Справа № 2а/0270/4325/11
Суддя: Богоніс Михайло Богданович
Дата ухвалення: 2016-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

13 червня 2016 р. Справа № 2а/0270/4325/11

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Богоноса М.Б.,

за участю:

секретаря судового засідання: Федчук Т.Ю.

представника позивача: ОСОБА_1, ОСОБА_2

представника відповідача: Зюбанова В.В., Бедзіра І.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: фізичної особи - підприємця ОСОБА_5

до: Калинівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області

про: визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень

ВСТАНОВИВ:

22.09.2011 року фізична особа-підприємець ОСОБА_5 (далі - позивач, ФОП ОСОБА_5.) звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до Козятинської об'єднаної державної податкової інспекції Вінницької області (далі - відповідач, Козятинської ОДПІ), в якому просив суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення № від 20.06.2011 року та № від 20.06.2011 року.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що в період з 29.04.2011 року по 24.05.2011 року, на підставі направлень від 29.04.2011 року № 97, від 18.05.2011 року № 105, наказів від 25.03.2011 року № 198, від 17.05.2011 року № 342 та відповідно до плану-графіка проведення планових виїзних перевірок суб'єктів господарювання посадовими особами Козятинської ОДПІ була проведена документальна планова виїзна перевірка ФОП ОСОБА_5 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2010 року по 31.10.2010 року, за результатами якої складено акт від 31.05.2011 року № 130/17-.

В ході перевірки було виявлено та задокументовано актом від 31.05.2011 року № 130/17- порушення ФОП ОСОБА_5 вимог ст.13 Декрету Кабінету Міністрів України "Про прибутковий податок з громадян", а також п.п.7.3.1. п.7.3., п.п.7.4.1. п.7.4. ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість".

На підставі вказаного акту перевірки відповідачем 20.06.2011 року винесено податкові повідомлення-рішення № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 2417797,50 грн., з яких 1934238 грн. - за основним платежем та 483559,50 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) та № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку з доходів фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності і незалежної професійної діяльності в сумі 1282397,12 грн.

Не погоджуючись з податковими повідомленнями-рішеннями № від 20.06.2011 року та № від 20.06.2011 року та з метою їх скасування позивач звернувся до суду. В обґрунтування позивач зазначив, що висновки податкового органу про безтоварних характер господарських операцій між позивачем та його контрагентами: ТОВ "Профітбуд", ПП "Дніпрогалбуд", ТОВ "НТЦ "Сінергія", ТОВ "Креата", ТОВ "П'ятий фактор", ТОВ "Енерготехінжирінг", ПП "Літин Агробуд"є помилковими.

Відповідачем подані письмові заперечення на адміністративний позов, в яких він просив у задоволені позову відмовити(а.с.10,т.2).

Як на підставу заперечень відповідач зіслався на те, що господарські відносини позивача з його контрагентами носять фіктивний характер, оскільки вчинені з метою мінімізації податкового зобов'язання. Деякі документи первинного бухгалтерського та податкового обліку позивачем не надані для перевірки взагалі, що свідчить про їх відсутність. Крім того, на думку відповідача, відповідно до наданих документів неможливо ідентифікувати та прослідкувати рух товарів (робіт, послуг), зокрема від контрагентів до позивача.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 21.11.2011 року, яка залишена без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 15.01.2014 року, адміністративний позов задоволено повністю, визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Козятинської ОДПІ № від 20.06.2011 року та № від 20.06.2011 року.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 20.01.2016 року касаційну скаргу Козятинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів України у Вінницькій області задоволено частково. Постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 21.11.2011 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 15.01.2014 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до Вінницького окружного адміністративного суду.

Так, касаційний суд, дійшов висновку про неповне встановлення обставин справи судами попередніх інстанцій, порушень норм процесуального права. Крім того, зазначив, що під час нового судового розгляду справи судам необхідно повно та об'єктивно дослідити обставини справи, дати їм належну юридичну оцінку, в залежності від встановленого, правильно застосувати до спірних правовідносин норми матеріального права та ухвалити законне і обґрунтоване рішення.

Зважаючи на наведене, ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 19.02.2016 року адміністративну справу 2а/0270/4325/11 за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_5 до Козятинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів України у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень прийнято до провадження та призначено до судового розгляду.

У судовому засіданні 06.04.2016 року усною ухвалою суду проведено заміну відповідача - Козятинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів України у Вінницькій області на його правонаступника - Калинівську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Вінницькій області.

Водночас суд наголошує, що предметом доказування у даній адміністративній справі є реальність господарських операцій, що є підставою для виникнення права на податковий кредит та формування валових витрат; добросовісність дій платника податку, яка полягає у відповідності вчинених ним дій господарській меті, а також реальність усіх даних, наведених у документах, що надають право на податковий кредит та на формування валових витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток.

В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити. Додатково зазначили, що реальний характер господарських відносини позивача із ТОВ "Профітбуд", ПП "Дніпрогалбуд", ТОВ "НТЦ "Сінергія", ТОВ "Креата", ТОВ "П'ятий фактор", ТОВ "Енерготехінжирінг", ПП "Літин Агробуд" підтверджується належними первинними документами бухгалтерського обліку.

На думку представників позивача, твердження контролюючого органу про фіктивність господарських операцій між позивачем та його контрагентами, спростовуються документами первинного бухгалтерського обліку. Ці документи надавались під час податкової перевірки. Проте, відповідач, дійшов хибного висновку, що позивачем укладено правочини з вказаними вище контрагентами без мети реального здійснення господарської діяльності.

Представники відповідача в судовому засіданні проти позову заперечили та просили суд у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Як на підставу заперечень зіслалися на те, що правочини, укладені позивачем із контрагентами, не підтверджені належним чином складеними первинними документами, що свідчить про відсутність реального здійснення господарських операцій. Крім того звернули увагу суду на те, що навіть існування певних формально складених документів не може бути підставою для висновку про реальний характер господарських операцій позивача. Також, наголосили про відсутність жодних документів, які б підтверджували розрахунки позивача із його контрагентами.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши інші докази, які є у справі, суд доходить висновку, що заявлений адміністративний позов не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що в період з 29.04.2011 року по 24.05.2011 року, на підставі направлень від 29.04.2011 року № 97, від 18.05.2011 року № 105, наказів від 25.03.2011 року № 198, від 17.05.2011 року № 342 та відповідно до плану-графіка проведення планових виїзних перевірок суб'єктів господарювання посадовими особами Козятинської ОДПІ проведена документальна планова виїзна перевірка ФОП ОСОБА_5 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2010 року по 31.10.2010 року, за результатами якої складено акт від 31.05.2011 року № 130/17-(а.с. 17-55, т.1).

В ході перевірки було виявлено та задокументовано актом від 31.05.2011 року № 130/17- порушення ФОП ОСОБА_5 вимог ст.13 Декрету Кабінету Міністрів України "Про прибутковий податок з громадян", а також п.п.7.3.1. п.7.3., п.п.7.4.1. п.7.4. ст.7 Закону України "Про податок ні додану вартість".

На підставі вказаного акту перевірки відповідачем 20.06.2011 року винесено податкові повідомлення-рішення № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 2417797,50 грн., з яких 1934238 грн. - за основним платежем та 483559,50 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) та № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку з доходів фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності і незалежної професійної діяльності в сумі 1282397,12 грн. (а.с. 15-16, т.1).

Не погоджуючись з податковими повідомленнями-рішеннями № від 20.06.2011 року та № від 20.06.2011 року та з метою їх скасування позивач звернувся до суду.

21.11.2011 року постановою Вінницького окружного адміністративного суду адміністративний позов задоволено повністю, визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Козятинської ОДПІ № від 20.06.2011 року та № від 20.06.2011 року (а.с. 142-146, т.2).

15.01.2014 року ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду, постанова Вінницького окружного адміністративного суду від 21.11.2011 року залишена без змін (а.с. 261 а - 261 в, т.2).

20.01.2016 року ухвалою Вищого адміністративного суду України постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 21.11.2011 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 15.01.2014 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до Вінницького окружного адміністративного суду (а.с.44-48, т.3).

При цьому, касаційний суд зазначив, що суди попередніх інстанцій не в повній мірі дослідили обставини, що підтверджують або спростовують реальність здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентами. Крім того, Вищий адміністративний суд України наголосив, що в умовах дії такого принципу адміністративного судочинства, як офіційне з'ясування усіх обставин справи, суди не повинні обмежуватися заявленими сторонами доводами та поданими ними доказами, а мають здійснювати активну роль у встановленні об'єктивної істини, вживаючи усіх можливих заходів для перевірки та встановлення усіх фактичних обставин справи.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд бере до уваги наступне.

Згідно зі ст.13 Декрету Кабінету Міністрів України "Про прибутковий податок з громадян" №13 від 26.12.1992 року (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) оподаткуванню підлягають доходи громадян, одержані протягом календарного року від здійснення підприємницької діяльності без створення юридичної особи, а також інші доходи громадян, не передбачені як об'єкти оподаткування у розділах ІІ та ІІІ цього Декрету.

Оподатковуваним доходом вважається сукупний чистий доход, тобто різниця між валовим доходом (виручки у грошовій та натуральній формі) і документально підтвердженими витратами, безпосередньо пов'язаними з одержанням доходу. Якщо ці витрати не можуть бути підтверджені документально, то вони враховуються податковими органами при проведенні остаточних розрахунків за нормами, визначеними Головною державною податковою інспекцією України за погодженням з Міністерством економіки України та Державним комітетом України по сприянню малим підприємствам та підприємництву.

Пунктом 1.6 ст. 1 Закону України "Про податок на додану вартість" (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що податкове зобов'язання - загальна сума податку, одержана (нарахована) платником податку в звітному (податковому) періоді, визначена згідно з цим Законом.

