Справа № 816/934/16
Суддя: С.О. Удовіченко
Дата ухвалення: 2016-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

21 червня 2016 рокум. ПолтаваСправа № 816/934/16

Суддя Полтавського окружного адміністративного суду Удовіченко С.О., перевіривши матеріали позову ОСОБА_1 про зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

15 червня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою про зобов'язання вчинити певні дії, а саме: - надати докази виконання конституційних обов'язків у захисті прав людини за статтею 8 Конституції України і виконання статті 4 Кримінального процесуального кодексу України за ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 07 жовтня 2014 року, за ухвалою №11-918 апеляційного суду з кримінальних справ від 17 серпня 2005 року з виправленням грубої помилки суду з наданням розрахунків фізичних, моральних і матеріальних втрат, завданих злочином за статтями 1195, 1197, 2002, 2007 Цивільного кодексу України; - надати докази правомірності нині діючої 100% безкарності для суду і бездоказове використання судовою владою інвалідності для відмов у відшкодуванні, без оприлюднення для чинності за статтею 57 Конституції України за виконанням статей 360-7 Цивільного процесуального кодексу України, 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України, 533 Кримінального процесуального кодексу України; - розглянути надані підстави за заявою довічного хворого, які встановлені Законом України для обов'язкової підсудності суддів за статтями 279, 280, 281, 282 Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до частини 1, 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

За приписами статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму. Юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

За змістом пункту 1 частини 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України справа адміністративної юрисдикції (далі - адміністративна справа) - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Поняття суб'єкта владних повноважень визначено у пункті 7 частини 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно із яким суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Владні управлінські функції - це функції управління, пов'язані із застосуванням повноважень державної влади в особі відповідних державних органів з метою виконання усіх її основних завдань та функцій держави.

Тобто, справою адміністративної юрисдикції може бути переданий на вирішення адміністративного суду спір, який виник між двома (кількома) конкретними суб'єктами суспільства стосовно їхніх прав та обов'язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб'єкт законодавчо уповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб'єктів, а ці суб'єкти відповідно зобов'язані виконувати вимоги та приписи такого владного суб'єкта.

У випадку якщо суб'єкт (у тому числі орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа) у спірних правовідносинах не здійснює вказані владні управлінські функції щодо іншого суб'єкта, який є учасником спору, такий спір не має встановлених нормами Кодексу адміністративного судочинства України ознак справи адміністративної юрисдикції, і, відповідно, не повинен вирішуватись адміністративним судом.

Частиною 1 статті 107 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи: 1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; 2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); 3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтею 106 цього Кодексу; 4) належить позовну заяву розглядати в порядку адміністративного судочинства; 5) подано адміністративний позов у строк, установлений законом (якщо адміністративний позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); 6) немає інших підстав для повернення позовної заяви, залишення її без розгляду або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Згідно приписів частини 1 статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України у позовній заяві зазначаються: 1) найменування адміністративного суду, до якого подається позовна заява; 2) ім'я (найменування) позивача, поштова адреса, а також номер засобу зв'язку, адреса електронної пошти, якщо такі є; 3) ім'я (найменування) відповідача, посада і місце служби посадової чи службової особи, поштова адреса, а також номер засобу зв'язку, адреса електронної пошти, якщо такі відомі; 4) зміст позовних вимог згідно з частинами четвертою і п'ятою статті 105 цього Кодексу і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів, - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів; 5) у разі необхідності - клопотання про звільнення від сплати судового збору; про звільнення від оплати правової допомоги і забезпечення надання правової допомоги, якщо відповідний орган відмовив особі у забезпеченні правової допомоги; про призначення судової експертизи; про витребування доказів; про виклик свідків тощо; 6) перелік документів та інших матеріалів, що додаються.

Як слідує зі змісту позову, у ньому ОСОБА_1 взагалі не зазначив ім'я (найменування) відповідача, адресу його місцезнаходження, перелік документів та інших матеріалів, що додаються до позову, що суперечить вимогам пунктів 3, 6 частини 1 статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини 4 статті 105 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може містити вимоги про: 1) скасування або визнання нечинним рішення відповідача - суб'єкта владних повноважень повністю чи окремих його положень; 2) зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії; 3) зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень утриматися від вчинення певних дій; 4) стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, завданої його незаконним рішенням, дією або бездіяльністю; 5) виконання зупиненої чи невчиненої дії; 6) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень; 7) примусове відчуження земельної ділянки, інших об'єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності.

На переконання суду, позивачем у позові викладено зміст позовних вимог без дотримання положень статті 105 Кодексу адміністративного судочинства України.

