Справа № 826/22307/15
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2016-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

30 травня 2016 року № 826/22307/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Федорчука А.Б., суддів: Кобилянського К.М., Мазур А.С., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Південенерго"

до Державної архітектурно-будівельної інспекції України

про визнання протиправним та скасувати наказ від 26.05.2015 р. №441

На підставі ч. 4 ст. 122 КАС України, Суд розглядає справу у письмовому провадженні.

ВСТАНОВИВ:

Позивач, в особі Товариства з обмеженою відповідальністю "Південенерго" (надалі - Позивач), звернувся з позовом до Державної архітектурно-будівельної інспекції України (надалі - Відповідач) про визнання протиправним та скасувати наказ Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 26.05.2015 р. №441.

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначає, що у Відповідача були відсутні підстави для проведення перевірки, оскільки на час проведення перевірки діяв мораторій. Крім того, Позивач зазначає, що об'єкт, який підлягав перевірці є закінченим, а тому підстави для перевірки відсутні.

Представник відповідача проти позовних вимог заперечує в повному обсязі та надав суду заперечення на позовну заяву і матеріали на підставі яких було прийнято спірний Наказ.

Судом було прийнято рішення про розгляд справи в письмовому провадженні на підставі частини 4 статті 122 КАС України.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд м. Києва зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 03.06.2015 року TOB "Південенерго" отримало направлення на здійснення позапланової перевірки від 02.06.2015 року №263, що проводитиметься з 03 по 09 червня 2015 року головним державним інспектором управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Херсонській області (надалі - Направлення №263).

У Направленні №263 зазначено, що перевірка буде проводитись відповідно до наказу Державної архітектурно-будівельної інспекції України №422 від 21.05.2015 р.

З наявної в матеріалах справи копії Наказу №441 від 26.05.2015 р. вбачається, що даний Наказ прийнятий відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", керуючись постановою Кабінету Міністрів України від 13.08.2014 р. №408 "Питання запровадження обмежень на проведення перевірок державними інспекціями та іншими контролюючими органами", на підставі постанови старшого слідчого СУ УМВС України в Херсонській області Ситниченко Т.М. про призначення перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності за матеріалами кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000821.

Повно та всебічно дослідивши наявні матеріали справи, а також норми чинного законодавства, Суд прийшов до висновку про необґрунтованість позовних вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до положень Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" державний архітектурно-будівельний контроль - це сукупність заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 41 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" Державний архітектурно-будівельний контроль - сукупність заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил. Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 року N 553 затверджений Порядок здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, який визначає процедуру здійснення заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил та ліцензійних умов провадження господарської діяльності, пов'язаної з будівництвом об'єкта архітектури, який за складністю архітектурно-будівельного рішення та (або) інженерного обладнання належить до IV і V категорії складності (далі - Порядок N 553).

За змістом ст. 4 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" позивач є суб'єктом містобудування.

Пунктом 1 Порядку N 553 встановлено, що Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється Держархбудінспекцією та її територіальними органами (далі - інспекції).

Відповідно до пунктів 3, 4, 5 Порядку N 553 державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється посадовими особами інспекцій відповідно до їх посадових інструкцій та функціональних повноважень. Посадові особи інспекцій мають службові посвідчення встановленого зразка, форма якого затверджується Мінрегіоном, а також особистий штамп із зазначенням номера і найменування інспекції, яку вони представляють. Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється за територіальним принципом (у межах областей) у порядку проведення планових та позапланових перевірок.

Суд звертає увагу, що на Відповідача розповсюджується дія Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" від 05.04.2007 року № 877-V (надалі - Закон № 877-V).

Відповідно до ч.1, 2 ст. 7 Закону № 877-V, для здійснення планового або позапланового заходу орган державного нагляду (контролю) видає наказ, який має містити найменування суб'єкта господарювання, щодо якого буде здійснюватися захід, та предмет перевірки. На підставі наказу оформляється посвідчення (направлення) на проведення заходу, яке підписується керівником або заступником керівника органу державного нагляду (контролю) (із зазначенням прізвища, ім'я та по батькові) і засвідчується печаткою.

У відповідності до ч. 2 Постанови КМУ від 13.08.2014 року №408 про "Питання запровадження обмежень на проведення перевірок держаними інспекціями та іншими контролюючими органами", надання дозволу на проведення перевірок підприємств, установ, організацій, фізичних осіб - підприємців не потребується у разі, коли такі перевірки проводяться за рішенням суду, на вимогу службових осіб у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України.

Суд звертає увагу, що в даному випадку не потрібно дозволу КМ України на перевірку, оскільки дана перевірка призначалася в рамках Кримінально-процесуального кодексу України.

У відповідності до ч. 3 ст. 9 Кримінального процесуального кодексу України (надалі - КПК України), Закони та інші нормативно-правові акти України, положення яких стосуються кримінального провадження, повинні відповідати цьому Кодексу. При здійсненні кримінального провадження не може застосовуватися закон, який суперечить цьому Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Частина сьома статті 110 КПК України встановлює, що постанова слідчого, прокурора, прийнята в межах компетенції згідно із законом, є обов'язковою для виконання фізичними та юридичними особами, прав, свобод чи інтересів яких вона стосується.

Винесення наказу №441 від 26.05.2015 року здійснено на підставі ч.1 ст. 7 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності"; Постанови КМУ від 13.08.2014 року №408 про "Питання запровадження обмежень на проведення перевірок держаними інспекціями та іншими контролюючими органами" та постанови слідчого СУ УМВС України в Херсонській області від 20.04.2015 року.

Судом встановлено, що підставою для проведення перевірки Управлінням ДАБІ у Херсонській області і видачі направлення на здійснення позапланової перевірки №263 від 02.06.2015 року був наказ ДАБІ № 441 від 26.05.2015 року та постанова слідчого СУ УМВС України в Херсонській області від 20.04.2015 року.

З аналізу матеріалів справи та норм права, Суд приходить до висновку, що Відповідач правомірно керувався постановою Кабінету Міністрів України від 9 липня 2014 року №294 "Про положення про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України"; постановою кабінету Міністрів України від 23.05.2011 року №553 "Про затвердження Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю" при прийнятті спірного Наказу.

Суд вважає помилковим посилання Позивача на порушення Відповідачем Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" стосовно неотримання дозволу Кабінету Міністрів України на проведення перевірки, оскільки перевірку призначено в рамках Кримінально-процесуального кодексу України.

Крім того, Суд звертає увагу, що в разі, якщо Позивач не погоджується з Постановою слідчого СУ УМВС України в Херсонській області від 20.04.2015 року про призначення позапланової перевірки дотримання законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил ТОВ "Південенерго", то в даному випадку, останній не позбавлений права оскаржити дії слідчого, згідно КПК України.

Враховуючи вищевикладене, Суд приходить до висновку, що позовні вимоги Позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Аналогічна позиція викладена в Ухвалі Вищого адміністративного суду України від 24 грудня 2015 р. по справі К/800/43950/15.

Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням викладеного, суд приходить висновків про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 69-71, 94, 122, 160-165, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позовних відмовити повністю.

Відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова набирає законної сили після закінчення строку для її апеляційного оскарження. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий суддя А.Б. Федорчук

Судді К.М. Кобилянський

А.С. Мазур