Відповідно до п.п. 7.3.1 п. 7.3 ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість" датою виникнення податкових зобов'язань з поставки товарів (робіт, послуг) вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: або дата зарахування коштів від покупця (замовника) на банківський рахунок платника податку як оплата товарів (робіт, послуг), що підлягають поставці, а в разі поставки товарів (робіт, послуг) за готівкові грошові кошти - дата їх оприбуткування в касі платника податку, а при відсутності такої - дата інкасації готівкових коштів у банківській установі, що обслуговує платника податку; або дата відвантаження товарів, а для робіт (послуг) - дата оформлення документа, що засвідчує факт виконання робіт (послуг) платником податку.

Підпунктом 7.4.1 п. 7.4 ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість" податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 8-1 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання у виробництві та/або поставці товарів (послуг) для оподатковуваних операцій у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до ст. 1 Закону України від 16.07.1999 року № 996-ХІV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", (Закон № 996-ХІV) господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

В силу вимог ч. 2 ст. 3 Закону № 996-ХІV бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

При цьому нормами ч. 2 ст. 9 Закону № 996-ХІV встановлені вимоги до первинних документів. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Як зазначено в листі Вищого адміністративного суду України "Щодо однакового застосування адміністративними судами окремих приписів Податкового кодексу України та Кодексу адміністративного судочинства України" № 742/11/13-11 від 02.06.2011 року, з метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість обов'язковому з'ясуванню підлягають, зокрема, обставини, що підтверджують рух активів у процесі здійснення господарської операції. При цьому, дослідженню підлягають усі первинні документи, які належить складати залежно від певного виду господарської операції: договори, акти виконаних робіт, документи про перевезення, зберігання товарів тощо.

Отже, витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту.

При цьому, для підтвердження даних податкового обліку можуть братись до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції. І навпаки, навіть за умови наявності формально складених документів в підтвердження господарської операції, реальність такої господарської операції повинна досліджуватися в сукупності із фактичним рухом товарів між її учасниками, та зміною їх майнового стану.

Так, суд зазначає, що предметом перевірки контролюючого органу були господарські операції позивача зі його контрагентами, зокрема: ТОВ "Профітбуд", ПП "Дніпрогалбуд", ТОВ "НТЦ "Сінергія", ТОВ "Креата", ТОВ "П'ятий фактор", ТОВ "Енерготехінжирінг", ПП "Літин Агробуд".

В підтвердження реальності здійснення господарських операцій позивач надав суду копії первинних документів по взаємовідносинам із своїми контрагентами та зазначив наступне.

Із наданих суду документів встановлено, що 13.10.2010 року позивач уклав договори купівлі-продажу, у простій письмовій формі у вигляді рахунку-фактури від 13.10.2010 року №13/10-1 та від 18.10.2010 року №18/10-1, з TOB "Профітбуд" на поставку селітри аміачної, на загальну суму 200000,00 грн.

На виконання зазначених угод по факту відвантаження товару позивачу були видані накладні №13/10-1 від 13.10.2010 року на суму 90000,00 грн. №18/10-1 від 18.10.2010 року на суму 110000,00 грн, податкові накладні від 13.10.2010 року №10134 та від 18.10.2010 року №10138 (72-77, т.1).

Крім того, нікчемність правочинів, укладених з TOB "Профітбуд", на думку позивача, спростовується також використанням товару, що постачався позивачу у подальшій господарський діяльності, а саме з метою його продажу.

В підтвердження реальності здійснення господарських операцій позивач також надав суду копії документів по взаємовідносинам із контрагентом ПП "Дніпрогалбуд", а саме рахунок - фактуру №1612 від 16.12.2010 року, накладну №1612 від 16.12.2010 року та податкову накладну №1612 від 16.12.2010 року (а.с.89-91, т.1), що на думку позивача підтверджують господарські операції з поставки засобів захисту рослин.

За словами позивача товар, отриманий від "Дніпрогалбуд" використовувався позивачем у подальшій господарський діяльності, з метою його продажу.

02.08.2010 року позивачем укладено з TOB НТЦ "Сінергія" договір 02/08-10 відповідно якого TOB НТЦ "Синергія" взяв на себе зобов'язання поставити позивачу дизельне пальне на суму 300000,00 грн (а.с. 95, т.1).

Позивач зазначив, що 21.08.2010 року ним отримано товар, що підтверджується видатковою накладною від 21.08.2010 року № НТ-0000452 та податковою накладною від 21.08.2010 року №813 (а.с. 103-104, т.1).

Товар отриманий від TOB НТЦ "Сінергія" був використаний в подальшій господарській діяльності та реалізований СТОВ "Перемога", що Підтверджується накладною від 21.08.10 №84 та податковою накладною від 21.08.10 №84 (а.с.98-99. т.1).

29.04.10 позивачем та TOB "Креата" було укладено договір відповідального зберігання, відповідно якого, останнім було передано позивачу на відповідальне зберігання ЗЗР відповідно додатку №1 до даного договору. Згідно умов даного договору, позивач мав право на реалізацію товару, переданого на зберігання.

При цьому, умовами договору передбачено, що у випадку реалізації даного товару, сторони домовилися укласти договір купівлі-продажу та оформити всі необхідні бухгалтерські документи.

