Справа № 820/2657/16
Суддя: Мар'єнко Л.М.
Дата ухвалення: 2016-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м.Харків

16 червня 2016 р. №820/2657/16

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Мар'єнко Л.М.,

при секретареві судового засідання - Принцевській Ю.В.,

за участю:

представника позивача - Бут Ю.В.,

представника відповідача - Токаренка Б.В.,

розглянувши в місті Харкові в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Приватного підприємства "АЗЧ Постач" до Чернігівської митниці ДФС про скасування рішення та картки відмови, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Приватне підприємство "АЗЧ Постач", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Чернігівської митниці ДФС, в якому просить суд скасувати Рішення про коригування митної вартості товарів №102000010/2016/000107/2 від 06 травня 2016 року Чернігівської митниці ДФС; скасувати Картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №102110001/2016/00097 Чернігівської митниці ДФС.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що при розмитненні товару відповідачу надані всі необхідні документи в підтвердження задекларованої ціни, проте, дані підтвердження митницею проігноровані, отже, на думку позивача спірні рішення прийняті відповідачем безпідставно, в порушення норм Митного кодексу України.

Від в. о. начальника Чернігівської митниці Державної фіскальної служби Супроненка В.М., через канцелярію суду надійшли письмові заперечення, в яких зазначено, що прайс-лист від 29.02.2016 № 16/29-2 не містить інформації щодо періоду дії цін, на які поширюється дана цінова пропозиція. Тому він не може бути прийнятий як додаткова цінова інформація для підтвердження задекларованого рівня митної вартості товару; калькуляція собівартості від 27.03.2016 №LUK16023/1 дійсна на період з 04.01.2016 по 29.02.2016, в той час як відвантаження товару згідно інвойсу від 23.03.2016 №LUK00016023 здійснено 23.03.2016. Відвантаження товарів здійснено не в період виробництва, а калькуляція не містить інформації про складські витрати на їх зберігання. З моменту виготовлення до моменту продажу товари зберігалися на складі, а тому логічним було б включення до собівартості товарів витрат на їх зберігання. В той же час калькуляція не відображає складські витрати, що входять у вартість товарів, а тому вона не є актуальною на день експорту товарів; звіт про оцінку майна від 27.04.16 № 05-04/04/75:джерела інформації, на які посилається оцінювач або не знайдені в мережі Інтернет, або не містять інформації щодо оцінюваних товарів; містить посилання на сайти з мережі Інтернет, в той час як додатки до звіту роздруковані з сайту www.alibaba.com, який не зазначено в списку наведених джерел інформації; цінова інформація надана на умовах FOB, в той час як умови поставки згідно контракту CFR-ODESSA. Відповідно до офіційних правил тлумачення торгівельних правил ІНКОТЕРМС 2010 поставка товару на умовах CFR-ODESSA (вартість і фрахт) означає, що у фактурну вартість товару вже включені витрати, які впливають на митну вартість товару, а саме: перевезення товару до порту призначення (фрахт). В той же час термін FOB -«франко-борт» означає, що поставка є здійсненою продавцем, коли товар перейшов через поручні судна в названому порту відвантаження. Це означає, що з цього моменту усі витрати й ризики втрати чи пошкодження товару повинен нести покупець. Термін FOB зобов'язує продавця здійснити митне очищення товару для експорту, в частині 9 розділу 4 Звіту «Основні припущення та обмежуючи умови» зазначено, що стан об'єкта оцінки обстежується і оцінюється шляхом візуального натурного огляду, в той час як додатки до звіту не містять фоторезультати проведеного огляду; згідно статті 3 «Умови поставки» контракту від 01.03.2016 № AZ-L/1.03 та інвойсу від 23.03.2016 № LUK00016023 умовами поставки згідно «Інкотермс - 2010» є CFR - UA ODESSA. Відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 53 МКУ документами, які підтверджують митну вартість товарів, є документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. Тобто на момент митного оформлення позивачем не виконані вимоги ч. 2 ст. 53 МКУ, а саме - не надано документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. Таким чином, відповідач при прийнятті рішення про коригування митної вартості товарів №102000010/2016/000107/2 від 06 травня 2016 року та картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №102110001/2016/00097 діяв на підставі, в межах та у відповідності до вимог чинного законодавства, тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Представник позивача - Бут Ю.В., у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві.

