Справа № П/811/205/16
Суддя: Р.В. Жук
Дата ухвалення: 2016-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

27 травня 2016 року справа № П/811/205/16

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Жука Р.В., за участю секретаря Бондар Я.Г. та представників:

позивача : не зявились;

відповідача: не зявились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяви позивача про відкладення розгляду справи та зупинення провадження у справі

за позовомФізичної особи підприємця ОСОБА_1
доКіровоградської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області
проскасування податкового повідомлення рішення, -
В С Т А Н О В И В:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 звернулась до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до Кіровоградської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області, в якому просить скасувати податкове повідомлення рішення від 30 грудня 2015 року №, яким застосовано штрафну (фінансову) санкцію в розмірі 27000,00 грн.

Ухвалою суду від 04.03.2016 року відкрито провадження по справі та призначено судове засідання на 17.03.2016 року (а.с.2).

17.03.2016 року позивач в судове засідання не з'явилася, повноважного представника не направила. Про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлялась у встановленому приписами ст. 33 КАС України порядку (а.с.24).

29.03.2016 року від позивача через канцелярію суду надійшло клопотання за вхід. №3467/16 про зупинення провадження у справі на строк не менше 30 днів для надання додаткових доказів та пояснень (а.с.40).

Представник відповідача в судове засідання не з'явився. Про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлявся у встановленому приписами ст. 33 КАС України порядку (а.с.28).

З урахуванням викладеного, провадження по справі було зупинено до 28.04.2016 року (а.с.42).

28.04.2016 року позивач в судове засідання не з'явилася, повноважного представника не направила через канцелярію суду подала клопотання за вхід. №4896/16 про зупинення провадження у справі на строк не менше 30 днів для надання додаткових доказів та пояснень, а також у звязку з неможливістю прийняти участь у засіданні (а.с.49).

Доказів поважності неявки в судове засідання на 28.04.2016 року позивач суду не надала.

З урахуванням викладеного, провадження по справі було зупинено до 17.05.2016 року (а.с.59).

17.05.2016 року позивач в судове засідання не з'явилася, повноважного представника не направила через канцелярію суду подала заяву за вхід. №5523 про відкладення розгляду справи у звязку з перебуванням у іншому населеному пункті на призначений час судового засідання (а.с.66).

Доказів перебування в іншому населеному пункті та відсутності можливості зявитися в судове засідання 17.05.2016 року разом з заявою та на наступне судове засідання 27.05.2016 року надано не було.

27.05.2016 року позивач в судове засідання не з'явилася, повноважного представника не направила через канцелярію суду подала заяви за вхід. №6038 та №6039 про зупинення провадження у справі днів для надання додаткових доказів та пояснень і відкладення розгляду справи у звязку з перебуванням у іншому населеному пункті на призначений час судового засідання (а.с.72-73).

Доказів перебування в іншому населеному пункті та відсутності можливості зявитися в судове засідання 27.05.2016 року разом з заявою суду надано не було.

За вказаних обставин, суд зазначає наступне.

Нормою п. 1 ч. 3 ст. 49 КАС України особам які беруть участь у справі надано право знати про дату, час і місце судового розгляду справи, про всі судові рішення, які ухвалюються у справі та стосуються їхніх інтересів.

При цьому частиною 2 ст. 49 КАС України передбачено, що особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Право особи на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи кореспондує обов'язок суду повідомити чи викликати її.

Суд вважає за необхідне зазначити, що остаточно поважність причин неприбуття сторони оцінюється судом у кожному конкретному випадку з метою визначення правових наслідків такого неприбуття. Так, поважними причинами можуть бути визнані: захворювання, що перешкоджає з'явитися до суду, відрядження тощо, що підтверджується відповідними доказами.

Так, причини неприбуття слід визнавати неповажними, якщо за таких причин особа мала реальну можливість прибути в судове засідання або надіслати свого представника. Тож поважність причин неприбуття є оціночною категорією, яка залежить від конкретних обставин, тому про вирішення цього питання суд постановляє вмотивовану ухвалу .

До поважних причин можуть бути віднесені такі обставини, дії, явища, які не залежать від волі особи, відносно якої вони виникли. Внаслідок таких обставин, особа не має змоги належним чином виконувати покладені на неї обов'язки.

Суд також звертає увагу на той факт, що позивачем з моменту відкриття провадження до винесення ухвали, допускалися зловживання правом на процесуальному рівні. Доказів щодо відсутності можливості бути присутнім в судових засіданнях суду надано не було.

З цього приводу суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Зловживання правом - така форма реалізації права всупереч з його основним призначенням без порушення конкретних юридичних заборон та в межах наданого особі права, застосовуючи яку суб'єкт наносить шкоду (умисно або необережно) іншим учасникам суспільних відносин.

Зловживання правом як особливий тип правопорушення, що його вчиняє уповноважена особа при здійсненні належного їй права із використанням недозволених конкретних форм у межах дозволеного законом загального типу поведінки.

Також, суд вважає що згідно приписів чинного законодавства сторони процесу повинні добросовісно виконувати свої права та обов'язки.

Добросовісність (лат. bona fides) розуміється, як самостійний правовий принцип, як презумпція, як вказівка на винність або об'єктивну протиправність діяння. В цілому, під добросовісністю варто розуміти прагнення суб'єкту до правомірності власної правової поведінки, її соціальної нешкідливості, юридичної досконалості способу досягнення поставленої мети.

З урахуванням визначених правових аспектів, суд вважає, що позивачем по справі допущені неоднарозові зловживання правом, що знайшло своє підтвердження у матеріалах справи та суперечить принципам адміністративного судочинства України, а отже, повинно бути припинено законодавчо встановленими інструментами.

При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов'язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа ОСОБА_2 проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Також, слід зазначити, що згідно вимог статті 122 КАС України, адміністративна справа має бути розглянута і вирішена протягом розумного строку, але не більше місяця з дня відкриття провадження у справі, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона по справі, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Судом враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнова проти України»).

Більше того, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема «Майстер проти України», «Субот проти України», «Крюков проти України», «Крат проти України», «Сокор проти України», «Кобченко проти України», «Шульга проти України», «Лагун проти України» суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.

Разом з тим суд зазначає, що підстави та строки для зупинення провадження у справі передбачені приписами ст. 156 КАС України.

Стаття визначає підстави та строки для обов'язкового зупинення провадження у справі та для випадків, коли суд має право зупинити провадження у справі.

Частина перша статті встановлює вичерпний перелік підстав, за яких суд зобов'язаний зупинити провадження. Судом зі змісту заяви про зупинення провадження вбачається, що вона не містить визначених Законом підстав щодо обовязкового зупинення провадження.

Частина друга статті встановлює перелік факультативних підстав зупинення провадження, тобто підстав, за яких суд не зобов'язаний, а лише має право зупинити провадження.

Пунктом 4 вищезазначеної частини передбачено, що суд має право зупинити провадження у справі за наявності інших причин за обґрунтованим клопотанням сторони.

Виходячи з положень цієї статті суд зазначає, що клопотання обов'язково має бути обґрунтованим, а процесуальні дії, про вчинення яких просить сторона, повинні сприяти правильному вирішенню справи.

Як вбачається з матеріалів справи, суд з часу відкриття провадження у справі двічі зупиняв провадження у справі та двічі відкладав розгляд справи для надання позивачем додаткових доказів та пояснень. В поданій заяві позивач в третє просить зупинити провадження для надання додаткових доказів та пояснень. При цьому позивач не обґрунтовує дану заяву та не зазначає, які саме докази має намір подати і чому не мала можливості їх надати під час попередніх зупинень проваджень у справі.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заяв про відкладення розгляду справи та зупинення провадження у справі, оскільки має місце необґрунтованість, повторна неявка позивача у судове засідання без поважних причин та відсутність відповідних доказів на підтвердження викладених обставин.

Керуючись ст.ст. 9, 156, 160, 165, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяв Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі та про відкладення розгляду справи відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Р.В. Жук