27.06.2010 року TOB "Креата" та позивач уклали договір купівлі-продажу ЗЗР №24, та оформило видаткові №КР-00074, КР-16075 та податкові накладні №72,73 відповідно яких TOB "Креата" передало позивачу засоби захисту рослин.

29.06.2010 року TOB "Креата" та позивач уклали договір поставки №25, відповідно якого 28.07.2010 року TOB "Креата" поставило позивачу дизельне пальне, що підтверджується видатковою накладною №КР-00076 та податковою накладною №74. В подальшому вказаний товар був реалізований позивачем.

02.08.2010 року позивач уклав з TOB "П'ятий фактор" договір поставки 12/08-10/2, відповідно якому останній зобов'язувався поставити позивачу аміачну селітру, на умовах FCA (склад покупця).

Вказана поставка, на думку позивача, підтверджується видатковою накладною № ПФ-00008б від 20.08.2010 року та податковою накладною від 20.08.2010 року №100. Даний товар був використаний в подальшій господарській діяльності реалізований СТОВ "Перемога"

Крім того, 02.08.10 позивач уклав з TOB "П'ятий фактор" договір поставки №02/08-10/1, відповідно якому останній зобов'язався поставити йому ЗЗР, на умовах FCA (склад покупця). Дана поставка підтверджується видатковою накладною від 05.08.2010 року №ПФ-000084 та податковою накладною від 05.08.2010 року №98.

Подальший продаж товару, отриманого від TOB "П'ятий фактор", на думку позивача підтверджує використання його у його господарській діяльності.

05.11.2010 року позивач уклав з TOB "Енерготехінженірінг" договір у простій письмовій формі, у вигляді видаткової накладної №05112 та податкової накладної №05112, згідно якого поставив позивачу товар - кукурудзу.

Подальший продаж товару, отриманого від TOB "Енерготехінженірінг", на думку позивача, підтверджує використання його у господарській діяльності відповідача, цe підтверджується видатковими та податковими накладними, відповідно яких товар передався TOB "Транс-сервіс-1" та проведенням розрахунків, виписками банку.

Відповідно до видаткових накладних № 47, 48 від 15.12.2010 року, №49, 50, 51, 52, 53 від 23.12.2010 року, №54, 55, 56, 57 від 22.12.2010 року та податкової накладної від 28.12.2010 року №157 позивач отримав від ПП "Літин - Агробуд" товар - кукурудзу. За поставлений товар, позивач розрахувався повністю, що підтверджується Квитанціями до прибуткових касових ордерів №34 від 22.12.2010 року №35 від 24.12.2010 року №36 від 23.12.2010 року №37 від 23.12.2010 року, № 38,39,40,41,42,43,44 від 29.12.2010 року.

Оцінюючи надані позивачем документи, з точки зору здатності їх підтвердити чи не підтвердити реальність господарських операцій позивача із його контрагентами, суд зазначає наступне.

Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

При цьому дослідженню підлягають усі первинні документи, які належить складати залежно від певного виду господарської операції: договори, акти виконаних робіт, документи про перевезення, зберігання товарів тощо.

Як встановлено контролюючим органом під час перевірки та задокументовано в акті перевірки від 31.05.2011 року № 130/17- позивачем та його контрагентами, зокрема: ТОВ "Профітбуд", ПП "Дніпрогалбуд", ТОВ "НТЦ "Сінергія", ТОВ "Креата", ТОВ "П'ятий фактор", ТОВ "Енерготехінжирінг" розрахунки за поставлений товар у період за який проводилась перевірка не проводились. Підтверджуючих документів про проведення розрахунків між позивачем та його контрагентами в судовому засіданні також не надано, що свідчить про їх відсутність.

Водночас розрахунки з ПП "Літин Агробуд" розрахунки проводились в готівковій формі. Разом з цим, як встановлено судом за запитом Літинського відділення Змільницької ОДПІ 04.04.2011 року ПП "Літин Агробуд" за вих. № 25 надало лист в якому повідомляло, що вказане підприємство в грудні 2010 року з ФОП ОСОБА_5 господарських операцій не здійснювало.

Вказане в свою чергу підтверджує доводи відповідача про ненастання реальних змін майнового стану ФОП ОСОБА_5 та його контрагентів, що виключає товарність господарської операції. Такий висновок узгоджується із положеннями Інформаційного листа Вищого адміністративного суду України № 742/11/13-11 від 02.06.2011 року та практикою Верховного Суду України (постанова в справі №2а-14377/12/2670 від 17.11.2015 року).

Крім того, як зазначив Верховний Суд України, у постанові від 21.01.2011 року у справі № 21-37а10, під час розгляду справ даної категорії необхідно перевіряти фізичні, технічні та технологічні можливості певної особи до вчинення тих чи інших дій, що становлять зміст господарської операції, як-от: наявність кваліфікованого персоналу, основних фондів, у тому числі транспортних засобів для перевезення або виробництва, приміщень для зберігання товарів тощо, якщо такі умови необхідні для здійснення певної операції; можливість здійснення операцій з відповідною кількістю певного товару у відповідні строки з урахуванням терміну його придатності, доступності на ринку тощо; наявність відповідних ліцензій та інших дозвільних документів, що необхідні для ведення певного виду господарської діяльності.

Тобто, відсутність фізичних, технічних та технологічних можливостей певної особи до вчинення тих чи інших дій, що становлять зміст господарської операції: наявність майна, трудових ресурсів, виробничо-складських приміщень, технічного персоналу, основних фондів, виробничих активів, складських приміщень як платника, так і контрагента, які б свідчили про наявність товарного характеру операцій, унеможливлюють висновок щодо реальності придбанням товарів (робіт, послуг), фактичного та обґрунтованого понесення позивачем витрат з їх придбання, наявності правових та фактичних підстав для віднесення сум до складу податкового кредиту. Вказаний висновок узгоджується із правовою позицією, що викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 08.06.2015 року в справі №2а-111/10/1870, в постанові Верховного Суду України від 21.01.2011 року у справі № 21-37а10.

Так, з наданих документів видно, що між позивачем та його контрагентами укладались договори на поставку значних об'ємів та партій товару, в тому числі із ТОВ "Профітбуд" 90 тон та ТОВ "П'ятий фактор" - 540 тон селітки аміачної, із ПП "Дніпрогалбуд" 28000 л та ТОВ "Креата" 3555 л засобів захисту рослин, ТОВ "НТЦ "Сінергія" 50000 л дизельного палива, ТОВ "Енерготехінжирінг" 820,69 тон та ПП "Літин Агробуд"448,68 тон кукурудзи.

Разом з тим, ні під час перевірки, ні під час судового розгляду справи технічних можливостей для перевезення та зберігання вказаних об'ємів товару в позивача не виявлено та не встановлено.

Представники позивача на запитання суду не змогли пояснити та надати докази перевезення (переміщення у просторі) придбаного товару.

Крім того, на переконання суду є безпідставними посилання представників позивача про залучення третіх осіб до процесу зберігання та під транспортування товарів від контрагентів до позивача, оскільки в такому випадку такі господарські операції повинні бути підтверджені відповідними документами. Однак такі позивачем також не надані. Вказане також свідчить про фіктивність операцій позивача із його контрагентами.

Також суд критично оцінює посилання представника позивача про наявність у ФОП ОСОБА_5 автомобіля Mitsubishi L200, яким позивач міг здійснювати перевезення придбаних у контрагентів товарів.

Судом встановлено, що відповідно до технічних характеристик автомобіля Mitsubishi L200 2007 року випуску, вантажопідйомність останнього складає до 895 кг.

Так беручи до уваги об'єм та кількість товарів, що підлягали транспортуванню, та технічні характеристики наявного у позивача автомобіля, суд критично оцінює доводи представника позивача про можливість перевезення придбаних у контрагентів позивача товарів вказаним транспортним засобом.

Надаючи оцінку факту переміщення товарів в просторі, суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до рахунок - фактуру №1612 від 16.12.2010 року, накладну №1612 від 16.12.2010 року та податкову накладну №1612 від 16.12.2010 року (а.с.89-91, т.1) оформлених між позивачем та ПП "Дніпрогалбуд", 16.12.2010 року в силу видаткової накладної №108/3 та податкової накладної №108/3 передана позивачем агрофірмі "Серпень".

Проте, суд надавши оцінку вказаним обставинам, вважає об'єктивно неможливим факт передання позивачу товару в м. Дніпродзержинську та передання його третій особі в м. Вінниці 16.12.2010 року в силу віддаленості вказаних міст, та необхідності часу на завантаження - розвантаження товару та його транспортування.

Необхідно зазначити про відсутність персоналу, основних фондів, у тому числі необхідного для перевезення великого об'єму товарів транспортних засобів для перевезення, приміщень для зберігання товарів не тільки у позивача, а й у його контрагентів, зокрема у ТОВ "Креата", ТОВ "НТЦ "Сінергія", ТОВ "П'ятий фактор", ТОВ "Енерготехінжирінг".

Так, відповідно до службової записки ВПМ Козятинської ОДПІ від 28.04.2011 року №840/26-31-02 у ТОВ "НТЦ "Сінергія", ТОВ "Креата", ТОВ "П'ятий фактор", ТОВ "Енерготехінжирінг" відсутні офісні приміщення, трудові ресурси, складські приміщення, виробниче обладнання, сировина та матеріали для здійснення основного виду діяльності.

Відсутність транспортних засобів у ТОВ "НТЦ "Сінергія", ТОВ "Креата", ТОВ "П'ятий фактор", ТОВ "Енерготехінжирінг" підтверджується також довідкою Дніпродзержинського ВРЕВ №923 від 22.04.2011 року та довідкою територіального управління в Дніпропетровській області за № 04-14/908 від 10.05.2011 року.

Суд наголошує, що з метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість належить з'ясовувати факт руху активів у процесі здійснення господарської операції.

Разом з тим, жодним первинних документів, зберігання, транспортування, тобто первинних документів, що можуть підтвердити факт переміщення товарів в просторі позивачем суду не надано, що в сукупності іншими доказами свідчить про формальний характер здійснених господарських операцій.