Зміст позовних вимог ОСОБА_1 викладений не чітко, що позбавляє суд можливості встановити з якими саме вимогами та до яких саме відповідачів-суб'єктів владних повноважень звертається позивач з даною позовною заявою, а також чи має місце в даному випадку публічно-правовий спір, тобто чи підлягає позовна заява ОСОБА_1 розгляду саме в порядку адміністративного судочинства.

Частиною 3 статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України до позовної заяви додаються її копії та копії всіх документів, що приєднуються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб, крім випадків подання адміністративного позову суб'єктом владних повноважень.

Однак, в спірному випадку позивачем до позовної заяви не було додано її копій та копій всіх документів, що приєднуються до неї, відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб.

Також частина 3 статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає необхідність додання до позовної заяви документу про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати.

Частиною 2 статті 87 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України від 08.07.2011 № 3674-VI "Про судовий збір".

Згідно із частиною 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання адміністративного позову: майнового характеру, який подано суб'єктом владних повноважень, юридичною особою, ставка судового збору складає 1,5 відсотка ціни позову, але не менше одного розміру мінімальної заробітної плати; майнового характеру, який подано фізичною особою або фізичною особою-підприємцем, - один відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати; немайнового характеру, який подано суб'єктом владних повноважень, юридичною особою або фізичною особою-підприємцем, - один розмір мінімальної заробітної плати; немайнового характеру, який подано фізичною особою, - 0,4 розміру мінімальної заробітної плати.

При цьому, згідно з абзацом 2 частини 3 статті 6 закону України "Про судовий збір" у разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Проте позивачем не надано документа про сплату судового збору або доказів на підтвердження підстави звільнення позивача від сплати судового збору.

Згідно зі статтею 48 Кодексу адміністративного судочинства України здатність мати процесуальні права та обов'язки в адміністративному судочинстві (адміністративна процесуальна правоздатність) визнається за громадянами України, іноземцями, особами без громадянства, органами державної влади, іншими державними органами, органами влади Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими і службовими особами, підприємствами, установами, організаціями (юридичними особами).

Здатність особисто здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов'язки, у тому числі доручати ведення справи представникові (адміністративна процесуальна дієздатність), належить фізичним особам, які досягли повноліття і не визнані судом недієздатними, а також фізичним особам до досягнення цього віку у спорах з приводу публічно-правових відносин, у яких вони відповідно до законодавства можуть самостійно брати участь.

Здатність особисто здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов'язки, у тому числі доручати ведення справи представникові (адміністративна процесуальна дієздатність), належить органам державної влади, іншим державним органам, органам влади Автономної Республіки Крим, органам місцевого самоврядування, їхнім посадовим і службовим особам, підприємствам, установам, організаціям (юридичним особам).

Відповідно до частини 4 статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява підписується позивачем або його представником із зазначенням дати її підписання.

Згідно зі статтею 19 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративні справи вирішуються адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Адміністративні справи з приводу оскарження правових актів індивідуальної дії, а також дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи (їх об'єднань), вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача, або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Якщо така особа не має місця проживання (перебування, знаходження) в Україні, тоді справу вирішує адміністративний суд за місцезнаходженням відповідача.

При цьому, позивачем не додані до позовної заяви документи, що підтверджують повноваження особи, яка підписала адміністративний позов, та докази адміністративної процесуальної правосуб'єктності позивача, а також докази реєстрації у встановленому законом порядку місця проживання (перебування, знаходження) позивача.

Відповідно до 1 першої статті 108 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтею 106 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлюється строк, достатній для усунення недоліків.

З урахуванням викладеного, позовна заява підлягає залишенню без руху з наданням позивачу строку для усунення вказаних недоліків.

На підставі викладеного, керуючись статтями 106, 107, 108 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 про зобов'язання вчинити певні дії залишити без руху.

Позивачу надати строк для усунення недоліків до 01 липня 2016 року та роз'яснити, що в разі не усунення недоліків позовної заяви, вона буде повернута.

Недоліки необхідно усунути шляхом надання до Полтавського окружного адміністративного суду документів: що підтверджують повноваження особи, яка підписала адміністративний позов, та доказів адміністративної процесуальної правосуб'єктності позивача; доказів реєстрації у встановленому законом порядку місця проживання (перебування, знаходження) позивача; уточненої позовної заяви із зазначенням відповідачів та викладенням змісту позовних вимог згідно з частиною 4 статті 105 Кодексу адміністративного судочинства України, із зазначенням змісту позовних вимог щодо кожного з відповідачів, копій такої позовної заяви та копій всіх документів, що приєднуються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб; доказів на підтвердження того, що позовна заява ОСОБА_1 підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства; документа про сплату судового збору в розмірі, встановленому Законом України "Про судовий збір", або доказів на підтвердження підстави звільнення позивача від сплати судового збору.

Копію ухвали направити особі, що звернулася з позовною заявою.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали з одночасним надісланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Суддя С.О. Удовіченко