Представник відповідача - Токаренко Б.В., у судовому засіданні заперечував проти позову, просив відмовити у його задоволенні, посилаючись на обставини, викладені у письмових запереченнях.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини.

01 березня 2016 року між Приватним підприємством "АЗЧ Постач" та LUCKY EXPORTS було укладено контракт №AZ-L/1.03, відповідно до умов якого LUCKY EXPORTS взяло на себе зобов'язання поставити позивачу товари в асортименті, а Приватне підприємство "АЗЧ Постач" зобов'язалося оплатити товар згідно з умовами даного контракту (а.с. 31-35).

Як встановлює стаття 3 Контракту №AZ-L/1.03 від 01 березня 2016 року поставка товару за даним контрактом здійснюється у повній відповідності з "ІНКОТЕРМС-2010", а умови поставки для кожної партії товару визначаються і узгоджуються сторонами в рахунку-фактурі.

Партія товару, яку було поставлено на виконання умов Контракту №AZ-L/1.03 від 01 березня 2016 року та за митним оформленням (випуском) якої Приватне підприємство «Національні традиції» звернулася до Чернігівської митниці ДФС, поставлялася на умовах, визначених інвойсом №LUK00016023 від 23 березня 2016 року, відповідно до якого товар поставляється за базисом поставки CFR Одеса (вартість і фрахт) «Інкотермс 2010». Тобто LUCKY EXPORTS взяло на себе зобов'язання сплатити витрати і фрахт, необхідні для доставки товару в зазначений порт призначення.

Як вказує стаття 2 Контракту №AZ-L/1.03 від 01 березня 2016 року загальна кількість і асортимент товару, що підлягає поставці складається з товарних партій, кількість яких визначається у рахунку-фактурі на кожну партію товару.

Виходячи з інформації, зазначеної в інвойсі №LUK00016023 від 23 березня 2016 року та пакувальному листі до нього, партія товару, яка підлягає поставці складається з товару у асортименті, загальною вартістю 27 238,45 доларів США.

Товар, визначений інвойсом №LUK00016023 від 23 березня 2016 року, було передано перевізнику, що підтверджується коносаментом G-NSA-ODE-15-16-500 від 27 березня 2016 року, зі змісту якого вбачається, що товар, який поставляється на виконання умов Контракту №AZ-L/1.03 від 01 березня 2016 року прибуде у місце призначення контейнером ZIMU2790583, як і вказано в інвойсі №LUK00016023 від 23 березня 2016 року та пакувальному листі до нього.

Кількість та вартість товару, що поставляється, підтверджується також видатковою накладною №16/21-3 від 21 березня 2016 року, яка визначає, що на виконання Контракту №AZ-L/1.03 від 01 березня 2016 року буде здійснено поставку товару у асортименті, загальною вартістю 27 238,45 доларів США.

До порту призначення товар, якій поставлено за Контрактом №AZ-L/1.03 від 01 березня 2016 року, прибув у квітні 2016 року.

Вказаний товар у порту призначення (м. Одеса) було отримано перевізником ТОВ "Клевер Тім", який відповідно до умов Договору № 1501196-К від 15.01.2016 року на транспортно-експедиторське обслуговування (а.с. 51-57), укладеного між Приватним підприємством "АЗЧ ПОСТАЧ" та ТОВ "Клевер Тім", надає транспортно-експедиторські послуги щодо перевезення експортно-імпортних вантажів по території України для доправлення його до Чернігівської митниці ДФС для митного оформлення (випуску) товарів.

Приватне підприємство "Національні традиції" відповідно до умов договору №20/10-14/03 від 20.10.2014 року про надання послуг по декларуванню товарів взяло на себе зобов'язання надати Приватному підприємству "АЗЧ Постач" послуги по декларуванню товарів, майна, транспортних засобів та інших предметів.

Так на виконання умов договору Приватне підприємство "Національні традиції" 06.05.2016 року звернулось до Чернігівської митниці ДФС з митною декларацією № 102110001/2016/200788 для митного оформлення (випуску) товарів, які було поставлено згідно умов контракту №AZ-L/1.03 від 01 березня 2016 року.