Водночас, суд звертає увагу, що операції пов'язані із купівлею - продажм нафтопродуктів (в конкретному випадку дизельного палива) має певні особливості.

Так, Порядок та особливості проведення господарських операцій із нафтопродуктами регламентовано Інструкцією про порядок приймання, транспортування, зберігання відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, затвердженою спільним наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв'язку України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20.05.2008 року № 281/171/578/155, зареєстрованого в Міністерстві юстиції 02.09.2008 за № 805/15496 (надалі -Інструкція).

Ця Інструкція встановлює єдиний порядок організації та виконання робіт, пов'язаних з прийманням, транспортуванням, зберіганням, відпуском та обліком товарної нафти (далі - нафта) і нафтопродуктів. Вимоги цієї Інструкції є обов'язковими для всіх суб'єктів господарювання (підприємств, установ, організацій та фізичних осіб - підприємців), що займаються хоча б одним з таких видів економічної діяльності, як закупівля, транспортування, зберігання і реалізація нафти і нафтопродуктів на території України.

Згідно вимог вказаної Інструкції перевезення нафтопродуктів оформлюється ТТН форми № 1-ТТН (нафтопродукт) затверджена Додатком 3 до цієї ж Інструкції.

Бланки ТТН на підприємстві є документами суворої звітності. У ТТН оператор зазначає номер резервуара, з якого відпущено нафту або нафтопродукт, розписується в ній і здає для оформлення. У ТТН зазначаються найменування, марка та вид нафти або нафтопродукту, об'єм, маса, густина і температура, за якої визначалась густина, а також дата і час виїзду автоцистерни з підприємства. Заміну однієї марки та виду нафти або нафтопродукту іншою або дописування у ТТН нових найменувань і марок нафтопродуктів заборонено. На відпущені нафту або нафтопродукти за заданою дозою на автоматизованих системах наливання ТТН оформлюється після завершення наливання за фактичними показниками лічильних механізмів.

Як встановлено в ході судового розгляду при оформленні господарських операцій між позивачем та ТОВ "НТЦ "Сінергія" з поставки дизельного палива товарно - транспортні накладні форми № 1-ТТН (нафтопродукт) не складалися.

Вказане свідчить про безтоварний характер здійснюваних позивачем господарських операцій.

Отже, зважаючи на відсутність первинних документів, що підтверджують рух товарів, їх переміщення в просторі, а також технічну можливість зберігання, транспортування товару, як у позивача так і у його контрагентів, суд доходить висновку про фіктивний характер операцій, що укладені між ними у період за який проводилась перевірка.

Надаючи оцінку встановленим обставинам суд бере до уваги, правову позицію Верховного Суду України висловлену у постанові від 27.03.2012 року (справа № 21-737во10). Зокрема у вказаному рішенні Верховний Суд України зазначив, що про необґрунтованість податкової вигоди можуть також свідчити підтверджені доказами доводи податкового органу, зокрема про наявність таких обставин:

неможливість реального здійснення платником податків зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності;

відсутність необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності у зв'язку з відсутністю управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів;

відсутність первинних документів обліку.

Отже, беручи до уваги усі зазначені вище відомості про обставини можливих господарських взаємовідносин позивача із його контрагентами, суд погоджується із висновками контролюючого органу про їх безтоварний характер, а тому такі не можуть бути підставою для формування як податкового кредиту так і валових витрат позивача.

Водночас позивач зазначив, що вказані товари придбавались для використання їх в своїй господарській діяльності та в подальшому були реалізовані. Суд не заперечує можливості проведення певних господарських операцій із визначеними контрагентами позивача. Однак відсутність оформлених первинних документів, позбавляють суд можливості ідентифікувати товар, як такий, що придбаний на підставі рахунку-фактури від 13.10.2010 року №13/10-1 та від 18.10.2010 року №18/10-1та в подальшому реалізований іншим контрагентам.

Тому на переконання суду, операції які стали предметом перевірки, не підтвердженні належними первинними документами та не можуть вважатися такими, що мали реальний характер.

При цьому, наявність у позивача податкових накладних, виданих контрагентом, за умови встановлення судом факту нездійснення самої господарської операції, не є підставою для віднесення зазначених у цих накладних сум до податкового кредиту. Вказаний висновок викладений у постанові Верховного Суду України №21-425во10 від 07.02.2012 року.

Крім того, від імені ТОВ "Профітбуд", ПП "Дніпрогалбуд", ТОВ "Енерготехінжирінг" як посадова особа вказаних товариств діяв ОСОБА_6

Відповідно до інформації, яка надана ВПМ ДПІ у м. Дніпродзержинську 30.03.2011 року СВ ПМ ДПІ у м. Дніпродзержинську порушено КС № 99114405/1 за ознаками злочину передбаченого ст. 205 КК України "фіктивне підприємництво" у відношенні невстановлених осіб, які діючі в м. Києві та м. Дніпродзержинську в період другого півріччя 2010 року, з метою прикриття незаконної діяльності по документальному оформленні безтоварних операцій, ухилення від сплати податків та конвертації грошових коштів перереєстрували на громадянина ОСОБА_7 ряд підприємств в тому числі TOB "Профітбуд", ПП "Дніпрогалбуд", ТОВ "Енерготехінжирінг".

