Справа № 2-а-1995/09/1522
Суддя: Єщенко О.В.
Дата ухвалення: 2010-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2010 р.Справа № 2-а-1995/09/1522

Категорія: 2.19.6Головуючий в 1 інстанції: Гандзій Н.В.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого Єщенко О.В.

суддів Димерлій О.О.

ОСОБА_1

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 28 липня 2009 року за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси про стягнення щомісячної державної соціальної допомоги дитині війни в розмирі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, -

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси про визнання дій протиправними, зобов'язання відповідача нарахувати недоплачене підвищення до пенсії як дитині війни за період з 01.01. 2006 - 31.10.2008 роках та стягнення 5210 грн.

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 28 липня 2009 року позовні вимоги задоволено частково. Визнано відмову Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси щодо не виплати соціальної допомоги позивачу, як «Діти війни»безпідставною.

Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси провести перерахунок та забезпечити проведення виплати ОСОБА_2 підвищення до пенсії, передбачене ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»(в редакції по 31 грудня 2007 року), у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком виходячи з розрахунку прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного Законом України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України»за період часу з 14 травня 2008 року до 31 жовтня 2008 року. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із постановленим у справі судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти по справі нове рішення про відмову в задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, наявні докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Ухвалюючи постанову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач є пенсіонером за віком, дитиною війни, тому має право на отримання до пенсії, передбаченого ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», за період з 14 травня 2008 року по 31 жовтня 2008 року у розмірі 30 відсотків від мінімальної пенсії за віком, розмір якої визначений ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», з урахуванням положень Закону України про державний бюджет України на відповідний рік.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, є пенсіонеркою за віком, дитиною війни, та відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»від 18 листопада 2004 року, який набув чинності з 01 січня 2006 року, має право на отримання щомісячної надбавки до пенсії у розмирі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Вирішуючи питання про можливість задоволення позовних вимог позивача за 2006 рік колегія суддів прийшла наступного.

Пунктом 17 статті 77 Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік»з метою приведення окремих норм законів у відповідність із цим Законом було зупинено на 2006 рік дію статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Однак Законом України від 19 січня 2006 року N 3367-ІV «Про внесення змін до Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік»пункт 17 статті 77 виключено та статтею 110 (викладеною цим Законом у новій редакції) установлено, що пільги дітям війни, передбачені абзацом сьомим статті 5 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», запроваджуються з 1 січня 2006 року, а статтею 6, - у 2006 році поетапно, за результатами виконання бюджету у першому півріччі, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України за погодженням із Комітетом Верховної Ради України з питань бюджету. ОСОБА_3 був опублікований 22 березня 2006 року, а тому набрав чинності 2 квітня 2006 року.

Тобто з 2 квітня 2006 року стаття 6 Закону про соціальний захист дітей війни знову почала діяти. Але підвищення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, як визначив законодавець, могло здійснюватись лише за певних умов, зокрема: поетапно, за результатами виконання бюджету в першому півріччі, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України за погодженням з Комітетом Верховної Ради України з питань бюджету.

Колегію суддів встановлено, що такі умови не настали тому слід відмовити позивачу в задоволенні позову щодо підвищення пенсії за 2006 рік.

Рішенням Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007 визнано неконституційним положення п. 12 ст. 71 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік»щодо зупинення на 2007 рік дії ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», з урахуванням ст. 111 цього Закону, згідно з якою у 2007 році підвищення дітям війни пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», виплачується особам які є інвалідами, (крім тих на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») у розмирі 50 відсотків від розміру надбавки, встановленої для учасників війни.

22 травня 2008 року, Конституційним Судом України прийнято рішення №10-рп/2008, згідно якого положення, п. 36-100 розділу II "Внесення змін до деяких законодавчих актів України" Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" визнані неконституційними, та відновлено право позивача на нарахування підвищення до пенсії у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком з дати прийняття рішення.

Відповідно до ст.99 КАС України, - адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Суд першої інстанції повинен був врахувати, що річний строк для звернення до суду слід застосовувати у кожному випадку порушення права позивача, тобто відносно кожного місяця, в якому порушувалось право позивачки на отримання підвищення до пенсії. Позивач звернувся до суду з позовом 14 травня 2009 року.

Враховуючи положення ст. 99 КАС України, позивачем було порушено строк для звернення до суду за захистом порушених прав.

Відповідно до ст. 100 КАС України пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін. Якщо суд визнає причину пропущення строку звернення до суду поважною, адміністративна справа розглядається і вирішується в порядку, встановленому цим Кодексом.

За таких підстав колегія суддів приходить до висновку, що права позивача підлягають захисту з 22 травня 2008 року.

Разом з тим, Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси заяви до суду про застосування приписів ст. 100 КАС України ні в суді першої інстанції ні в суді апеляційної інстанції не надавалось. Посилання на ст. 100 КАС України також не міститься в апеляційній скарзі, тому позовні вимоги позивача підлягають захисту за 2007 рік з 09.07.2007р. по 31.12.2007р. та за 2008 рік з 22.05.2008р. по 31.12.2008р.

Враховуючи вищевикладене, у суду апеляційної інстанції відсутні правові підстави для застосування ст. 100 КАС України, оскільки останнє можливо лише за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 195, 196; п.3 ч.1 ст. 198; п.4 ч.1 ст. 202; ч.2 ст. 205; ст. 207; ч.5 ст. 254 КАС України, судова колегія,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси задовольнити частково.

Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 28 липня 2009 року по справі № 2-а-1995/09/15221скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси у нарахуванні та виплаті ОСОБА_2 підвищення розміру пенсії за віком в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 31 жовтня 2008 року.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси нарахувати та виплатити ОСОБА_2 доплату до пенсії, що передбачено ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, встановленої ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та за період з 22 травня 2008 року по 31 жовтня 2008 року.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в порядку та строки встановленим законодавством України.

Головуючий:

Суддя:

Суддя: