Справа № 825/123/15-а
Суддя: Калашнікова О.В.
Дата ухвалення: 2016-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2016 року м. Київ К/800/20303/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючої: Калашнікової О.В.,

Суддів: Васильченко Н.В.,

Леонтович К.Г.

секретар судового засідання - Коцюрба В.М.

за участю

представника позивача - Дубіна В.І.

представника відповідача - Мужикова Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за касаційною скаргою Чернігівської обласної державної адміністрації на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 15 квітня 2015 року у справі за позовом Козелецького районного дочірнього агролісогосподарського спеціалізованого підприємства "Козелецьрайагролісгосп" до Чернігівської обласної державної адміністрації про визнання дій протиправними та зобов'язання надати дозвіл, -

в с т а н о в и л а:

Козелецьке районне дочірнє агролісогосподарське спеціалізоване підприємство "Козелецьрайагролісгосп" звернулося в суд з позовом до Чернігівської обласної державної адміністрації, в якому просило: визнати протиправними дії відповідача, виражені у відмові в наданні дозволу на розробку проекту відведення земельних ділянок лісового фонду орієнтовною площею 14 333,6 га. для реєстрації права держави на землях лісового фонду за межами населених пунктів та права постійного користування цими землями ДП "Козелецьрайагролісгосп"; зобов'язати відповідача надати дозвіл на розробку проекту відведення земельних ділянок лісового фонду орієнтовною площею 14 333,6 га. для реєстрації права держави на землях лісового фонду за межами населених пунктів та права постійного користування цими землями ДП "Козелецьрайагролісгосп"; зобов'язати відповідача надати суду звіт про виконання судового рішення протягом 30 календарних днів з моменту набрання рішення законної сили.

Позовні вимоги мотивовано тим, що для реєстрації (посвідчення) права постійного користування земельними ділянками лісового фонду, керуючись статтею 123 Земельного кодексу України, Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності", позивач листом від 21.11.2014 року № 278 звернувся до Чернігівської обласної державної адміністрації із клопотанням про надання дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення лісового господарства та оформлення відповідних правовстановлюючих документів, що посвідчують право постійного користування. Проте, листом від 26.12.2014 року №06-05/5479 Чернігівською обласною державною адміністрацією у наданні такого дозволу було безпідставно відмовлено.

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2015 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 15 квітня 2015 року, позов задоволено частково: визнано протиправними дії Чернігівської обласної державної адміністрації щодо відмови в наданні дозволу на розробку проекту відведення земельних ділянок лісового фонду орієнтовною площею 14 333,6 га. для ведення лісового господарства на території Козелецького району. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з оскаржуваними судовими рішеннями, Чернігівська обласна державна адміністрація звернулася до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, у якій просить їх скасувати та відмовити у позові.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанцій, пунктом 1 рішення Чернігівської обласної ради від 27.03.2001 року "Про надання в постійне користування земель лісового фонду" надано земельні ділянки лісового фонду, які були у користуванні колективних сільськогосподарських підприємств, що припинили своє існування в процесі реформування, і належать до земель запасу, в постійне користування підприємствам для ведення лісового господарства. Зокрема згідно з пунктом 7 додатку № 1 до рішення від 27.03.2001 року, загальна площа земельних ділянок, що надаються Козелецькому районному дочірньому агролісогосподарському спеціалізованому підприємству "Козелецьрайагролісгосп" у постійне користування становить 14 333,6 га.

Пунктом 3 вказаного рішення доручено районним радам видати підприємствам, яким надаються земельні ділянки лісового фонду, державні акти на право постійного користування землею.

Для реєстрації (посвідчення) права постійного користування вказаними земельними ділянками лісового фонду, керуючись статтею 123 Земельного кодексу України, позивач листом від 21.11.2014 року № 278 звернувся до Чернігівської обласної державної адміністрації з клопотанням про надання дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення лісового господарства та оформлення відповідних правовстановлюючих документів, що посвідчують право постійного користування.

Проте, листом від 26.12.2014 року №06-05/5479 Чернігівською обласною державною адміністрацією у наданні такого дозволу було відмовлено.

Задовольняючи позов частково, суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що відповідач в межах спірних відносин діяв з порушенням норм законодавства. В той же час судами зазначено про неможливість перебирання на себе повноважень інших органів влади, у зв'язку з чим вимоги про зобов'язання відповідача надати дозвіл на розробку проекту відведення земельних ділянок задоволенню не підлягають.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, виходячи з наступного.

Згідно з статтею 116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Відповідно до статті 125 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Частиною третьою статті 123 Земельного кодексу України визначено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Забороняється відмова у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, місце розташування об'єктів на яких погоджено відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування згідно із статтею 151 цього Кодексу.

Відповідно до п. 6 Перехідних положень Закону України, від 06.09.2012 року № 5245-VI "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності», що набув чинності з 01.01.2013 року у разі якщо відомості про земельні ділянки, зазначені у пунктах 3 і 4 цього розділу, не внесені до Державного реєстру земель, надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, що є підставою для державної реєстрації таких земельних ділянок, а також її затвердження здійснюються: у межах населених пунктів - сільськими, селищними, міськими радами; за межами населених пунктів - органами виконавчої влади, які відповідно до закону здійснюють розпорядження такими земельними ділянками.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, рішенням 15 сесії 23 скликання Чернігівської обласної ради від 27.03.2001 року "Про надання у постійне користування земель лісового фонду" ДП "Козелецьрайагролісгосп" надано земельні ділянки лісового фонду, які були у користуванні колективних сільськогосподарських підприємств, що припинили своє існування в процесі реформування, і належать до земель запасу, в постійне користування підприємствам для ведення лісового господарства. У відповідності до Додатку №1 до даного рішення загальна площа земельних ділянок, що надаються у постійне користування позивачу склала 14333,6 га.

До прийняття вказаного рішення, дане питання було узгоджене з Чернігівським обласним управлінням земельних ресурсів, Чернігівським державним лісогосподарським об'єднанням "Чернігівліс", Козелецькою районною радою, Козелецькою районною державною адміністрацією, Козелецьким районним відділом земельних ресурсів.

Пунктом 3 рішення доручено районним радам видати підприємствам, яким надаються ділянки лісового фонду, державні акти на право постійного користування землею.

Для забезпечення виконання даного пункту ДП "Козелецьрайагролісгосп" (замовник) за дозволом Козелецької районної державної адміністрації (розпорядження від 30.04.2004 року №198) було укладено договір №01_2007-НТП з ПП "Руслана" (виконавець) на створення науково-технічної продукції на право користування вказаною землею. На виконання договору від 05.01.2005 року, укладеного між Чернігівським обласним спеціалізованим комунальним агролісогосподарським підприємством "Чернігівоблагроліс" (замовник) та Українським державним проектним лісовпорядним виробничим об'єднанням, останнім виконані польові лісовпорядні роботи по вищевказаним ділянкам. В розроблених проектах лісовпорядкування, планів лісонасаджень ДП "Козелецьрайагролісгосп" (лісовпорядкування 2005 року) надана якісна і кількісна характеристика кожної лісової ділянки, комплексна оцінка ведення лісового господарства, що підтверджує також використання таких ділянок у відповідності до господарській діяльності позивача.

Крім того, рішення від 27.03.2011 року, яким надано ДП "Козелецьрайагролісгосп" в постійне користування для ведення лісового господарства земельні ділянки лісового фонду на території Козелецького району загальною площею 14333,6 га, на даний час чинне та ніким не скасовано.

З огляду на наведене, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що Чернігівською обласною державною адміністрацією протиправно відмовлено в розгляді заяви про надання дозволу на розробку проекту відведення земельних ділянок лісового фонду орієнтовною площею 14 333,6 га. для ведення лісового господарства у встановленому законом порядку, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Відносно позовних вимог про зобов'язання відповідача надати дозвіл на розробку проекту відведення земельних ділянок лісового фонду орієнтовною площею 14 333,6 га., судами обґрунтовано зазначено про відсутність підстав для задоволення позову цій частині, оскільки суд не може підміняти уповноважений орган, та фактично перебирати на себе повноваження, які належать до компетенції такого суб'єкта владних повноважень.

Щодо вимог про зобов'язання відповідача надати суду звіт про виконання судового рішення протягом 30 календарних днів з моменту набрання рішення законної сили, то як вірно зазначено судами, згідно з статтею 267 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. Тобто, встановлення такого зобов'язання є правом, а не обов'язком суду, а в межах спірних відносин підстави для такого зобов'язання відсутні.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За правилами частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 221, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Чернігівської обласної державної адміністрації залишити без задоволення.

Постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 15 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, встановленими статтями 237, 238, 239-240 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: