Справа № 2-а-6369/10/1470
Суддя: Зуєва Л.Є.
Дата ухвалення: 2011-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2011 р.Справа № 2-а-6369/10/1470

Категорія:9.2.1Головуючий в 1 інстанції: Малих О.В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Зуєвої Л.Є.,

суддів Кравця О.О. та Єщенка О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Одесі апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Миколаєва на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 13 січня 2010 року по справі за адміністративним позовом фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Миколаєва про скасування рішення № від 20.08.2010 року, -

В С Т А Н О В И В:

В вересні 2010 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі ФОП ОСОБА_1Л.) звернувся до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Миколаєва (далі ДПІ у Ленінському районі м. Миколаєва) про скасування рішення відповідача про застосування штрафних (фінансових) санкцій № від 20.08.2010 року.

В обґрунтування позовних вимог, зазначено, що перевірку проведено без дотримання податковою адміністрацією вимог ст.111 Закону України "Про державну податкову службу України" відповідачем безпідставно змінено вид перевірки з позапланової на планову, в результаті чого співробітниками ДПА у Миколаївський області було проведено перевірку не у встановленому законом порядку та без надання позивачу копії наказу на проведення перевірки, крім того позивач є фізичною особою-підприємцем, а для цієї категорії підприємців законодавством не передбачено ведення обліку товарних запасів, тому вимоги податківців про надання накладних є безпідставними.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 13 січня 2010р. адміністративний позов ФОП ОСОБА_1 задоволено частково, скасовано рішення ДПІ у Ленінському районі м.Миколаєва про застосування штрафних ( фінансових) санкцій № від 20.03.2010р. із частині визначення податкового зобов'язання за штрафними (фінансовими) санкціями у сумі 25 026,00 грн. В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись з постановленим по справі судовим рішенням ДПІ у Ленінському районі м. Миколаєва, в апеляційній скарзі зазначає про невідповідність висновків суду обставинам справи. При цьому апелянт вважає, що судом допущено порушення матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті. У звязку з чим в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування постанови суду першої інстанції і винесення нової постанови із відмовою у задоволенні позовних вимог.

Оскільки сторони були належним чином повідомлені про дату,час та місце судового засідання, що підтверджується наявними в матеріалах справи повідомленнями про вручення почтових відправлень, однак в судове засідання вони не зявилися, поважність своєї неявки суду не повідомили, тому апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до вимог ст.197 КАС України за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що 26.07.2010 Державною податковою інспекцією у Березанському районі Миколаївській області була здійснена планова перевірка позивача за дотриманням порядку проведення розрахунків за товари (послуги), вимог з регулювання обігу готівки, наявності торгових патентів і ліцензій.

За результатами перевірки був складений акт від 26.07.2010р. №0078/14/12/23/НОМЕР_1 (а.с.12-13).

На підставі вказаного акту перевірки ДПІ у Ленінському районі м. Миколаєва було прийняте рішення від 20.08.2010 № (а.с.14), яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 27 886 грн.

Частиною 1 статті 15 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг"від 06.07.1995 №265/95-ВР (далі -Закон №265/95-ВР) передбачено, що контроль за додержанням суб'єктами підприємницької діяльності порядку проведення розрахунків за товари (послуги), інших вимог цього Закону здійснюють органи державної податкової служби України шляхом проведення планових або позапланових перевірок згідно із законодавством України.

Згідно ч.1 ст. 16 Закону №265/95-ВР контролюючі органи мають право відповідно до законодавства здійснювати планові або позапланові перевірки осіб, які підпадають під дію цього Закону. Частина 4 ст.16 Закону №265/95-ВР також передбачає, що планові та позапланові перевірки осіб, що використовують реєстратори розрахункових операцій, розрахункові книжки або книги обліку розрахункових операцій, здійснюються в порядку передбаченому законодавством України.

З матеріалів справи вбачається, що проведена перевірка фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 є плановою перевіркою з питань дотримання позивачем порядку проведення розрахунків за товари (послуги), інших вимог Закону №265/95-ВР.

Перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 було здійснено па підставі направлень на перевірку наданих Онофрійчук С І. та ОСОБА_2 (а.с.42.43). Направлення на перевірку були вручені фізичній особі -підприємцю ОСОБА_1 26.07.2010р.

Згідно ч.2 ст.112 Закон №509-ХІІ ненадання платнику податку направлення на перевірку або надання з порушенням вимог, встановлених ч.1 цієї статті є підставою для недопущення посадових осіб органу державної податкової служби до планової або позапланової виїзної перевірки. Якщо позивач вважав перевірку незаконною, він мав можливість використати своє право не допустити працівників ДПА у Миколаївській області до перевірки.

Позивач допустив працівників ДПІ у Березанському районі Миколаївської області до проведення планової перевірки, що є додатковим підтвердженням правомірності її проведення.

Під час перевірки були встановлені наступні порушення, які знайшли своє відображення у акті від 26.07.2010р. №0078/14/12/23/НОМЕР_1:

- непроведення через РРО розрахункових операцій,

- не забезпечено відповідність сум готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів, яка зазначена у денному звіт і РРО,

- неведення обліку товарних запасів у встановленому порядку за місцем реалізації товару,

- РРО не поставлено на облік,

- порушення порядку використання режиму попереднього програмування РРО по кількості товарів,

- не роздрукування фіскального звітнього чеку.

На підставі вказаного акту перевірки ДПІ у Ленінському районі м. Миколаєва було прийняте рішення від 20.08.2010р. №, яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 27 886,00 гри., з яких :

- 400,00 грн. за непроведення через РРО розрахункових операцій.

- 1695,00 грн. за незабезпечення відповідності сум готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів, яка зазначена у денному звіті РРО.

- 25026,00 грн. за не ведення обліку товарних запасів у встановленому порядку за місцем реалізації товару.

- 340,00 грн. за те, що РРО не поставлено на облік.

- 85,00 грн. за порушення порядку використання режиму попереднього програмування РРО по кількості товарів.

- 340,00 грн. за нероздрукування фіскального звітнього чеку.

Відповідно до п.1 ст.3 Закону №265/95 суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або безготівковій формі при продажу товарів (наданні послуг ) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані проводити розрахункові операції та повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок: видавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї. розрахунковий документ встановленої форми на повну сум)' проведеної операції.

Відповідно до акту перевірки від 26.07.2010р. податківцями зафіксовано факт продажу продавцем товару на суму 80,00 гривень без проведення розрахункової операції через РРО чи РК (арк.спр. 13).

За порушення вищевказаних вимог згідно п.1 ст.17 Закону №265/95 застосовується фінансова санкція у п'ятикратному розмірі вартості проданих товарів (80,00 х 5 =- 400.00 грн.)

Позивач факт продажу товару без проведення операції через РРО не заперечував.

Відповідно до п. 13 ст.3 Закону №265/95-ВР суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, зобов'язані забезпечувати відповідність сум готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів, яка зазначена в денному звіті реєстратора розрахункових операцій.

Суд вважає, що доведено правомірність рішення в частинні про нарахування фінансових санкцій відповідно до ст.22 Закону №265/95-ВР, за порушення п.13 ст.3 Закону №265/95-ВР, у п'ятикратному розмірі вартості проданих товарів, на які виявлено невідповідність (339,00 х 5=1695,00 грн.), оскільки встановлений у акті перевірки факт порушення підтверджено матеріалами справи та не спростований позивачем під час розгляду справи.

Згідно п.11 ст.3 Закону №265/95-ВР, суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг збов'язані проводити розрахункові операції через реєстратори розрахункових операцій з використанням режиму попереднього програмування найменування, цін товарів (послуг) та обліку їх кількості.

Відповідно п.6 ст. 17 Закону №265/95-ВР у разі проведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій без використання режиму попереднього програмування найменування, цін товарів (послуг) та обліку їх кількості до суб'єктів підприємницької діяльності застосовуються штрафні санкції у розмірі п'яти неоподатковуваних мінімумів доходіз громадян.

Встановлений у акті перевірки №0078/14/12/23/НОМЕР_1 від 26.07.2010р. випадок проведення розрахункових операцій через РРО без використання режиму попереднього програмування найменування, цін товарів (послуг) та обліку їх кількості, під час проведення перевірки та розгляду справи у суді позивачем не спростовується.

За сказаних обставин, рішення №, від 20.08.2010 в частині застосування до позивача штрафних санкції за порушення порядку використання режиму попереднього програмування РРО є обгрунтованим та правомірним.

Відповідно до п.9 ст.3 Закону №265/95-ВР суб'єкти підприємницької діяльності зобов'язані щоденно друкувати на реєстраторах розрахункових операцій (за виключенням автоматів з продажу товарів (послуг)) фіскальні звітні чеки і забезпечувати їх зберігання в книгах обліку розрахункових операцій.

Рішення в частинні про нарахування фінансових санкцій відповідно до п.4 ст. 17 Закону №265/95-ВР, за порушення п.9 ст.З Закону №265/95-ВР, у розмірі двадцяті неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (17,00 х 20 = 340.00 грн.) є правомірним і обгрунтованим, оскільки встановлений у акті перевірки факт порушення підтверджений матеріалами справи та не спростований позивачем під час розгляду справи.

Під час перевірки позивача перевіряючими було встановлено, нераздрукування денного Z звіту за 06.07.2010р.

Відповідно до п.7.5. Порядку реєстрації та ведення книг обліку розрахункових операцій і розрахункових книжок, затвердженого наказом ДПА України №614 від 01.12.2000р., використання книги ОРО, зареєстрованої на РРО, передбачає: наявність книги ОРО на місці проведення розрахунків, де встановлено РРО; підклеювання фіскальних звітних чеків на відповідних сторінках книги ОРО; щоденне виконання записів про рух готівки та суми розрахунків, при цьому дані за сумами, отриманими від покупців (клієнтів), та дані за сумами, виданими покупцям (клієнтам), записуються окремо.