Співробітниками Чернігівської митниці ДФС було складено рішення про коригування митної вартості товарів №102000010/2016/000107/2 від 06 травня 2016 року (а.с. 19-21) та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №102110001/2016/00097, в якій відповідач зазначив що у митному оформленні (випуску) товарів відмолено з причин порушення вимог чинного законодавства, а саме:

-прайс-лист від 29.02.2016 № 16/29-2 не містить інформації щодо періоду дії цін, на які поширюється дана цінова пропозиція. Тому він не може бути прийнятий як додаткова цінова інформація для підтвердження задекларованого рівня митної вартості товару;

-калькуляція собівартості від 27.03.2016 № ШК16023/1 дійсна на період з 04.01.2016 по 29.02.2016, в той час як відвантаження товару згідно інвойсу від 23.03.2016 №LUK00016023 здійснено 23.03.2016. Відвантаження товарів здійснено не в період виробництва, а калькуляція не містить інформації про складські витрати на їх зберігання. З моменту виготовлення до моменту продажу товари зберігалися на складі, а тому логічним було б включення до собівартості товарів витрат на їх зберігання. В той же час калькуляція не відображає складські витрати, що входять у вартість товарів, а тому вона не є актуальною на день експорту товарів;

-звіт про оцінку майна від 27.04.16 № 05-04/04/75: джерела інформації, на які посилається оцінювач або не знайдені в мережі Інтернет, або не містять інформації щодо оцінюваних товарів; містить посилання на сайти з мережі Інтернет, в той час як додатки до звіту роздруковані з сайту www.alibaba.com, який не зазначено в списку наведених джерел інформації; цінова інформація надана на умовах FOB, в той час як умови поставки згідно контракту CFR-ODESSA. Відповідно до офіційних правил тлумачення торгівельних правил ІНКОТЕРМС 2010 поставка товару на умовах CFR-ODESSA (вартість і фрахт) означає, що у фактурну вартість товару вже включені витрати, які впливають на митну вартість товару, а саме: перевезення товару до порту призначення (фрахт). В той же час термін FOB -«франко-борт» означає, що поставка є здійсненою продавцем, коли товар перейшов через поручні судна в названому порту відвантаження. Це означає, що з цього моменту усі витрати й ризики втрати чи пошкодження товару повинен нести покупець. Термін FOB зобов'язує продавця здійснити митне очищення товару для експорту, в частині 9 розділу 4 Звіту «Основні припущення та обмежуючи умови» зазначено, що стан об'єкта оцінки обстежується і оцінюється шляхом візуального натурного огляду, в той час як додатки до звіту не містять фоторезультати проведеного огляду. Згідно статті 3 «Умови поставки» контракту від 01.03.2016 № AZ-L/1.03 та інвойсу від 23.03.2016 № LUK00016023 умовами поставки згідно «Інкотермс - 2010» є CFR - UA ODESSA.

Отже, відповідач прийшов до висновку, що на момент митного оформлення позивачем не виконані вимоги ч. 2 ст. 53 МКУ, а саме - не надано документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

Таким чином, відповідач збільшив вартість за одиницю митного оформлення та загальну митну вартість товару.

Не погоджуючись із позицією та рішеннями відповідача, позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду із зазначеним позовом.

По суті заявлених вимог, суд зазначає наступне.

Статтями 49, 50 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Відповідно до ст. 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Відповідно до приписів ч. 1, ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1)декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2)зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3)рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу);

4)якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5)за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6)транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7)копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8)якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

В силу частини п'ятої статті 53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

На підтвердження заявленої митної вартості товарів, що поставлялися відповідно до умов контракту №AZ-L/1.03 від 01 березня 2016 року декларантом було подано: контракт №AZ-L/1.03 від 01 березня 2016 року; інвойс №LUK00016023 від 23 березня 2016 року; пакувальний листи до інвойсу №LUK00016023 від 23 березня 2016 року; видаткова накладна №16/21-3 від 21 березня 2016 року; міжнародна товарно-транспортна накладна №2141 від 26 квітня 2016 року; коносамент G-NSA-ODE-15-16-500 від 27 березня 2016 року; калькуляція до інвойсу №LUK00016023 від 23 березня 2016 року; звіт про оцінку майна №05-04/04/75 від 27 квітня 2016 року; лист №255/08.04 від 08 квітня 2016 року; лист №256/08.04 від 08 квітня 2016 року; лист №257/08.04 від 08 квітня 2016 року; лист №86 від 05 травня 2016 року; лист №338 від 05 травня 2016 року; лист №16023/1 від 07 квітня 2016 року; лист №16023/2 від 07 квітня 2016 року; лист №16023/3 від 07 квітня 2016 року; лист №16023/4 від 07 квітня 2016 року; лист №16023/5 від 08 квітня 2016 року; лист №16023/8 від 29 квітня 2016 року; прайс-лист від №16/29-2 від 29 лютого 2016 року.