В ході розслідування кримінальної справи ОСОБА_7 вказав на не причетність до здійснення фінансово-господарської діяльності від імені TOB "Профітбуд" та повідомив, що підприємство зареєстровано на його ім'я за винагороду.

Фактично, відношення до функціонування суб'єкта господарювання він не мав, участі в фінансово-господарські діяльності не брав, первинний бухгалтерських та податкових документів не підписував.

На переконання суду, податкові накладні, які стали підставою для формування податкового кредиту, виписані від імені осіб, які заперечують свою участь у створенні та діяльності контрагентів платника податків, зокрема й у підписанні будь-яких первинних документів, не можуть вважатися належно оформленими та підписаними повноважними особами звітними документами, які посвідчують факт придбання товарів, робіт чи послуг, а тому віднесення відображених у них сум ПДВ до податкового кредиту є безпідставним. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України № 21-887а15 від 22.09.2015 року.

При досліджені обставин господарських операцій позивача із TOB "Креата" суд бере до уваги, що усі документи від імені TOB "Креата" підписані директором ОСОБА_8

Також, згідно вироку Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 01.08.2012 року по справі № 415/5942/12 (номер провадження 1/415/509/12) директора товариства з обмеженою відповідальністю «Креата» ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні злочинів передбачених ч. 3 ст.212, ч.1 ст. 366, ч.1 ст. 209 Кримінального кодексу України.

Вироком у справі встановлено, що засуджений перебуваючи на посаді директора товариства з обмеженою відповідальністю «Креата» в період з 01.04.2010 року по 01.01.2011 року вчинив ряд злочинів, а основною метою його діяльності було ухилення від сплати податків, легалізація (відмивання) грошових коштів та іншого майна, здобутих злочинним шляхом. Крім того, ряд операцій здійсненних TOB "Креата" із своїми контрагентами носили безтоварний характер та були фіктивними.

Наведені обставини, додатково підтверджують доводи відповідача у справі про безтоварний характер відносин між позивачем із його контрагентами.

Беручи до уваги вищенаведене, суд доходить висновку, що податкове повідомлення - рішення № від 20.06.2011 року прийняте у відповідності до норм податкового законодавства та скасуванню не підлягає.

Визначаючись щодо правомірності прийнятого Козятинською ОДПІ податкового повідомлення - рішення № від 20.06.2011 року, яким позивачу збільшено податкове зобов'язання по податку з доходів фізичних осіб в сумі 1282397,12 грн., суд окрім обставин, оцінка яким надана вище, виходить з наступного.

В акті перевірки податковим ревізором зазначено, що перевіркою повноти визначення валових витрат за період з 01.07.2010 року по 31.12.2010 року встановлено їх завищення на загальну суму 8229734,38 грн., у тому числі за ІІ квартал 2010 року - 3120660,68 грн. та за ІV квартал 2010 року - 5109073,70 грн.

До таких висновків податковий ревізор-інспектор дійшов, встановивши, що операції з купівлі-продажу за участю ТОВ "Профітбуд", ПП "Дніпрогалбуд", ТОВ "НТЦ"Сінергія", ТОВ "Креата", ТОВ "П'ятий фактор", ТОВ "Енерготехінжиніринг", ПП "Літин Агробуд" та ФОП ОСОБА_5 - це здійснені операції і з товаром, який не придбавався, а тому не спричинили реального настання правових наслідків. Крім того, в акті перевірки зазначено про не підтвердження валових витрат платіжними документами (банківськими виписками, чеками) при придбанні товарно-матеріальних цінностей від постачальників.

Також податковим органом зазначено, що позивачем не надано до перевірки будь-яких платіжних документів щодо підтвердження валових витрат за ІІІ квартал 2010 року за придбані товарно-матеріальні цінності на загальну суму 227469,68 за придбані товарно-матеріальні цінності від таких контрагентів як: ПП "Миролюбівське" на суму 143 380,43грн., ПРАТ "Калинівський ОМКЗ" - на суму 5485,65 грн., ПП "Мрія ПМ" на суму 34 675 грн., ТОВ "Синівські граніти" - на суму 43 928,60 грн.

За ІV квартал 2010 року перевіряючі зазначили про відсутність документального підтвердження валових витрат на загальну суму 1554649,63 грн. за придбані товарно-матеріальні цінності від таких контрагентів як: ПП "Атлант" на суму 40 262,87 грн.; ПОСП "Нападівське" на суму 134407,37 грн., ПП "Миролюбівське" на суму 140 760,42 грн., ПП "Павлівка" на суму 53333,33 грн, СТОВ "Агрофірма Вахнівка" на суму 139999 грн., ТОВ "Гостинне" на суму 172 441,67 грн, ТОВ "Ім.Черняхівського" на суму 453 733 грн, ФГ "Фавор ВГВ" на суму 138 565,42 грн.

