Справа № 607/5947/16-а
Суддя: Кунцьо С. В.
Дата ухвалення: 2016-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.06.2016 Справа №607/5947/16-а

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської областів складі:

головуючого: Кунцьо С.В.

з участю секретаря: Ліщинського О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до: Управління патрульної поліції у м. Львові Департаменту патрульної поліції

про: скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області із адміністративним позовом до відповідача Управління патрульної поліції у м. Львові Департаменту патрульної поліції, проскасування постанови в справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 870619 від 26 травня 2016 року.

Заявлені вимоги позивач мотивує тим, що 26 травня 2016 року інспектором роти №3 батальйону №1 УПП в м. Львові ДПП лейтенантом поліції Маркусь Д.Б. була винесена постанова в справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 870619, відповідно до якої його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122, ч.1 ст.126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. Відповідно до даної постанови 26 травня 2016 року о 14 год. 02 хв. громадянин ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Renault Sandero», державний номерний знак НОМЕР_1, на автодорозі «Львів-Шегині» 10 км +200 м, лівою смугою, при цьому права смуга була вільною для руху, не здійснюючи при цьому поворот ліворуч розворот випередження чи об'їзд, не мав при собі полісу обов'язкового цивільного страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив вимоги п.11.2 та 2.1 «г» Правил дорожнього руху України. Із зазначеною постановою не згідний та вважає її незаконною і необґрунтованою, та такою, що не відповідає обставинам справи, оскільки вищевказані факти не відповідають дійсності, на підтвердження чого додано фотофіксацію ділянки автодороги «Львів-Шегині» 10 км +200 м.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі та пояснив, що вимагати пред'явити страховий поліс поліцейський не мав права, так як жодного правопорушення ним вчинено не було, окрім цього зазначив, що рухався на ділянці автодороги «Львів-Шегині» в с. Лапаївка, та розташовував свій автомобіль у крайній правій смузі. На правому узбіччі дороги розміщено знак «Напрямок руху до населених пунктів», якого останній не зміг прочитати оскільки заважали гілки дерев попереду знака. Навпроти першого знака на розширені автодороги починається третя смуга руху з дорожньою розміткою - стрілкою поворот ліворуч. По ходу руху перед перехрестям він повинен був здійснити поворот на ліво на «Т подібному перехресті», а тому перемістив автомобіль з крайньої правої смуги руху у середню смугу. Перемістити автомобіль з середньої смуги у крайню ліву смугу не було змоги тому, що пунктирна лінія, яка розділяє середню і ліву смуги руху, переходить у суцільну лінію раніше, ніж розташований дорожній знак «Т подібне перехрестя». Також позивач вказав, що пояснював працівнику поліції, що через погану видимість дорожніх знаків, дорожню розмітку, незначну віддаль попутного транспорту, який знаходився із правої сторони позаду, для уникнення аварійно-небезпечної ситуації на дорозі, та пересікання суцільної роздільної лінії, він виконав переїзд перехрестя зайнявши середню смугу руху, а тому просить скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 870619 від 26 травня 2016 року, якою на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

Представник відповідача Управління патрульної поліції у м. Львові Департаменту патрульної поліції в судове засідання не з'явився з невідомої суду причини, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, заяв або ж заперечень суду надано не було.

За наявності обставин, приймаючи до уваги вимоги ч. 4 ст. 128 КАС України, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності представника відповідача, на підставі наявних у ній доказів.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи із таких міркувань.

В судовому засіданні встановлено наступні обставини:

Як вбачається із постанови в справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 870619, громадянин ОСОБА_1 26 травня 2016 року о 14 год. 02 хв. громадянин ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Renault Sandero», державний номерний знак НОМЕР_1, на автодорозі «Львів-Шегині» 10 км +200 м, лівою смугою, при цьому права смуга була вільною для руху, не здійснюючи при цьому поворот ліворуч розворот випередження чи об'їзд, не мав при собі полісу обов'язкового цивільного страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив вимоги п.11.2 та 2.1 «г» Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність згідно ч. 2 ст. 121, ч.1 ст.126 КУпАП

Згідно постанови серії ПС2 № 870619 від 26 травня 2016 року, винесеної інспектором роти №3 батальйону №1 УПП в м. Львові ДПП лейтенантом поліції Маркусь Д.Б., на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 425 грн.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення у відповідності до ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Докази мають бути належними та допустимими. Допустимими є ті докази, які зібрані у відповідності до закону, а належними - якщо вони містять інформацію щодо предмету доказування.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму ВСУ № 18 від 19 грудня 2008 року визначено неприпустимість ігнорування прав осіб, яких притягають до адміністративної відповідальності, потерпілих, їх законних представників та захисників. Зокрема, постанова у справі про адміністративне правопорушення повинна відповідати вимогам ст.ст. 283, 284 КУпАП і містити докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення із зазначенням мотивів відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Незважаючи на вимоги КУпАП, відповідачем не представлено суду жодних достатніх належних доказів на підтвердження викладених інспектором патрульної поліції у постанові обставин та спростування заперечень у позові ОСОБА_1 проти цього, а також не представлено доказів вчинення ОСОБА_1адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.121 КУпАП. Натомість позивачем суду представлено фото фіксацію, згідно якої на фото зображено ділянку автодороги «Львів-Шегин» 10 км +200 м, на обочині якої розташовані «невидимі» дорожні знаки, оскільки вони приховані листям дерев, та дорожню розмітку.

Окрім цього як вбачається із оскаржуваної позивачем постанови серії ПС2 № 870619 від 26.05.2016 року, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП, тобто за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Законом України «Про дорожній рух» передбачено обов'язок водіїв мати при собі та на вимогу поліцейського пред'являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до п. 21.2 ст. 21 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», контроль за наявністю договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється відповідним підрозділом Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод.

У пункті 21.3 статті 21 Закону зазначено, що при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов'язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред'являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу.

З встановлених по справі обставин вбачається , що вимога інспектора патрульної поліції щодо пред'явлення для перевірки полісу ( договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності не була пов'язана із вчиненням правопорушення та складанням протоколу, адже протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, щодо порушення ним правил дорожнього руху не складався, матеріалів дорожньо-транспортних пригод щодо його автомобіля не проводилось, державний технічний огляд чи реєстрація (перереєстрація) не здійснювались, а тому інспектор патрульної поліції не мав законних підстав вимагати пред'явити договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та виносити постанову про адміністративне правопорушення з підстав зазначених у даній постанові.

Таким, чином нормами Закону та КУпАП передбачено, що контроль за наявністю договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів може здійснюватись лише з визначених законодавством підстав.

За таких обставин, позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки відповідачем не представлено достатньо належних доказів про вчинення позивачем адміністративного правопорушення в той час, коли відповідно до ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, а тому слід скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 870619 від 26.05.2016 року.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 6, 7, 10, 11, 70, 71, 158, 160-163, 167, 171-2 КАС України, ст. ст. 121, 126, 251, 280, 288, 289 КУпАП, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14, Правилами дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ України № 1306 від 10.10.2001 року, суд ,-

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ПС1№ 596247 від 12 травня 2016 року про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 121, ч.1 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення із накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи

Головуючий С.В. Кунцьо