З аналізу частин першої та другої статті 53 Митного кодексу України вбачається, що Кодекс містить вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Вказана норма закону кореспондує з положеннями статті 318 Митного кодексу України, якою встановлено, що митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Вказане також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011 року №3018-VI "Про внесення змін до Закону України "Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур", якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Крім того, вказане узгоджується з проголошеними у статті 8 Митного кодексу України принципами здійснення державної митної справи на засадах законності та презумпції невинуватості, єдиного порядку переміщення товарів, транспортних засобів через митний кордон України, спрощення законної торгівлі; заохочення доброчесності.

Відповідно до ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України у разі, якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відповідно до статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Зокрема, статтею 58 Митного кодексу України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Згідно з частинами четвертою та п'ятою статті 54 Митного кодексу України орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний, зокрема, здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, а також у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Відповідно до ч. 6 ст. 54 Митного кодексу України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1)невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2)неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3)невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4)надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

За результатами аналізу положень частини 3 ст. 53, частин 1, 2, 4 - 6 ст. 54, ст. 58 Митного кодексу України встановлено, що орган доходів і зборів при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов'язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись у достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 МК України.

При цьому, митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, пов`язаних з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи лише у тому випадку, коли надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або ці документи не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, тобто не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.

З метою усунення розбіжностей в документах, усунення сумнівів щодо підробки документів або з'ясування відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, які виявились відсутніми, закон надає право митному органу витребувати від декларанта інші додаткові документи, що перелічені в частині другій статті 53 Митного кодексу України.

Крім того, пунктами 3.16, 3.17 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур встановлено стандартне правило, що на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства. У випадках, коли окремі підтверджуючі документи не можуть бути представлені разом з декларацією на товари з причин, які визнані митною службою обґрунтованими, вона дозволяє подачу таких документів протягом визначеного періоду часу.

Згідно з частиною третьою статті 54 Митного кодексу України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

При цьому, суд зауважує, що повідомляючи позивача про необхідність надати додаткові документи митний орган має обґрунтовувати свої вимоги щодо їх надання, узгоджуючи таке надання документів з правовою суттю правовідносин, які склалися між позивачем та його контрагентом.

Однак, відповідач не повідомив суду жодних обставин та не надав доказів на підтвердження наявності у митного органу законодавчо визначених підстав для витребування у позивача додаткових документів, зокрема, що позивач в митній декларації зазначив не всі документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів, вніс до декларації недостовірні або неточні відомості або що надані митному органу документи містили розбіжності чи ознаки підробки.

Відповідно до ч. 2 ст. 55 Митного кодексу України, прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Суд зазначає, що відповідачем не вказано: обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; обґрунтованого математичного розрахунку ціни товару за одиницю (із зазначенням конкретних складових цього розрахунку), визначеної митницею у спірному рішенні, а лише містяться посилання на те, що надані декларантом документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.

Відповідно до ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України, при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: 1) витрати, понесені покупцем: а) комісійні та брокерська винагорода, за винятком комісійних за закупівлю, що є платою покупця своєму агентові за надання послуг, пов'язаних із представництвом його інтересів за кордоном для закупівлі оцінюваних товарів; б) вартість ящиків тари (контейнерів), в яку упаковано товар, або іншої упаковки, що для митних цілей вважаються єдиним цілим з відповідними товарами; в) вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов'язаних із пакуванням; 2) належним чином розподілена вартість нижчезазначених товарів та послуг, якщо вони поставляються прямо чи опосередковано покупцем безоплатно або за зниженими цінами для використання у зв'язку з виробництвом та продажем на експорт в Україну оцінюваних товарів, якщо така вартість не включена до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: а) сировини, матеріалів, деталей, напівфабрикатів, комплектувальних виробів тощо, які увійшли до складу оцінюваних товарів; б) інструментів, штампів, шаблонів та аналогічних предметів, використаних у процесі виробництва оцінюваних товарів; в) матеріалів, витрачених у процесі виробництва оцінюваних товарів (мастильні матеріали, паливо тощо); г) інженерних та дослідно-конструкторських робіт, дизайну, художнього оформлення, ескізів та креслень, виконаних за межами України і безпосередньо необхідних для виробництва оцінюваних товарів; 3) роялті та інші ліцензійні платежі, що стосуються оцінюваних товарів та які покупець повинен сплачувати прямо чи опосередковано як умову продажу оцінюваних товарів, якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті; 4) відповідна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу товарів, що оцінюються, їх використання або розпорядження ними на митній території України, яка прямо чи опосередковано йде на користь продавця; 5) витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; 6) витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов'язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; 7) витрати на страхування цих товарів.

Щодо посилання Чернігівської митниці ДФС у рішенні про корегування митної вартості товарів №102000010/2016/000107/2 від 06 травня 2016 року на ту обставину, що приватним підприємством "АЗЧ Постач" заявлені не повні відомості про митну вартість товару, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, а саме непідтверджені складові митної вартості, що передбачені умовами поставки, суд зазначає наступне.

Відповідно до Інкотермс - 2010 (офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати (редакція 2010 року), CFR (Cost and Freight) - "Вартість і фрахт" означає, що продавець зобов'язаний сплатити витрати і фрахт, необхідні для доставки товару в зазначений порт призначення, однак ризик втрати або ушкодження товару, а також ризик будь-якого збільшення витрат, що виникають після переходу товаром борту судна, переходить з продавця на покупця в момент переходу товару через поручні судна в порту відвантаження. За умовами CFR на продавця покладаються обов'язки щодо митного очищення товару для експорту.

Отже, поставка товару на умовах CFR (вартість і фрахт) зобов'язує продавця оплатити фрахт, необхідний для доставки товару до названого порту призначення.

Як випливає з інвойсу, відповідно до якого відбулася поставка товару, товар поставлявся за базисом поставки CFR Одеса (вартість і фрахт) Інкотермс 2010 передбачає, що у фактурну вартість товару вже включені витрати, які впливають на митну вартість товару, а саме перевезення товару до порту призначення (фрахт). Вказана обставина підтверджується листами в яких чітко визначається, що вартість морського перевезення включена до ціни товару, вказаної у інвойсі. Крім того, про включення до ціни товару вартості фрахту свідчить і калькуляція.

Суд зазначає, що оскільки умови поставки за базисом CFR (вартість і фрахт) Інкотермс 2010 не передбачають обов'язку страхування товару, постачальником не здійснювалося морське страхування товару від ризику загибелі або пошкодження під час перевезення. Позивач також не здійснював страхування товару.

Враховуючи вказані обставини для цілей визначення митної вартості товару, поставленого відповідно до умов контракту за інвойсом такі складові митної вартості товару, які було поставлено, як витрати на транспортування, навантаження/вивантаження та страхування не потребують додаткового підтвердження та коригування.

Таким чином, висновки Чернігівської митниці ДФС про необхідність надання Приватним підприємством "АЗЧ Постач" додаткових документів на підтвердження вказаних відомостей є неправомірними, тому відмова у митному оформленні товару за резервним методом є незаконною.

Щодо посилань відповідача у картці відмови на те, що звіт про оцінку майна №05-04/04/75 від 27 квітня 2016 року містить наступні недоліки: джерела інформації на які посилається оцінювач або не знайдені в мережі Інтернет, або не містять інформації щодо оцінюваних товарів, звіт містить посилання на сайти з мережі Інтернет цінова інформація на яких стосується інших товарів та інших умов поставки, крім того, зазначено, що стан об'єкта оцінки оцінюється і обстежується шляхом візуального та натурального огляду, в той час як додатки до звіту не містять фото результатів проведеного огляду, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 3 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" №2658-ІІІ від 12.07.2001 р., оцінка майна, майнових прав - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону (далі - нормативно-правові акти з оцінки майна), і є результатом практичної діяльності суб'єкта оціночної діяльності.

