Справа № 419/654/16-а
Суддя: Іванова О. М.
Дата ухвалення: 2016-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 419/654/16-а
Провадження № 2-а/419/7/2016
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2016 року Новоайдарський районний суд Луганської області

у складі: головуючого судді - Іванової О.М.,

при секретарі Краснопольському С.В.,

за участю: представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 соціального захисту населення Новоайдарської районної державної адміністрації про встановлення додаткового строку для подання заяви для призначення допомоги при народженні дитини, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулась до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_3 соціального захисту населення Новоайдарської районної державної адміністрації про встановлення додаткового строку для подання заяви для призначення допомоги при народженні дитини, посилаючись на те, що 04.11.2014 року вона народила доньку ОСОБА_4. У звязку з тим, що з 28.07.2005 року, вона постійно проживала за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, вона змушена була проживати на території непідконтрольної українській владі. Однак подальше проживання на зазначеній території є небезпечним для її життя та здоровя та погрожувало життю її дитини, через що вона була змушена переміститися до смт. Новоайдар Луганської області. 10.02.2016 року позивачка звернулася до ОСОБА_3 соціального захисту населення Новоайдарської РДА з заявою про надання допомоги при народженні дитини, але листом №873 від 12.02.2016 року позивачці було відмовлено в наданні допомоги при народженні дитини, оскільки вона пропустила дванадцяти місячний строк для звернення з заявою про призначення допомоги при народженні дитини.

На підставі викладеного ОСОБА_2 звернулася до суду за захистом своїх прав з адміністративним позовом про встановлення додаткового строку для подання заяви для призначення допомоги при народженні дитини.

Представник позивача ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити в повному обсязі.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3 соціального захисту населення Новоайдарської районної державної адміністрації ОСОБА_1, позовні вимоги не визнав, просив відмовити у їх задоволенні, посилаючись на безпідставність вимог, у зв`язку з пропуском встановленого ст. 11 ЗУ «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» дванадцяти місячного строку для звернення з відповідною заявою.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до свідоцтва про народження серії І-ЕД № 318783, виданого 12.11.2014 року Артемівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луганського міського управління юстиції, згідно якого 04.11.2014 року в м. Луганськ народилася ОСОБА_4, в графі батьки зазначені: батько - ОСОБА_6, мати ОСОБА_2 (а.с.7).

10.02.2016 року позивачка звернулася до ОСОБА_3 соціального захисту населення Новоайдарської РДА з заявою про надання допомоги при народженні дитини (а.с.9), але листом №873 від 12.02.2016 року позивачці було відмовлено в наданні допомоги при народженні дитини, оскільки вона пропустила дванадцяти місячний строк для звернення з заявою про призначення допомоги при народженні дитини (а.с.10).

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми», громадяни України, в сім'ях яких виховуються та проживають неповнолітні діти, мають право на державну допомогу у випадках та на умовах, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Відповідно до ст. 10, 11 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми», допомога при народженні дитини надається одному із батьків дитини (опікуну), який постійно проживає разом з дитиною. Одноразова допомога, призначена опікуну, вважається власністю дитини. Допомога батькам при народженні дитини призначається на підставі свідоцтва про народження дитини. Орган праці та соціального захисту населення за місцем проживання одного з батьків, з яким постійно проживає дитина, має право отримувати від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій відомості, необхідні для призначення допомоги при народженні дитини. Допомога при народженні дитини призначається за умови, якщо звернення за її призначенням надійшло не пізніше 12-ти місяців з дня народження дитини.

Відповідно до п. 10, 11, 12 «Порядку призначення і виплати державної допомоги сімям з дітьми» затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 року № 1751, допомога при народженні дитини надається одному з батьків дитини, опікуну, які постійно проживають разом з дитиною, з метою створення належних умов для її повноцінного утримання та виховання. Для призначення допомоги при народженні дитини органу соціального захисту населення за умови предявлення паспорту або іншого документу, що посвідчує особу, подається копія свідоцтва про народження дитини (з предявленням оригіналу). Допомога при народженні дитини призначається за умови, що звернення за її призначенням надійшло не пізніше ніж через 12 календарних місяців після народження дитини.

Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», Україна вживає всіх необхідних заходів щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території. Україна зобов'язується підтримувати і забезпечувати економічні, фінансові, політичні, соціальні, інформаційні, культурні та інші зв'язки з громадянами України, які проживають на тимчасово окупованій території.

Відповідно до ч. 2 ст. 17 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», Україна зобов'язується вживати всіх можливих заходів, передбачених Конституцією та законами України, нормами міжнародного права, для якнайшвидшого звільнення території України від окупації, відновлення цілісності та суверенності держави, відновлення порушених внаслідок окупації прав і свобод людини і громадянина на всій території України.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними окупованої території.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВРУ №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобовязуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обовязки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Допомога при народженні дитини за своєю природою є допомогою самій дитині, а не її батькам, а тому не можна позбавити дитину благ, гарантованих їй державою. В даному випадку неможливість своєчасного звернення до органу, який здійснює призначення допомоги при народженні дитини, призвело до порушення інтересів саме дитини.

Відповідно до ст. 8 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими соціальними цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ч. 1, 7 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого, суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України. У разі відсутності закону, що регулює подібні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права).

З 09.02.2016 р. позивачка є особою, яка взята на облік, як внутрішньо переміщена особа, фактично проживає разом з дитиною в АДРЕСА_1 (а.с8).

На підставі викладеного, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки права дитини (громадянина України), яка покинула тимчасово окуповану територію гарантується державою, звернення за призначенням допомоги при народженні дитини не було можливим, пропущення строку звернення за допомогою у встановлений законом строк викликано поважними причинами, якими є окупація території України, а саме м. Луганська, де дитина була народжена та на якій під час її народження не діяли органи державної влади України.

На підставі наведеного, керуючись ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВРУ №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, ст.ст. 46, 52 Конституції України, ст.ст. 1, 10, 11 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми», ст.ст. 5, 9, 17, 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», ст.ст. 2, 4, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 69, 71, 94, 101, 102, 158, 160 - 163 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 соціального захисту населення Новоайдарської районної державної адміністрації про встановлення додаткового строку для подання заяви для призначення допомоги при народженні дитини задовольнити.

Поновити ОСОБА_2 встановлений ст.11 ЗУ «Про державну допомогу сімям з дітьми» строк для подання заяви про призначення допомоги при народженні дитини.

Визначити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, додатковий строк 2 (два) місяці для подання заяви про призначення допомоги при народженні дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 з дня набрання рішення законної сили.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції може бути подана до Донецького апеляційного адміністративного суду через Новоайдарський районний суд Луганської області протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у скороченому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України. Якщо було подано апеляційну скаргу, судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Головуючий (підпис) О.М. Іванова

З оригіналом згідно: суддя О. М. Іванова

Повний текст постанови виготовлено 21.06.2016 року.

Станом на 21.06.2016 року постанова не набрала чинності.