухвалення: 2016-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 161/509/16-а
Провадження № 2-а/161/77/16
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 червня 2016 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

головуючого судді - Олексюка А.В.,

при секретарі - Педич Ю.С.,

з участю позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Луцької міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Головне управління Держгеокадастру у Волинській області про визнання бездіяльності неправомірною та зобов'язати вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Луцької міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Головне управління Держгеокадастру у Волинській області про визнання бездіяльності неправомірною та зобов'язати вчинити дії.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що йому на праві власності належить частина житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1.

Вказує, що 24.07.2009 року між ним та Луцькою міською радою було укладено договір оренди земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_1, загальною площею 374 кв.м., строком на 5 років.

Враховуючи , що позивач набув права власності на нерухоме майно, він звернувся з заявою до відповідача про передачу вищевказаної земельної ділянки йому безоплатно у власність. Проте, відповідач відмовив у передачі у власність ОСОБА_1 вищевказаної земельної ділянки, оскільки дана земельна ділянка розташована на території Державного історико-культурного заповідника.

Вказує, що жодне з його звернень з приводу приватизації спірної земельної ділянки на розгляд Луцької міської ради не виносились.

Враховуючи вищенаведене, позивач просить суд визнати бездіяльність Луцької міської ради протиправною щодо розгляду його звернення про безоплатну передачу йому у приватну власність земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та зобов'язати відповідача розглянути його звернення щодо безоплатної передачі у власність вищевказаної земельної ділянки.

Представник відповідача Луцької міської ради не з'явився, проте, подав суду письмову заяву про відкладення розгляду справи.

Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності представника відповідача за наявними матеріалами справи, що відповідає вимогам ч. 4 ст. 128 КАС України.

Представник Головного управління Держгеокадастру у Волинській області в судове засідання не з'явився, проте подав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі за наявними матеріалами.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги, з підстав викладених в позовній заяві. Просили суд, позов задовольнити.

Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Рішенням Луцького міськорайонного суду від 10.04.2007 року за ОСОБА_1 визнано право власності на 9/10 частин від ? частини житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 (а.с. 7).

24.07.2009 року між ОСОБА_1 та Луцькою міською радою було укладено договір оренди земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_1, загальною площею 374 кв.м., строком на 5 років (а.с. 4-6).

З матеріалів справи вбачається, що 22.09.2015 року та 04.11.2015 року ОСОБА_1 звертався до відповідача щодо приватизації частини присадибної ділянки, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Проте, листами Луцької міської ради № К-1350/3.010 від 01.10.2015 року та № К-1350/4-020 від 27.11.2015 року ОСОБА_1 повідомлено про неможливість передачі безоплатно у власність вищевказаної земельної ділянки (а.с. 8, 9).

Згідно ст. 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: розпорядження землями територіальних громад;передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

П. 5 ст. 120 Земельного кодексу України передбачено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду фізичними або юридичними особами, які не можуть мати у власності земельних ділянок до них переходить право користування земельною ділянкою, на якій розташований жилий будинок, будівля або споруда, на умовах оренди.

Згідно з п. «г» ст. 121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд у містах не більше 0, 1000 га.

Частиною 2 ст.123 Земельного кодексу України особи, зацікавлені в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з відповідним клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених ст. 122 Земельного кодексу України, передають у власність або у користування такі земельні ділянки.

При цьому, у клопотанні зазначається орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення.

Відповідно до ч. 3 ст. 123 Земельного кодексу України підставою для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки є невідповідність місця розташування такої ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обгрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Згідно Постанови Кабінету Міністрів України № 1761 від 27.12.2001 року «Про занесення пам'яток історії, монументального мистецтва та археології національного значення до Державного реєстру нерухомих пам'яток України» історико-культурний заповідник у м. Луцьку занесено до Державного реєстру нерухомих пам'яток України і він є власністю держави.

Рішенням Луцької міської ради № 9/23 від 27.12.2006 року «Про затвердження генерального плану історико-культурного заповідника в м. Луцьку» затверджено межі історико- культурного заповідника в м. Луцьку, в межі якого входить вул. Караїмська.

Відповідно до приписів ст. 53 Земельного кодексу України до земель історико- культурного призначення належать землі, на яких розташовані, зокрема історико-культурні заповідники.

Відповідно до п."в" ч. 4 ст. 84 Земельного кодексу України до земель державної власності, які не можуть передаватися у приватну власність, належать землі під об'єктами природно-заповідного фонду та історико-культурними об'єктами, що мають національне та загальнодержавне значення, якщо інше не передбачено законом.

Статтею 150 Земельного кодексу України визначений перелік особливо цінних земель, до яких відносяться, зокрема, землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, землі історико-культурного призначення.

Отже, враховуючи, що спірна земельна ділянка відноситься до земель історико-культурного призначення, тому підстави для передачі ОСОБА_1 у приватну власність даної земельної ділянки вудстутні.

Крім того, підстав розглядати питання передачі земельної ділянки на сесії міської ради не було, оскільки позивачем не дотримано процедури надання земельної ділянки у власність. Так особи зацікавлені в отриманні земельної ділянки звертаються з відповідним клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо її відведення, а не в порядку передбаченому Законом України «Про звернення громадян».

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб"єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Таким чином, враховуючи, що Луцька міська рада діяла в на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений чинним законодавством та внутрішнім документом, який регламентує діяльність виконавчого комітету Луцької міської ради: Регламентом роботи виконавчого комітету та виконавчих органів Луцької міської ради, затверджений рішенням виконавчого комітету від 06.09.2012 № 580-1 та жодним чином не порушила законні права та інтереси позивача, підстав для задоволення позову суд не вбачає.

За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 10, 15, 86, 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст.ст. 12, 53, 84, 116, 118, 120, 121, 123, 150 Земельного кодексу України суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Луцької міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Головне управління Держгеокадастру у Волинській області про визнання бездіяльності неправомірною та зобов'язати вчинити дії - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Луцький міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня її проголошення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Луцького міськрайонного суду А.В.Олексюк