Відповідно до ст. 12 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб'єкта оціночної діяльності. Вимоги до змісту звіту про оцінку майна, порядку його оформлення та рецензування встановлюються положеннями (національними стандартами) оцінки майна. Зміст звіту про оцінку майна повинен містити розділи, що розкривають зміст проведених процедур та використаної нормативно-правової бази з оцінки майна.

Інформація про ціни на товари, які підлягають оцінюванню, відповідно до чинного законодавства України, може бути отримана з каталогів, комп'ютерних програм та прайс-листів дилерів виробників і торговельних фірм, а також із спеціалізованих періодичних видань. Використання ресурсів мережі Інтернет допускається з дотриманням вимог чинного законодавства України.

Отже, висновок експерта по своїй суті є лише результатом практичної діяльності фахівця - оцінювача щодо визначення вартості об'єкта оцінювання, в зв 'язку з чим він не може містити інформацію про ціноутворення, адже вказані дії знаходяться поза межами професійної діяльності фахівця оцінювача та здійснюються кожним суб'єктом господарювання на власний розсуд.

Звіти про оцінку майна, містять посилання на сайти з мережі Інтернет, інформацію з яких черпав суб'єкт оціночної діяльності при проведенні дослідження, крім того, звіт про оцінку майна містить не лише посилання на сайти, а й витяги з них, які підтверджують дані, що були використані суб'єктом оціночної діяльності для проведення досліджень, а також їх наявність на момент проведення досліджень та актуальність інформації, зазначеної у них.

Оскільки, суб'єкт оціночної діяльності лише використовує дані, розміщені на певних Інтернет-порталах та не несе відповідальності за їх наповнення, він не може передбачити у який час, інформація, що була використана ним для проведення дослідження буде вилучена з Інтернет-порталу чи замінена на іншу.

Крім того, варто зауважити, що відповідно до п. 56 Національного стандарту №1 Загальні засади оцінки майна та майнових прав», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2003 року №1440, загальна частина звіту про оцінку майна повинна містити виклад усіх припущень, у межах яких проводилася оцінка, в тому числі і припущення щодо того, що оцінка майна може здійснюватися шляхом візуального та натурального огляду, однак проведення такого огляду не є обов'язковим, тому у даному випадку такий огляд не здійснювався, в зв'язку з чим звіт про оцінку майна і не містить фото результатів такого огляду.

Суд зазначає, що за змістом звіту про оцінку майна №05-04/04/75 від 27 квітня 2016 року ринкова вартість товару визначена на умовах поставки CFR Одеса.

Стосовно зауваження Чернігівської митниці ДФС щодо того, що прайс-лист не містить інформації щодо періоду дії цін на товар та країн на які поширюється вказана цінова пропозиція, суд зазначає наступне.

Як випливає зі звичаїв ділового обороту та етикету, прайс-лист направляється контраегенту виключно у тому випадку, коли його зацікавила комерційна пропозиція, направлена попередньо суб'єкта господарвання.

Прайс-лист - це довідник цін (тарифів) на товари та/або види послуг, який адресований безпосередньо конкретоному покупцю.

Оскільки чинним міжнародним законодавством не встановлено типової форми прайс-листа, згідно загальноприйнятої світової практики прайс-лист має містити відомості, яких достатньо будь-якому покупцю для отримання інформації щодо умов продажу товару, а саме: найменування товару, артикул, якість товару (за необхідності), одиниці виміру (штуки, упаковки тощо), ціну, з обов'язковим зазначенням валюти, контактна інформація про продавця та будь-які інші положення, що стосуються умов продажу товарів.

Враховуючи той факт, що прайс-лист було направлено Приватному підприємству АЗЧ Постач", вказаний прайс-лист містить посилання на умови поставки товару, а саме вказує, що поставка товару відбувається за базисом CFR (Одеса), інформація, що міститься в прайс-листі відповідає іншим документам, що супроводжували проведення господарської операції, а це передбачає, що цінова пропозиція поширюється на країну в якій здійснює свою господарську діяльність Приватне підприємство "АЗЧ Постач", а ціни є актуальними на час здійснення замовлення щодо поставки партії товару.

З приводу зауважень Чернігівської митниці ДФС щодо тієї обставини, що калькуляція на товар дійсна на період з 04.01.2016 по 29.02.2016 року, в той час як відвантаження товару здійснено 23.03.2016 року, суд зазначає наступне.

Калькуляція - це визначення витрат у вартісній (грошовій) формі на виробництво одиниці або групи товарів. Оскільки такі витрати безпосередньо пов'язані з процесом виробництва товарів, то володіти такою інформацією, зважаючи на її конфіденційність, може тільки виробник або пов'язані з ним особи.

Калькуляція собівартості (попередня, кошторисна, планова) - визначення розміру витрат у грошовій формі як по окремих видах діяльності, виробничих процесах, структурних підрозділах, так і в цілому по підприємству на виробництво (збут) одиниці продукції, виконаних робіт (послуг) за допомогою економічно обґрунтованих методів.

Планова калькуляція собівартості продукції використовується для здійснення планової калькуляції ціни. Під час планового калькулювання ціни до виробничої собівартості також додаються адміністративні витрати, витрати на збут, інші операційні витрати, фінансові витрати, плановий прибуток, податки (податок на додану вартість).

Таким чином, у планових калькуляціях собівартості продукції та ціни повинні знайти своє відображення вартість сировини, матеріалів, товарів, які в подальшому використовуються у виробництві.

Однак, калькуляція витрат на виготовлення товару може бути замінена на калькуляцію ціни товару, в якій у відсотковому відношенні зазначаються витрати на сировину, комунальні платежі, заробітну плату тощо.

У разі включення до ціни товару всіх складових вартості товару, калькуляція може бути прийнятна, як від виробників товару так і від постачальника.

Суд вважає безпідставними зауваження щодо періоду виробництва товару та його відвантаження на адресу Приватного підприємства "АЗЧ Постач", адже вказані юридичні факти вчинялися у чіткій хронологічній послідовності.

Суд зазначає, що калькуляції, надані Приватним підприємством "АЗЧ Постач" при митному оформленні товарів, поставлених на виконання умов Контракту №AZ-L/1.03 від 01 березня 2016 року містять чітке зазначення періоду виробництва товару, складені на підставі норм використання засобів виробництва та робочого часу саме у цей період, зміна вказаних нормативів у майбутньому жодним чином не може вплинути на ціну вже виробленого товару, тому посилання Чернігівської митниці ДФС про можливість впливу на ціну товару віддаленості у часі моменту складання калькуляції та поставки товару, ціну на який визначено даними калькуляціями Чернігіською митницею, суд вважає необґрунтованими.

Як випливає з інвойсу №LUK00016023 від 23 березня 2016 року, відповідно до якого відбулася поставка товару, товар поставлявся за базисом поставки CFR Одеса (вартість і фрахт) «Інкотермс 2010».

Поставка товару на умовах CFR Одеса (вартість і фрахт) «Інкотермс 2010» передбачає, що у фактурну вартість товару вже включені витрати, які впливають на митну вартість товару, а саме перевезення товару до порту призначення (фрахт).

Вказана обставина підтверджується листом LUCKY EXPORTS згідно якого визначено, що вартість морського перевезення включена до ціни товару, вказаної у інвойсі №LUK00016023 від 23 березня 2016 року. Крім того, про включення до ціни товару вартості фрахту свідчить і калькуляція до інвойсу №LUK00016023 від 23 березня 2016 року, надана LUCKY EXPORTS.

Крім того, числові значення, які підтверджують вартість фрахту, вказано у калькуляції, яка була надана Приватним підприємством «АЗЧ Постач» до митного оформлення, що давало змогу посадовим особам Чернігівської митниці ДФС встановити числові значення фрахту товару поставленого на виконання умов Контракту №AZ-L/1.03 від 01 березня 2016 року.

Враховуючи вказані обставини для цілей визначення митної вартості товару, поставленого відповідно до умов Контракту №AZ-L/1.03 від 01 березня 2016 року такі складові митної вартості товару, який було поставлено, як витрати на транспортування, навантаження/вивантаження та страхування не потребують додаткового підтвердження та коригування.

