Справа № 817/1734/14
Суддя: Сірош М.В.
Дата ухвалення: 2016-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2016 року м. Київ К/800/52513/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого судді: Сіроша М.В.,

суддів: Голубєвої Г.К.,

Юрченко В.П.,

розглянувши у порядку попереднього розгляду касаційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Рівному Головного управління Міндоходів у Рівненській області (далі - ДПІ) на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 31 липня 2014 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 22 вересня 2014 року у справі № 817/1734/14 за адміністративним позовом Приватного підприємства «Модена» (далі - Підприємство) до ДПІ,

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2014 року Підприємство звернулося до суду з адміністративним позовом про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень ДПІ № , № від 8.05.2013, № , № від 11.02.2013 щодо збільшення грошових зобов'язань з податку на прибуток та податку на додану вартість.

Зазначило, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення спростовуються наявними в матеріалах адміністративної справи документами.

31 липня 2014 року постановою Рівненського окружного адміністративного суду, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 22 вересня 2014 року, позов задоволено.

Податкові повідомлення-рішення ДПІ № , № від 8.05.2013, № , № від 11.02.2013 визнані протиправними та скасовані.

ДПІ звернулася із касаційною скаргою про скасування постанови Рівненського окружного адміністративного суду та ухвали Житомирського апеляційного адміністративного суду і ухвалення нової постанови про задоволення позову, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судами, з 18.01.2013 до 24.01.2013 ДПІ була здійснена позапланова перевірка Підприємства щодо документального підтвердження господарських операцій з ТОВ «Автоєвро діагностика», їх реальності та повноти відображення в обліку за період з 1.09.2012 до 30.09.2012, за наслідками якої 29.01.2013 був складений акт перевірки.

У акті перевірки зазначено, що Підприємством у порушення вимог п. 44.1 ст. 44, п. 138.8 ст. 138, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України занижений податок на прибуток у розмірі 109 894,00 грн., а також у порушення п. 185.1 ст. 185, п.,п. 198.1, 198.3, 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України занижений податок на додану вартість у розмірі 104 661,00 грн.

11 лютого 2013 року ДПІ прийняла податкові повідомлення-рішення: № щодо збільшення Товариству грошового зобов'язання з податку на прибуток у розмірі 164 976,00 грн., № щодо збільшення грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 156 991,50 грн.

22 квітня 2013 року ДПІ була здійснена позапланова перевірка Підприємства щодо документального підтвердження господарських операцій з ТОВ «Блейд-Україна», їх реальності та повноти відображення в обліку за період з 1.08.2012 до 31.08.2012, за наслідками якої того ж дня був складений акт перевірки.

У акті перевірки зазначено, що Підприємством у порушення вимог п. 44.1 ст. 44, п. 138.8 ст. 138, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України занижений податок на прибуток у розмірі 93 145,00 грн., а також у порушення п. 185.1 ст. 185, п.,п. 198.1, 198.3, 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України занижений податок на додану вартість у розмірі 88 709,00 грн.

8 травня 2013 року ДПІ прийняла податкові повідомлення-рішення: № щодо збільшення Товариству грошового зобов'язання з податку на прибуток у розмірі 139 717,50 грн., № щодо збільшення грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 133 063,50 грн.

Колегія суддів вважає висновки судів першої та апеляційної інстанцій про задоволення позову обґрунтованими з таких підстав.

Суди встановили, що 1.08.2012 між Підприємством та ТОВ «Блейд-Україна» були укладені договори купівлі-продажу № 02/08-3, підряду № 02/08-4.

3 вересня 2012 року між Підприємством та ТОВ «Автоєвро діагностика» був укладений договір купівлі продажу № 1/09-3.

На підтвердження виконання зазначених договорів Підприємство надало видаткові та податкові накладні; акти виконаних ремонтних робіт; квитанції до прибуткових касових ордерів; довіреності на отримання від ПП «Модена» товарно-матеріальних цінностей; свідоцтва про реєстрацію машини.

Для підтвердження реалізації Підприємством придбані у ТОВ «Автоєвро діагностика» товарно-матеріальні цінності наступним контрагентам: Приватному підприємству «Укрспецсервіс», Товариству з обмеженою відповідальністю фірмі «Техіндустрія», Приватному підприємству «Агрополь», Приватному підприємству «Новітех-Захід», Товариству з обмеженою відповідальністю «Якість і будівництво» і Товариству з обмеженою відповідальністю «Інтуїт ЛТД», Підприємство надало договори купівлі-продажу товарів; видаткові та податкові накладні; товарно-транспортні накладні; довіреності на отримання товарно-матеріальних цінностей.