Крім того, перевіряючі встановили, що до складу валових витрат в ІV кварталі 2010 року позивачем було віднесено валові витрати ІІІ кварталу 2010 року, не підтверджені будь-якими платіжними документами в сумі 281 146,55 грн. від таких контрагентів, як ПОСП "Нападівське" в сумі 116191,23 грн., СОК "Ім. І.Ганжі" в сумі 62 463,33 грн., ТОВ "Ім.Черняхівського" в сумі 91 610 грн. та ФГ "Еліта ОСОБА_9." в сумі 10 881,99 грн.

Приймаючи на основі акта перевірки податкове повідомлення-рішення, яким позивачу збільшено податкове зобов'язання по податку з доходів фізичних осіб, податковий орган виходив зі змісту аб.2 ч.1 ст. 13 Декрету Кабінету Міністрів України "Про прибутковий податок з громадян" від 26.12.1992 року, відповідно до якого оподатковуваним доходом вважається сукупний чистий доход, тобто різниця між валовим доходом (виручки у грошовій та натуральній формі) і документально підтвердженими витратами, безпосередньо пов'язаними з одержанням доходу. Якщо ці витрати не можуть бути підтверджені документально, то вони враховуються податковими органами при проведенні остаточних розрахунків за нормами, визначеними Головною державною податковою інспекцією України за погодженням з Міністерством економіки України та Державним комітетом України по сприянню малим підприємствам та підприємництву.

Надавши оцінку доводам позивача, суд погоджується із висновком податкового органу щодо визначеного податкового зобов'язання по податку з доходів фізичних осіб ОСОБА_5, оскільки такі висновки ґрунтуються на тих документах, які були надані позивачем під час перевірки. Тому суд вважає податкове повідомлення - рішення № від 20.06.2011 року таким, що скасуванню не підлягає.

Підсумовуючи суд наголошує, що касаційний суд скасовуючи рішення судів першої та апеляційної інстанції у цій справі дійшов висновку, що наявні в матеріалах справи докази беззаперечно є обов'язковими, але не вичерпними та констатував, що судами попередніх інстанцій не в повній мірі досліджено обставин, що підтверджують або спростовують реальність здійснення самих господарських операцій між позивачем та його контрагентами. Тобто Вищий адміністративний суд України констатував недостатність доказів, на які посилалися суди першої та апеляційної інстанції для висновку про незаконність оскаржуваних рішень

З метою здобуття додаткових доказів, судом ухвалою від 12.04.2016 року зупинялося провадження у справі та витребовувались додаткові матеріали. Отже, судом вживались необхідні заходи для отримання додаткових доказів у справі.

Однак, на адресу суду із Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області надішли лише копії вироків від 01.08.2012 року по справі № 415/5942/12 (номер провадження 1/415/509/12) стосовно директора товариства з обмеженою відповідальністю «Креата» ОСОБА_10 та від 15.09.2011 року по справі № 1-648/11 стосовно директора приватного підприємства «Дніпротехенергострой» ОСОБА_11 Інших доказів, які б підтверджували позицію позивачав органи, яким адресована ухвала, не надали.

При цьому представник позивача зазначив, що такі мають важливе значення для вирішення справи та вилучені на підставі протоколу виїмки від 01.08.2011 року. Проте, вказані доводи судом оцінюються критично, оскільки фактично більшість із вказаних представником позивача первинних документів наявні в матеріалах справи.

Щодо посилань позивача на неможливість надання додаткових документів у зв'язку із їх виїмкою, то такі суд оцінює критично із наступних мотивів.

Судом оглянуто протокол виїмки та встановлено, що виїмка проводилась 01.08.2011 року.

Водночас, документальна планова виїзна перевірка ФОП ОСОБА_5 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства Козятинською ОДПІ була проведена період з 29.04.2011 року по 24.05.2011 року. Таким чином. виїмка проводилася після перевірки, тому вилучені документи податковим органом під час проведення перевірки аналізувалися, що підтверджує у своїх поясненнях представник відповідача.

Крім того, копії тих документів, які були вилучені містяться в матеріалах справи. Також суд, враховує і те, що із змісту протоколу виїмки не встановлено, що серед вилучених документів є ті, які підтверджують транспортування, зберігання товару та розрахунки позивача за придбаний товар.

Враховуючи вказане, висновки акта перевірки щодо вчинення правочинів, які не спрямовані на реальне настання наслідків, що обумовлені ними по операціях позивача з ТОВ "Профітбуд", ПП "Дніпрогалбуд", ТОВ "НТЦ "Сінергія", ТОВ "Креата", ТОВ "П'ятий фактор", ТОВ "Енерготехінжирінг", ПП "Літин Агробуд", не спростовується наданими документами та дослідженими обставинами справи. Тому, оскаржувані податкові повідомлення - рішення № від 20.06.2011 року та № від 20.06.2011 року прийняті за наявності як законних так і фактичних підстав, та скасуванню не підлягають.

Питання щодо розподілу судових витрат вирішено судом відповідно до положень статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

у задоволенні вимог адміністративного позову відмовити.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Богоніс Михайло Богданович