Справа № 2а-10724/10/1370
Суддя: Гулик Андрій Григорович
Дата ухвалення: 2011-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2011 р. № 2а-10724/10/1370

Львівський окружний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Гулика А.Г.,

судді Мричко Н.І.,

судді Сакалоша В.М.,

за участю:

секретаря судового засідання Русенко І.Я.,

позивача ОСОБА_1,

представника УСБУ у Львівській області, СБУ ОСОБА_2,

представника ВП ЗРУ не зявився,

відповідач заступник начальника УСБУ у Львівській області ОСОБА_3 не зявився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Служби безпеки України, заступника начальника управління Служби безпеки України у Львівській області ОСОБА_3, Служби безпеки України, військової прокуратури Західного регіону України про визнання протиправними дій, бездіяльності та зобовязання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним вище позовом до управління Служби безпеки України у Львівській області (далі УСБУ у Львівській області), заступника начальника УСБУ у Львівській області ОСОБА_3, Служби безпеки України (далі СБУ), військової прокуратури Західного регіону України (далі ВП ЗРУ) про визнання протиправними дій, бездіяльності та зобовязання вчинити дії.

Позивач подав до суду заяви про збільшення позовних вимог від 21.01.2011 року та від 19.07.2011 року, відповідно до яких просить: визнати протиправними дії та бездіяльність СБУ, зобовязати СБУ перевірити факт правомірності надання заступником начальника УСБУ у Львівській області ОСОБА_4 відповіді на звернення ОСОБА_5 від 06.03.2009 року № 85, здійснити перевірку дотримання посадовими особами СБУ вимог чинного законодавства та відомчих нормативно-правових актів при розгляді звернень від 29.06.2010 року, від 19.07.2010 року та від 19.10.2010 року, визнати протиправними дії заступника начальника УСБУ у Львівській області ОСОБА_4; визнати протиправними дії та бездіяльність УСБУ у Львівській області; визнати протиправними дії, бездіяльність заступника начальника УСБУ у Львівській області ОСОБА_3; визнати протиправними дії, бездіяльність ВП ЗРУ, зобовязати ВП ЗРУ провести перевірку законності винесеного заступником начальника УСБУ у Львівській області ОСОБА_3 рішення, яким відмовлено в наданні інформації по зверненню від 29.06.2010 року, а також правомірності наданих керівниками УСБУ у Львівській області ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_3 відповідей від 29.06.2010 року, від 19.07.2010 року та від 19.10.2010 року на звернення позивача.

Позовні вимоги мотивовані протиправністю відповіді, якою позивачу відмовлено у наданні інформації, яка міститься в адвокатському запиті ОСОБА_5 від 06.03.2009 року № 85. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що надана адвокату ОСОБА_5 відповідь на її запит містить відомості з обмеженим доступом, що стосуються проходження позивачем військової служби в органах СБУ і містять конфіденційну інформацію. Позивач вважає, що вказана інформація стосується його особисто і міститься у зверненні адвоката ОСОБА_5 від 06.03.2009 року № 85, а тому ненадання такої інформації позивачу порушує його особисті немайнові права. Відтак, проведені посадовими особами відповідачів перевірки щодо дотримання вимог чинного законодавства України при розгляді звернень позивача є неповними та формальними.

Відповідач - заступник начальника УСБУ у Львівській області ОСОБА_3 подав до суду заперечення на позов, в якому проти позову заперечує. Заперечення обґрунтовані тим, що громадянин має право звернутися до державних органів і вимагати надання будь-якого офіційного документа, незалежно від того, стосується цей документ його особисто чи ні, крім випадків обмеження доступу, передбаченого чинним законодавством України. При цьому, документи, повязані з виконанням адвокатом доручення, не підлягають огляду, розголошенню чи вилученню без його згоди, а тому запити адвоката обовязковому наданню для ознайомлення не підлягають. Зазначає, що відповідь адвокату ОСОБА_5 була надана на її адвокатській запит від 06.03.2009 року № 85 під час представництва інтересів ОСОБА_8 при розгляді Шевченківським районним судом м. Львова цивільної справи. Власником інформації, викладеної в адвокатському запиті є адвокат ОСОБА_5, а тому без її згоди УСБУ у Львівській області не вправі розкривати його зміст. У звязку з цим, з метою нерозголошення адвокатської таємниці запропоновано звернутися безпосередньо до адвоката ОСОБА_5 Враховуючи викладене вище, просить суд відмовити позивачу у задоволенні вказаного адміністративного позову.

Відповідач - СБУ подала до суду заперечення на вказаний адміністративний позов, в якому вважає позовні вимоги безпідставними та необґрунтованими, просить суд відмовити позивачу у задоволенні позову. Заперечення обґрунтовані тим, що позивачу було надано відповіді на його звернення та будь-яких порушень посадовими особами СБУ не встановлено, що в свою чергу підтверджується матеріалами проведених перевірок. Позивач повідомлений про те, що власником інформації, викладеної в інформаційному запиті ОСОБА_5 від 06.03.3009 року № 85 є адвокат ОСОБА_5, у звязку з чим необхідно звернутися безпосередньо до цього адвоката з метою ознайомлення із вказаним запитом. Крім того, в обґрунтування своїх заперечень зазначає, що позивачу правомірно відмовлено у наданні доступу до інформації, викладеної адвокатом ОСОБА_5 у адвокатському запиті від 06.03.2009 року № 85, оскільки вказаний запит надійшов на адресу УСБУ у Львівській області відповідно до вимог ст. 6 Закону України «Про адвокатуру». У звязку з викладеним вище вважає, що позов є безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню.

Відповідач - УСБУ у Львівській області подало до суду заперечення на позов, в якому проти позову заперечує. Заперечення обґрунтовані тим, що громадянин має право звернутися до державних органів і вимагати надання будь-якого офіційного документа, незалежно від того, стосується цей документ його особисто чи ні, крім випадків обмеження доступу. Також, вважає, що твердження позивача про те, що УСБУ у Львівській області вчинено відносно нього протиправні дій чи бездіяльність є безпідставними та такими, що не відповідають дійсності, оскільки позивачу надано на його запит відповідь у строки, та в порядку, передбаченими чинним законодавством України, в якій повідомлялося про те, що відповідно до ст. 38 Закону України «Про інформацію» власником інформації, викладеної у адвокатському запиті є адвокат, без згоди якого відповідач не вправі розкривати його зміст. Просить суд відмовити позивачу у задоволенні позову в повному обсязі.

Відповідач - ВП ЗРУ письмових заперечень проти адміністративного позову суду не подала.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, наведених в позовній заяві та доповненнях до неї. Пояснив, що підставою для звернення позивача до суду є протиправні дії відповідачів, повязані із прийняттям незаконного, на його думку, рішення про відмову у доступі до інформації. Крім того, вважає, що відомості, що містяться в листі УСБУ у Львівській області від 18.03.2009 року № 62/11/1-965, які були надані як відповідь на адвокатській запит, містять конфіденційну інформацію, оскільки стосуються проходження позивачем військової служби в СБУ, а тому є документом з обмеженим доступом. Вважає, що відмова УСБУ у Львівській області щодо надання позивачу інформації, яка міститься в адвокатському запиті є протиправною. Просить суд задовольнити позов в повному обсязі.

Представник УСБУ у Львівській області та СБУ в судовому засіданні проти позову заперечив з підстав, наведених в письмових запереченнях. Додатково пояснив суду, що конфіденційна інформація це відомості, які знаходяться у володінні, користуванні та розпорядженні окремих фізичних чи юридичних осіб і поширюються за їх бажанням. В листі УСБУ у Львівській області від 18.03.2009 року № 62/11/1-965 наявні окремі відомості з питань призначення і звільнення кадрів у системі СБУ, які можуть містити конфіденційну інформацію, знаходяться у володінні, користуванні та розпорядженні СБУ і яким може бути надано відповідний гриф обмеження доступу. Проте, надана на запит адвоката інформація, яка міститься у згаданому вище листі надана правомірно. Відповідь на інформаційний запит позивача надано із розясненням підстав, за яких адвокату ОСОБА_5 надавалась відповідь на її запит від 06.03.2009 року № 85, у звязку з виконанням адвокатом професійної діяльності. У звязку з викладеним, просить суд відмовити позивачу у задоволенні позову.

Заступник начальника УСБУ у Львівській області ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, явку уповноваженого представника не забезпечив, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце його проведення. Проте, подав до суду клопотання від 02.02.2011 року про розгляд справи без його участі, а тому суд ухвалив розглядати справу без його участі на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Представник ВП ЗРУ в судовому засіданні проти позову заперечив. Зазначає, що заборона нерозголошення відомостей про особисте життя громадян не поширюється на випадки повідомлення інформації, що міститься у зверненні, особам, які мають відношення до вирішення справи та проведення перевірки, зокрема, на адвокатський запит. Після закінчення перевірки за зверненням, заявнику, на його прохання, надається можливість ознайомитися з документами та матеріалами, що безпосередньо зачіпають його права і свободи в тій мірі, в якій це не суперечить вимогам дотримання державної або іншої, що охороняється законом, таємниці, законним інтересам інших осіб. Додатково пояснив, що інформація, яка міститься в адвокатському запиті та відповіді на такий запит становить адвокатську таємницю, яка охороняється законом. Документи, повязані з виконанням адвокатом доручення, не підлягають огляду, розголошенню чи вилученню без його згоди. Перевірки щодо можливих протиправних дій УСБУ у Львівській області проведені повно, всебічно та обєктивно, в порядку встановленому чинним законодавством України. У звязку з викладеним вище, просить суд відмовити позивачу у задоволенні позову в повному обсязі.

На виконання вимог ухвали суду від 30.03.2011 року про витребування доказів у справі СБУ надано суду належним чином засвідчені копії матеріалів, які стосуються розгляду звернень ОСОБА_1 від 12.08.2010 року та 04.10.2010 року, і перевірки викладених в них фактів, УСБУ у Львівській області надано суду належним чином засвідчені копії матеріалів розгляду звернень ОСОБА_1 від 29.06.2010 року, від 19.07.2010 року, від 19.10.2010 року, в тому числі тих, на підставі яких готувались листи від 07.07.2010 року № 62/16/П-544/13, від 27.07.2010 року № 62/16/П-602/13 та від 27.10.2010 року № 62/16/П-884/13, звернення ОСОБА_5 від 06.03.2009 року № 85 та матеріали його розгляду, а ВП ЗРУ надано належним чином засвідчені копії матеріалів розгляду звернень ОСОБА_1 від 10.08.2010 року, від 24.09.2010 року та від 16.11.2010 року.

Заслухавши пояснення позивача, представників відповідачів, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи у звязку з розглядом Шевченківським районним судом м. Львова цивільної справи № 2-204/10 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_8 про захист честі та гідності, представником ОСОБА_8 адвокатом ОСОБА_5, відповідно до вимог положень ст. 6 Закону України «Про адвокатуру»на адресу УСБУ у Львівській області направлено адвокатський запит від 06.03.2009 року № 85 щодо зібрання відомостей про факти, які можуть бути використані в процесі розгляду цивільної справи. На вказаний адвокатський запит УСБУ у Львівській області надано відповідь від 18.03.2009 року № 62/11/1-965, яка містить запитувану адвокатом інформацію.

Позивач ОСОБА_1 неодноразово звертався до УСБУ у Львівській області з інформаційними запитами щодо надання відомостей про надходження запиту від 06.03.2009 року № 85 та ознайомлення з ним, а також скаргами до УСБУ у Львівській області та СБУ щодо неправомірних дій по розгляду звернень позивача.

Позивачу були надані відповіді УСБУ у Львівській області від 07.07.2010 року № 62/16/П-544/13 та від 27.07.2010 року № 62/16/П-602/13, в яких позивача повідомлялося про те, що відповідно до ст. 38 Закону України «Про інформацію», власником інформації, що викладена в адвокатському запиті є адвокат ОСОБА_5, у звязку з чим, УСБУ у Львівській області не вправі розкривати його зміст з метою недопущення розголошення адвокатської таємниці, яка охороняється ст. 9 Закону України «Про адвокатуру», а також запропоновано позивачу звернутися безпосередньо до адвоката ОСОБА_5 щодо ознайомлення з вказаним запитом. Розгляд запиту адвоката ОСОБА_5 від 06.03.2009 року № 85 та інформаційних запитів ОСОБА_1 здійснювався УСБУ у Львівській області згідно з вимогами чинного законодавства України.