Відповідно до пп. 4.1.27 п. 4.1 ст. 4 Податкового кодексу України витрати - це сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Згідно з п. 138.1 ст. 138 Податкового кодексу України витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із витрат операційної діяльності, інших витрат, крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Підпунктом 138.1.1 пункту 138.1 статті 138 Податкового кодексу України передбачено, що витрати операційної діяльності включають собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку та витрати банківських установ.

Відповідно до п. 138.2 ст. 138 Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Згідно з п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України встановлює вичерпний перелік витрат платника податку, що не враховуються при визначенні оподатковуваного прибутку. Серед таких обмежень витрати на придбання електрообладнання, які були виключенні відповідачем зі складу витрат позивача, відсутні.

Пунктом 140.5 статті 140 Податкового кодексу України передбачене встановлення додаткових обмежень щодо складу витрат платника податку, крім тих, що зазначені в цьому розділі, не дозволяється.

Відповідно до пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України до складу витрат не включаються витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Згідно з пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Пунктом 198.1 статті 198 Податкового кодексу України передбачено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Відповідно до п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно з п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Пунктом 198.4 статті 198 Податкового кодексу України передбачено, що якщо платник податку придбає (виготовляє) товари/послуги та необоротні активи, які призначаються для їх використання в операціях, що не є об'єктом оподаткування або звільняються від оподаткування, то суми податку, сплачені (нараховані) у зв'язку з таким придбанням (виготовленням), не відносяться до податкового кредиту зазначеного платника.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 9 Закону України № 996 від 16.07.1999 «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі - Закон) підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати обов'язкові реквізити: назву документа; дату і місце складання; назва підприємства, від імені якого складається документ; зміст і обсяг господарської операції; одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що мають можливість ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Відповідно до п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Мінфіну України № 88 від 24.05.1995, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 5.06.1995 за № 168/704 (далі - Положення № 168/704) первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно з п. 2.16 Положення № 168/704 забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать нормативно-правовим актам, встановленому порядку приймання, зберігання і витрачання грошових коштів, товарно-матеріальних цінностей та іншого майна, порушують договірну і фінансову дисципліну, завдають шкоди державі, власникам, іншим юридичним і фізичним особам.

Суди правильно зазначили, що Підприємством для підтвердження виконання господарських операцій з контрагентами були надані всі документи, які відповідають вимогам Закону та Положення № 168/704.

Результати перевірки контрагента Підприємства, контрагентів контрагента, наявність та/або відсутність контрагента за зареєстрованим місцезнаходженням, відсутність необхідних умов для ведення господарської діяльності, відсутність власних основних фондів, складських приміщень, транспортних засобів, наявність або відсутність порушених кримінальних справ, пояснення осіб не можуть впливати на право позивача щодо формування складу витрат операційної діяльності та податкового кредиту, оскільки наявними у справі доказами підтверджуються обставини щодо фактичного виконання спірних господарських операцій.

Оскільки, акт про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Блейд-Україна» та акт про неможливість проведення невиїзної позапланової перевірки ТОВ «Автоєвро діагностика» підтверджують лише факт неможливості проведення таких перевірок, то вони не є джерелом отримання податкової інформації, яка положеннями статті 83 Податкового кодексу України визначена як підстава для висновків під час проведення перевірок, та не є носіями доказової інформації про виявлені порушення вимог чинного законодавства (або їх відсутність), а тому не можуть слугувати підставою для висновків про безтоварність господарських операцій Підприємства з ТОВ «Блейд-Україна» та ТОВ «Автоєвро діагностика».

19 лютого 2013 року постановою Львівського окружного адміністративного суду, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 8 серпня 2013 року, дії ДПІ щодо здійснення зустрічної звірки ТОВ «Блейд-Україна» визнані протиправними.

Суди обґрунтовано зазначили, що неможливість реалізації податковими органами визначеної законодавством компетенції щодо проведення зустрічних звірок (невиїзних позапланових перевірок) контрагента не може вважатися доказом вчинення певним платником податку порушень податкового законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права під час ухвалення судових рішень чи вчинення процесуальних дій.

Колегія суддів дійшла висновку, що судові рішення ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права, правова оцінка обставинам у справі дана правильно, підстав для їх скасування з мотивів, викладених в касаційній скарзі, немає.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Рівному Головного управління Міндоходів у Рівненській області відхилити.

Постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 31 липня 2014 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 22 вересня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі і оскарженню не підлягає, але може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, визначених ст. 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: Сірош М.В.

Голубєва Г.К.

Юрченко В.П.