Матеріали перевірки дійсно свідчать про неналежне ведення позивачем КОРО, оскільки на відповідних сторінках книги ОРО на момент перевірки фіскальний звітній чек за 06.07.2010 р. був відсутній. В судовому засіданні даний факт підтвердився при цьому при огляду книги обліку розрахункових операцій виявилося, іцо фіскальний звітній чек за 06.07.2010р. був відсутнііі (арк.спр. 78,79), але 06.07.2010р виконано запис про облік руху сум розрахунків ( арк.спр. 80) .

Відповідно до п.12 ст.3 Закону №265/95 суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснювать розрахункові операції в готівковій та/або безготівковій формі гіри продажу товарів (наданні послуг ) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані вести у порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації здійснювати продаж лише тих товарів, які відображені в такому обліку, за винятком продажу товарів особами, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що нe передбачають ведення обліку обсягів реалізованих товарів (наданих послуг).

Тобто, п.12 ч.1 ст.3 Засону №265/95 є відсильною нормою, і може застосовуватися лише при наявності інших правових норм, які передбачають такий порядок ведення обліку товарних запасів.

Відповідно до ст.21 Закону №265/95, якою керувався відповідач при прийнятті рішення, фінансова санкція застосовується до суб'єктів підприємницької діяльності, що не ведуть або ведуть з порун енням встановленого порядку облік товарів за місцем реалізації та зберігання.

Таким чином, обов'язковою умовою притягнення до юридичної відповідальності є порушення встановленого законодавством порядку обліку товарів.

Жодним нормативно-правовим актом України не передбачений порядок ведення обліку товарних запасів фізичною особою-підприємцем та його обов'язок мати первинні документи та накладні на товар.

Посилання апелянта на те, що відсутність відповідних первинних документів, які підтверджують рух товарно-матеріальних цінностей, є порушенням установленого порядку ведення бухгалтерського обліку, суд не приймає до уваги, оскільки дія Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні»розповсюджується лише на юридичних осіб, їх філіали та представництва і не стосується фізичних осіб- підприемців.

Єдиним документом, який повинен вести підриємець без створення юридичної особи є Книга обліку доходів і витрат .

Постановою Кабінету Міністрів України №1269 від 26.09.2001р. (надалі - Постанова №1269) затверджено Порядок ведення книги обліку доходів і витрат, пунктом 3 якого передбачено, що форма книги затверджується Державною податковою адміністрацією України.

Згідно п.5 Постанови №1269 та форми Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності протягом календарного року (додаток №10 до Інструкція №12) суб'єктом підприємницької діяльності до книги заносяться такі відомості: порядковий номер запису; дата здійснення операції, пов'язаної з проведеними витратами і/або отриманим доходом; сума витрат за фактом їх здійснення, в тому числі заробітна плата найманого працівника; сума вартості товарів, отриманих для продажу (надання послуг): сума виручки від продажу товарів (надання послуг).

Таким чином, вказані нормативні акти передбачають обов'язок фізичних осіб здійснювати облік шляхом зазначення лише відповідних сум витрат, а не первинних бухгалтерських документів, якими ці суми підтверджуються.

Крім того судом враховується той факт, що незважаючи на відсутність обов'язку мати на товар первинні документи, у позивача зазначені документи є. В матеріалах справи містяться копії первинних документів на товар, який зазначений відповідачем у вибірковому описі фактичної наявності товарів за місцем їх реалізації (зберігання), на які відсутні первинні документи (а.с.32-39).

За вказаних обставин, суд першої інстанції обгрунтовано дійшов висновку, що вимоги п. 12 ч.1 ст.З Закону №265/95-ВР не можуть бути застосовані до фізичних осіб-підприємців оскільки законодавством не передбачено їх обов'язку ведення обліку товарів за місцем їх реалізації та зберігання і, відповідно нарахування штрафних (фінансових) санкцій за порушення п. 12 ч.1 ст.3 Закону №265/95-ВР у порядку, передбаченому ст.20 Закону №265/95-ВР є безпідставним.

Судова колегія вважає, що рішення № від 20.08.2010 року в частині застосування штрафної (фінансової) санкції у розмірі подвійної вартості не облікованих товарів, не обгрунтоване та незаконне, а тому судом першої інстанції правомірно в цій частині скасував рішення відповідача.

На підставі викладеного колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення вимог апелянта.

Оскільки судом першої інстанції повно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції, відповідно до ст. 200 КАС України, залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову місцевого суду без змін.

Керуючись ст. ст. 195,197,198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Миколаєва залишити без задоволення, а постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 13 січня 2010 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили в порядку, встановленому ч. 5 ст. 254 КАС України і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: суддя Зуєва Л.Є.

суддя Кравець О.О.

суддя Єщенко О.В.