Адвокат ОСОБА_5 є членом Львівської обласної колегії адвокатів з 1984 року і працює в юридичній консультації Залізничного району м. Львова з 1984 року по теперішній час, що підтверджується листом Юридичної консультації Залізничного району м. Львова Львівської обласної колегії адвокатів від 01.03.2011 року № 58.

Із матеріалів справи вбачається, що на інформаційний запит ОСОБА_1 від 29.06.2010 року (вх. № П-544 від 05.07.2010 року), а також скаргу про порушення чинного законодавства при розгляд інформаційного запиту позивача від 19.07.2010 року (вх. № П-602 від 20.07.2010 року) позивачу УСБУ у Львівській області надано обґрунтовані відповіді. Зокрема, відповідь на інформаційний запит позивача (вих. № 62/11/1-965 від 18.03.2009 року) надано із розясненням підстав, за яких адвокату ОСОБА_5 надавалась відповідь на її запит від 06.03.2009 року № 85, у звязку із виконанням нею професійної діяльності адвоката. Відповідь на скаргу ОСОБА_1 за вих. № 62/16/п-602/13 від 27.07.2010 року також містить посилання на вимоги нормативно-правових актів та відповідні розяснення щодо можливих шляхів вирішення порушеного заявником питання.

Вирішуючи спір по суті, суд виходив з наступного.

Право громадян України на інформацію, правові основи інформаційної діяльності, одержання, використання, поширення та зберігання інформації, система інформації, її джерела, а також доступ до інформації, станом на момент виникнення спір правовідносин, регулювалися Законом України «Про інформацію»від 02.10.1992 року № 2657-ХІІ.

Під інформацією вказаний Закон розуміє документовані або публічно оголошені відомості про події та явища, що відбуваються у суспільстві, державі та навколишньому природному середовищі та встановлює порядок одержання, використання, поширення і зберігання інформації режими доступу до інформації, за якими інформація поділяється на відкриту та з обмеженим доступом. Дія цього Закону поширюється на інформаційні відносини, які виникають у всіх сферах життя і діяльності суспільства і держави при одержанні, використанні, поширенні та зберіганні інформації.

Згідно з положеннями ч.ч. 2-3 ст. 9 вказаного Закону реалізація права на інформацію громадянами, юридичними особами і державою не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб. Кожному громадянину забезпечується вільний доступ до інформації, яка стосується його особисто, крім випадків, передбачених законами України. Крім того, як вбачається зі змісту ст. 23 Закону України «Про інформацію»кожна особа має право на ознайомлення з інформацією, зібраною про неї. Забороняється збирання відомостей про особу без її попередньої згоди, за винятком випадків, передбачених законом. Отже, Закон України «Про інформацію»містить в собі відсилочні норми до інших законів України щодо обмежень громадян у доступі до інформації.

Одним з таких випадків є отримання інформації адвокатом за його запитом в процесі здійснення ним професійної діяльності, оскільки адвокатський запит є однією з правових підстав для надання інформації у встановленому чинним законодавством України порядку.

З положень ст. 6 Закону України «Про адвокатуру»випливає, що збирання відомостей про факти, які можуть бути використані як докази в цивільних, господарських, кримінальних справах і справах про адміністративні правопорушення, зокрема, запитувати та отримувати документи або їх копії, ознайомлення з необхідними для виконання доручень документами, отримання інформації, письмових відповідей тощо є професійними правами адвоката при здійсненні ним своєї професійної діяльності, та охороняються законом. Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону України «Про адвокатуру»відомості, одержані адвокатом при здісненні ним своїх професійних обовязків є адвокатською таємницею.

Відповідно до ст. 10 вказаного Закону професійні права, честь і гідність адвоката охороняються законом, що є гарантіями адвокатської діяльності. Забороняється будь-яке втручання в адвокатську діяльність, вимагання від адвоката, його помічника, посадових осіб і технічних працівників адвокатських обєднань відомостей, що становлять адвокатську таємницю. Документи, повязані з виконанням адвокатом доручення, не підлягають оглядові, розголошенню чи вилученню без його згоди.