Згідно чинного законодавства України, якщо митна вартість не може бути визначена за першим методом, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості. У ході таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, за основу може братися ціна, за якою оцінювані ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні, не пов'язаному з продавцем покупцю.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Отже, враховуючи зазначене, у Чернігівської митниці ДФС були відсутні підстави для відмови у визначенні митної вартості товарів за ціною договору (контракту) та застосуванні резервного методу визначення митної вартості товарів при якому було застосовано цінову інформацію про подібні товари, наявну у митного органу.

Інші зауваження, викладені Чернігівською митницею ДФС у рішенні про коригування митної вартості товарів, також не можна віднести до таких, які можуть слугувати підставою для відмови у визначенні митної вартості товарів за ціною договору (контракту), адже вказані обставини не впливають на формування митної вартості товару.

Враховуючи вказані обставини, у Чернігівської митниці ДФС відсутні підстави для відмови у визначенні митної вартості товарів за ціною договору (контракту) та застосуванні резервного методу визначення митної вартості товарів при якому було застосовано цінову інформацію про подібні товари, наявну в митному органі.

Таким чином, суд приходить до висновку про неправомірність прийнятих Чернігівською митницею ДФС рішення про коригування митної вартості товарів № 102000010/2016/000107/2 від 06 травня 2016 року та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Чернігівської митниці ДФС №102110001/2016/00097.

Суд вважає за необхідне вказати, що виходячи з роз'яснень наданих Міністерством доходів і зборів України у листі від 07 травня 2014 року № 10441/7/99-99-10-03-01-17 відомості з інформаційних баз даних Міндоходів мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті митницею відповідних рішень та з об'єктивних причин не можуть містити усієї інформації, що стосується суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар.

Розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є беззаперечним доказом для підтвердження висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості товару.

Відносно визначення митної вартості товарів за резервним методом слід зазначити наступне.

Митним органом не доведено, що неможливо було застосувати інші методи визначення митної вартості, окрім резервного.

Відповідно до статті 57 Митного кодексу України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Проте, відповідачем не надано доказів неможливості застосування попередніх методів визначення митної вартості під час прийняття рішення про коригування митної вартості товарів (за резервним методом).

Суд зазначає, що митна вартість товарів підтверджена позивачем всіма необхідними документами, зазначеними у частині 2 статті 53 Митного кодексу України. Крім того, на вимогу митного органу надані додаткові документи на підтвердження митної вартості товару, а саме за ціною контракту, а саме: прайс-лист.

Враховуючи наведене вище, суд дійшов висновку, що у відповідача були у наявності всі документи для визначення митної вартості за ціною договору щодо товарів, які імпортуються. Належними документами, наявними в матеріалах справи підтверджено ціну товару, який був імпортований позивачем на митну територію України на підставі контракту.

Відповідно до ч. 2 ст. 256 Митного кодексу у рішенні про відмову у митному оформленні повинні бути зазначені причини відмови та наведені вичерпні роз'яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення. Зазначене рішення повинно також містити інформацію про порядок його оскарження.

Враховуючи встановлені судом обставини, митний орган не навів жодного обґрунтованого пояснення та не надав жодного доказу, які б свідчили про наявні розбіжностей, які не дають можливості підтвердити числові значення складових митної вартості товарів, заявленої позивачем під час митного оформлення, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

За правилами ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Доказів правомірності, законності та обґрунтованості відповідачем своїх дій до суду не надано.

З урахуванням викладеного вище, суд дійшов висновку, що адміністративний позов є обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 2, 8-14, 71, 94, 160-163, 167, 186, 254 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Приватного підприємства "АЗЧ Постач" до Чернігівської митниці ДФС про скасування рішення та картки відмови - задовольнити в повному обсязі.

Скасувати Рішення про коригування митної вартості товарів №102000010/2016/000107/2 від 06 травня 2016 року Чернігівської митниці ДФС.

Скасувати Картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №102110001/2016/00097 Чернігівської митниці ДФС.

Стягнути з Чернігівської митниці ДФС ( , пр. Перемоги,6 м.Чернігів, 14017) за рахунок бюджетних асигнувань на користь Приватного підприємства "АЗЧ Постач" ( , 63503, Харківська область, м.Чугуїв, вул. Рози Люксембург, буд. 16-а) судові витрати у розмірі 3120,54 грн. ( три тисячі сто двадцять гривень 54 копійки).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлений 22 червня 2016 року.

Суддя Мар'єнко Л.М.