Справа № 826/18079/15
Суддя: Горяйнов А.М.
Дата ухвалення: 2016-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Горяйнова А.М.,

суддів - Епель О.В. та Карпушової О.В.,

за участю секретаря - Казюк Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову окружного адміністративного суду м. Києва від 18 березня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, у якому просив скасувати податкові повідомлення-рішення ДПІ у Деснянському районі ГУ ДФС у м. Києві від 31 березня 2015 року № 45-17, 46-17 та 47-17.

Постановою окружного адміністративного суду м. Києва від 18 березня 2016 року у задоволенні вказаного адміністративного позову було відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нове рішення про задоволення позову. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції порушив норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема апелянт вказує на те, що звільнений від сплати земельного податку як фізична особа-підприємець, який використовує земельні ділянки у господарській діяльності.

Під час судового засідання представник позивача підтримав свою апеляційну скаргу та просив суд її задовольнити з підстав, викладених у ній.

Представник відповідача заперечував проти апеляційної скарги та просив суд відмовити в її задоволенні посилаючись на те, що суд першої інстанції прийняв законне і обґрунтоване рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову окружного адміністративного суду м. Києва від 18 березня 2016 року - без змін виходячи із наступного.

Згідно ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд встановив, що ДПІ у Деснянському районі ГУ ДФС у м. Києві 31 березня 2015 року прийняла податкові повідомлення-рішення про нарахування ОСОБА_2 земельного податку: № 45-17 у розмірі 69063 грн. 55 коп., № 46-17 у розмірі 89692 грн. 00 коп., № 47-17 у розмірі 21776 грн. 21 коп.

Не погоджуючись із вказаними рішення податкового органу, ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про їх скасування.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з того, що позивач зобов'язаний сплачувати земельний податок відповідно до ст.ст. 286, 287 ПК України.

Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції, оскільки він знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

У відповідності до пп. 270.1.1 п. 270.1 ст. 270 ПК України об'єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні.

Положеннями п. 286.1 ст. 268 ПК України передбачено, що підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру.

Згідно з витягами про державну реєстрацію прав, ОСОБА_2 є власником нежитлової будівлі - цеху гідролізу повареної солі (літ. ХLIV), що знаходиться на АДРЕСА_2, м. Київ, а також нежитлових будівель літ. ХХІ та ХХІІІ, що знаходиться на АДРЕСА_1, м. Київ. Межі та площа земельних ділянок ОСОБА_2 підтверджуються витягами з бази даних земельного кадастру. Копії витягів про державну реєстрацію прав та з бази даних земельного кадастру приєднані до матеріалів даної справи.

Також позивач надав суду копію свідоцтва платника єдиного податку серії НОМЕР_1 від 25 травня 2012 року. Згідно вказаного свідоцтва додатковим видом діяльності ОСОБА_2 з 15 березня 2013 року є надання в оренду і експлуатація власного чи орендованого нерухомого майна.

Відповідно до договорів оренди приміщень від 01 квітня 2013 року, від 18 листопада 2013 року, від 01 лютого 2015 року та від 21 травня 2015 року, нежитлові приміщені, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_2, як фізична особа-підприємець, передав у оренду іншим суб'єктам господарювання.

Згідно з п. 291.2 ст. 291 ПК України спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

Положеннями пп. 4 п. 297.1 ст. 297 ПК України платники єдиного податку звільняються від обов'язку нарахування, сплати та подання податкової звітності з таких податків і зборів податку на майно (в частині земельного податку), крім земельного податку за земельні ділянки, що не використовуються платниками єдиного податку першої - третьої груп для провадження господарської діяльності та платниками єдиного податку четвертої групи для ведення сільськогосподарського товаровиробництва.

ОСОБА_2 вважає, що звільнений від обов'язку сплати земельного податку, оскільки нежитлова будівля - цех гідролізу повареної солі (літ. ХLIV), що знаходиться на АДРЕСА_2, м. Київ та нежитлові будівлі літ. ХХІ та ХХІІІ, що знаходиться на АДРЕСА_1, м. Київ, використовуються ним у господарській діяльності.

Свої висновок позивач обґрунтовує тим, що відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 796 ЦК України одночасно з правом найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) наймачеві надається право користування земельною ділянкою, на якій вони знаходяться, а також право користування земельною ділянкою, яка прилягає до будівлі або споруди, у розмірі, необхідному для досягнення мети найму. У договорі найму сторони можуть визначити розмір земельної ділянки, яка передається наймачеві. Якщо розмір земельної ділянки у договорі не визначений, наймачеві надається право користування усією земельною ділянкою, якою володів наймодавець.