Крім того, стаття 30 Закону України «Про інформацію»передбачає, що громадяни, юридичні особи, які володіють інформацією професійного, ділового, виробничого, банківського, комерційного та іншого характеру, одержаною на власні кошти, або такою, яка є предметом їх професійного, ділового, виробничого, банківського, комерційного та іншого інтересу і не порушує передбаченої законом таємниці, самостійно визначають режим доступу до неї, включаючи належність її до категорії конфіденційної, та встановлюють для неї систему (способи) захисту.

Право власності на інформацію визначається положеннями статті 38 Закону України «Про інформацію». Зі змісту положень вказаної статті вбачається, що право власності на інформацію це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження інформацією. Однією з правових підстав виникнення права власності на інформацію є створення інформації своїми силами і за свій рахунок. Власник інформації має право встановлювати умови щодо належної йому інформації.

Таким чином, з системного аналізу Закону України «Про інформацію»та Закону України «Про адвокатуру»вбачається, що відомості, які містяться в адвокатському запиті, а також інформація, отримана на адвокатський запит в процесі здійснення адвокатом своєї професійної діяльності є правом власності адвоката та становить адвокатську таємницю, яка охороняється законом, та не може бути розголошена без його згоди.

Згідно з наданою ГУ «К»оцінкою, розгляд інформаційного запиту ОСОБА_1 від 29.06.2010 року (№ П-544 від 05.07.2010 року) та його скарги від 19.07.2010 року (№ П-602 від 20.07.2010 року) здійснено з дотриманням вимог чинного законодавства, про що проінформовано позивача листами УСБУ від 18.03.2009 року № 62/11/1-965 та від 27.07.2010 року № 62/16/П-602/13. Відповіді на вказані інформаційні запити та скарги ОСОБА_1 надано з розясненням законних підстав повідомлення УСБУ інформації на адвокатській запит ОСОБА_5 від 06.03.2009 року № 85 та відмови в можливості ознайомлення з таким адвокатським запитом. З огляду на викладене, СБУ не встановлено ознак вчинення корупційних діянь та порушень вимог Закону України «Про інформацію»у діях службових осіб УСБУ у Львівській області.

Перевіркою правомірності надання заступником начальника УСБУ у Львівській області ОСОБА_4 адвокату ОСОБА_5 відповіді на її адвокатській запит № 85 від 06.03.2009 року, проведеної СБУ встановлено, що вказана відповідь надана без порушень Закону України «Про інформацію», Закону України «Про боротьбу з корупцією», що підтверджується листом ГУ БКОЗ від 08.09.2010 року № 14/24399. Крім цього, звернення позивача від 29.06.2010 року, від 19.07.2010 року та від 19.10.2010 року розглядались УСБУ у Львівській області. На вказані звернення ОСОБА_1 надано вичерпні та обґрунтовані відповіді з дотримання норм чинного законодавства України при їх розгляді без порушень в діях службових осіб вимог Закону України «Про інформацію»та Закону України «Про боротьбу з корупцією».

Крім того, за результатами оцінки інформації встановлено, що у листі УСБУ у Львівській області від 18.03.2009 року за № 62/11/1-965 наявні окремі відомості з питань призначення і звільнення кадрів у системі СБУ, і яким може бути надано гриф обмеження доступу «Для службового користування», що підтверджується листом УСБУ у Львівській області від 23.06.2011 року № 62/26/К-1-П; К-552/13. При цьому, ст. 30 Закону України «Про інформацію»встановлено, що конфіденційною інформацією є відомості, які знаходяться у володінні, користуванні або розпорядженні окремих фізичних чи юридичних осіб і поширюються за їх бажанням відповідно до передбачених ними умов. Позивачем не доведено, а УСБУ у Львівській області не підтверджено, що інформація, яка міститься у відповіді від 18.03.2009 року за № 62/11/1-965 на адвокатський запит ОСОБА_5 від 06.03.2009 року № 85 відноситься до конфіденційної, чи доступ до такої обмежено.

Таким чином, жодних прав позивача на інформацію відповідачами порушено не було, що підтверджується матеріалами перевірок УСБУ у Львівській області, СБУ та ВП ЗРУ за результатами розгляду скарг ОСОБА_1, що також підтверджується матеріалами, які стосуються розгляду звернень позивача від 12.08.2010 року та 04.10.2010 року, і перевірки викладених в них фактів, матеріалами розгляду звернень позивача від 29.06.2010 року, від 19.07.2010 року, від 19.10.2010 року, в тому числі тих, на підставі яких готувались листи від 07.07.2010 року № 62/16/П-544/13, від 27.07.2010 року № 62/16/П-602/13 та від 27.10.2010 року № 62/16/П-884/13, зверненням ОСОБА_5 від 06.03.2009 року № 85 та матеріалами його розгляду, та матеріалами розгляду звернень ОСОБА_1 від 10.08.2010 року, від 24.09.2010 року та від 16.11.2010 року.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка адвокат ОСОБА_5 пояснила, що інформація, яка міститься в її адвокатському запиті від 06.03.2009 року № 85, а також інформація, отримана на такий адвокатський запит є правом власності адвоката та становить адвокатську таємницю, яка охороняється законом, та не може бути розголошена без її згоди.

Отже, наведені у зверненнях ОСОБА_1 відомості щодо можливого порушення службовими особами УСБУ у Львівській області та СБУ вимог чинного законодавства під час розгляду ними інформаційних запитів позивача не знайшли свого підтвердження, що також підтверджується висновками від 16.09.2010 року та від 12.11.2010 року за результатами розгляду скарг ОСОБА_1 та іншими матеріалами справи.

Враховуючи те, що відповідь УСБУ у Львівській області № 62/11/1-965 від 18.03.2009 року надана на адвокатський запит № 85 від 06.03.2009 року адвоката ОСОБА_5 відповідно до ст. 6 Закону України «Про адвокатуру», у звязку із здійсненням адвокатом своєї професійної діяльності, суд вважає дії відповідачів щодо розгляду інформаційних запитів позивача та проведення відповідних перевірок правомірності надання відповідей на запити такими, що відповідають закону.

З матеріалів справи вбачається, що ВП ЗРУ було проведено прокурорські перевірки за зверненнями позивача та його представника щодо можливих неправомірних дій заступника начальника УСБУ у Львівській області ОСОБА_3 та УСБУ у Львівській області, за наслідками яких не встановлено порушень чинного законодавства України при розгляді звернень позивача та його представника, та підстав для прокурорського реагування, про що заявникам надано відповіді у строки та в порядку, передбаченому чинним законодавством України.

Узагальнюючи викладене вище, а також те, що дії УСБУ у Львівській області, заступника начальника УСБУ у Львівській області ОСОБА_3 та СБУ визнані судом правомірними, суд дійшов висновку, що дії ВП ЗРУ щодо проведення перевірки правомірності надання відповідей на запити позивача також є правомірними.

Оскільки, відповіді на інформаційні запити та скарги ОСОБА_9, надані відповідачами у спосіб та у порядку, встановленому чинним законодавством України, суд вважає, що інші позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до положень, закріплених ст. 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з вимогами ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

Відповідно до вимог ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Положення ст. 19 Конституції України закріплене у ст. 9 КАС України, яка передбачає, що суди при вирішенні справи керуються принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч. 3 ст. 9 КАС України, суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Зважаючи на викладене вище, виходячи із заявлених позовних вимог, на підставі системного аналізу положень чинного законодавства України, наявних у матеріалах справи доказів, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 7-11, 14, 69-71, 86, 87, 94, 159, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Судові витрати згідно з ст. 94 КАС України стягненню зі сторін не підлягають.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено Кодексом адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом ч. 3 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії постанови. Якщо субєкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою ст. 167 Кодексу адміністративного судочинства України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення пятиденного строку з моменту отримання субєктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 19 листопада 2011 року.

Головуючий суддя (підпис) А.Г. Гулик

Суддя (підпис) Н.І. Мричко

Суддя (підпис) В.М. Сакалош

З оригіналом згідно

Суддя Гулик А.Г.