Колегія суддів вважає зазначені доводи ОСОБА_2 необґрунтованими, адже Цивільний кодекс України визначає обсяг цивільних прав, які переходять від фізичної або юридичної особи до наймача разом із правом найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини).

У даному випадку договори оренди приміщень були укладені ОСОБА_2, як суб'єктом господарювання. Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 не є суб'єктом права власності чи права користування земельними ділянками, на яких розташовані відповідні будівлі. Відповідно, укладення фізичною особою-підприємцем договорів оренди приміщень не має наслідком переходу до наймача прав, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 796 ЦК України.

Натомість, суб'єктом зазначених прав є фізична особа ОСОБА_2 Податкові зобов'язання зі сплати земельного податку були нараховані позивачу саме як фізичній особі, як це передбачено п. 269.1 ст. 269 ПК України, пп. 14.1.73 п. 14.1 ст. 14 ПК України.

Відповідно до п. 269.1 ст. 269 ПК України платниками податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі.

Згідно з пп. 14.1.73 п. 14.1 ст. 14 ПК України землекористувачі - юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди.

Таким чином, обов'язок щодо сплати земельного податку закріплений за ОСОБА_2 як фізичною особою. Набуття позивачем статусу суб'єкта господарювання, а також укладення ним, як фізичною особою-підприємцем договорів оренди приміщень, не змінює обсяг його прав і обов'язків щодо земельної ділянки, як фізичної особи.

Згідно висновку, що викладений у постанові Верховного Суду України від 24 листопада 2015 року у справі № 21-2352а15 умовою несплати земельного податку за спрощеною системою оподаткування є те, що суб'єкт господарювання, який є власником чи користувачем земельної ділянки, використовує цю землю для проведення господарської діяльності. Можливість звільнення від сплати цього податку за інших умов, наприклад, коли окремо надається в найм будівля, її частина чи нежиле приміщення без земельної ділянки, на якій розміщена перелічена нерухомість, не встановлена.

Правове відношення між власністю на земельну ділянку чи користування нею та обов'язком сплати земельного податку не припиняється у разі набуття власником чи користувачем земельної ділянки статусу суб'єкта господарювання та обрання ним виду економічної діяльності і системи оподаткування, які не передбачають використання земельної ділянки в господарській діяльності. Тобто з набуттям ознак (якості) суб'єкта господарювання фізична особа, яка ним стала, не перестає бути власником чи користувачем земельної ділянки і не звільняється від обов'язку сплати земельного податку.

Надання в найм (оренду) нежилого приміщення не означає, що механічно (автоматично) разом з майном наймачу передається й обов'язок сплати податку за земельну ділянку, на якій воно розташоване.

У відповідності до ч. 1 ст. 2442 КАС України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Дослідивши умови договорів оренди приміщень від 01 квітня 2013 року, від 18 листопада 2013 року, від 01 лютого 2015 року та від 21 травня 2015 року, колегія суддів встановила, що вони передбачають передачу орендарю нежилі приміщення та комунікації (крім телефонних комунікацій), ділянки електромереж та майно, які знаходяться в приміщеннях. Передача орендарям у користування земельних ділянок, на яких знаходяться приміщення та прибудинкової території вказаними договорами - не передбачена.

З огляду на викладене колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що передача у оренду нежитлової будівлі - цеху гідролізу повареної солі (літ. ХLIV), що знаходиться на АДРЕСА_2, м. Київ та нежитлових будівель літ. ХХІ та ХХІІІ, що знаходиться на АДРЕСА_1, м. Київ, не дає підстав для висновку про те, що відповідні земельні ділянки позивач використовує у власній господарській діяльності.

Доводи апеляційної скарги позивача не спростовують зазначеного висновку суду першої інстанції.

За таких обставин колегія суддів вважає, що підстави для задоволення адміністративного позову ОСОБА_2 та скасування податкових повідомлень-рішень ДПІ у Деснянському районі ГУ ДФС у м. Києві від 31 березня 2015 року № 45-17, 46-17 та 47-17 відсутні.

Враховуючи наведене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, надав належну оцінку дослідженим доказам та прийняв законне і обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права. У зв'язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову окружного адміністративного суду м. Києва від 18 березня 2016 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

У задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_2 - відмовити.

Постанову окружного адміністративного суду м. Києва від 18 березня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня її складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя А.М. Горяйнов

Судді О.В. Епель

О.В. Карпушова

Ухвала складена у повному обсязі 17 червня 2016 року.

Головуючий суддя Горяйнов А.М.

Судді: Епель О.В.

Карпушова О.В.