Справа № 344/6270/16-а
Суддя: Домбровська Г. В.
Дата ухвалення: 2016-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 344/6270/16-а
Провадження № 2-а/344/301/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2016 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої-судді: ОСОБА_1

при секретарі с/з: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області адміністративну справу

за позовом ОСОБА_3

до ОСОБА_4 Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську

про визнання неправомірними дій та зобовязання вчинити дії

У судовому засіданні 14 червня 2016 року відповідно до пункту 3 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України проголошено вступну та резолютивну частину Постанови.

О Б С Т А В И Н И С П Р А В И

ОСОБА_3 (надалі «Позивач») звернулася до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з адміністративним позовом до ОСОБА_4 Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську (надалі «Відповідач»), в якому просила визнати неправомірними дії ОСОБА_4 Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську щодо відмову ОСОБА_3 у призначенні пенсії по втраті годувальника; зобовязати ОСОБА_4 Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську призначити та виплачувати ОСОБА_3 пенсії по втраті годувальника з 25 квітня 2015 року з зарахуванням до стажу роботи ОСОБА_5 період роботи на ВТП «Ніка» з 18.01.1993 р. по 08.04.1994 р. та АООТ «Ключі» з 10.03.1996 р. по 20.04.1997 р.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві.

Зокрема, позовні вимоги мотивовані тим, що дії Відповідача щодо відмови Позивачу у призначенні пенсії у звязку з втратою годувальника з підстав неврахування до трудового стажу померлого годувальника ОСОБА_5 періодів роботи на ВТП «Ніка» з 18.01.1993 р. по 08.04.1994 р. та АООТ «Ключі» з 10.03.1996 р. по 20.04.1997 р. є протиправними, оскільки не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України.

Як зазначила Позивач в судовому засіданні, періоди роботи її померлого чоловіка ОСОБА_5 на ВТП «Ніка» з 18.01.1993 р. по 08.04.1994 р. та АООТ «Ключі» з 10.03.1996 р. по 20.04.1997 р. підтверджуються відповідними записами в трудовій книжці, а, відтак, посилання Відповідача в якості підстави для відмови у призначенні пенсії на відсутність дати в наказі про звільнення, а також ненадходження відповіді на запит з Російської Федерації, на думку Позивача, не може порушувати надані їй та її неповнолітнім дітям чинним законодавством України соціальні права на належне пенсійне забезпечення.

Представник Відповідача ОСОБА_4 Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську, в судовому засіданні проти позовних вимог заперечила та просила відмовити в їх задоволенні.

Зокрема, як зазначила представник Відповідача, оскільки в трудовій книжці ОСОБА_5 не вказана дата в наказі про звільнення (щодо періоду роботи ОСОБА_5 на ВТП «Ніка» з 18.01.1993 р. по 08.04.1994 р.), а також у звязку з ненадходженням відповіді на запит з Російської Федерації щодо підтвердження факту роботи ОСОБА_5 на АООТ «Ключі» з 10.03.1996 р. по 20.04.1997 р., у Відповідача були відсутні правові підстави для зарахування вказаних періодів роботи до трудового стажу померлого годувальника при призначенні Позивачу пенсії у звязку з втратою годувальника.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області,

В С Т А Н О В И В:

Частиною 1 статті 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Згідно з Свідоцтвом про смерть від 14 травня 2015 року (а.с. 18) ОСОБА_5 помер 25 квітня 2015 року в м. Брно, район ОСОБА_6 № 858, Чеська Республіка.

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 з 14 червня 1995 року, що підтверджується записами в її паспорті на сторінці 10 (а.с. 6). Від шлюбу у них народилося двоє дітей: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3.

У звязку зі смертю чоловіка, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в листопаді 2015 року звернулася до ОСОБА_4 Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську із заявою про призначення їй пенсії у звязку з втратою годувальника.

ОСОБА_4 Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську № 1541/03 від 11 квітня 2016 року (а.с. 16-17) Позивачу було відмовлено у призначенні пенсії у звязку з втратою годувальника.

Вважаючи такі дії Відповідача неправомірними, Позивач звернулася до суду з даним адміністративним позовом про визнання дій неправомірними та зобовязання Відповідача призначити Позивачу пенсію у звязку з втратою годувальника.

Частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

В той же час, в частині 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України законодавцем закріплено загальні критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені та є усталеними у практиці європейських країн. Субєкти владних повноважень повинні враховувати ці критерії-принципи, приймаючи рішення, вчиняючи дії, чи допускаючись бездіяльності.

Таким чином, завданням адміністративного суду є перевірка правомірності (легальності) рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень з огляду на чіткі критерії, які зазначені у частині 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

До того ж, відповідність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень передбаченим частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям перевіряється судом з урахуванням закріпленого статтею 9 Кодексу адміністративного судочинства України принципу законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закріплений статтею 9 Кодексу адміністративного судочинства України принцип законності кореспондує положенню частини 2 статті 19 Конституції України, відповідно до вимог якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

«На підставі» означає, що субєкт владних повноважень: 1) повинен бути утвореним у порядку, визначеному Конституцією та законами України; 2) зобовязаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним.

«У межах повноважень» означає, що субєкт владних повноважень повинен приймати рішення, а дії вчиняти відповідно до встановлених законом повноважень, не перевищуючи їх. Під встановленими законом повноваженнями прийнято розуміти як ті, на наявність яких прямо вказує закон, так і повноваження, які є необхідними для реалізації субєктом владних повноважень своїх функцій (завдань).

«У спосіб» означає, що субєкт владних повноважень зобовязаний дотримуватися встановленої законом процедури і форми прийняття рішення або вчинення дії і повинен обирати лише визначені законом засоби.

Іншими словами, при виконанні поставлених перед адміністративним судочинством завдань адміністративний суд перевіряє законність та обґрунтованість реалізації органом публічної адміністрації, його посадовою чи службовою особою компетенції (наданих законом повноважень). Критеріями такої перевірки є: відповідність оскаржуваного акта приписам, що встановлені у законі; дотримання органом меж повноважень, наданих йому законом; дослідження органом передбачених у законі обставин, що є підставою прийняття акта; збереження чинності законом, на основі якого прийнято акт; відсутність спотворення змісту закону, що покладений в основу рішення; додержання правил, строків, форми та процедури прийняття акта.

Як випливає зі змісту ОСОБА_4 Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську № 1541/03 від 11 квітня 2016 року (а.с. 16-17), Позивачу було відмовлено у призначенні пенсії у звязку з втратою годувальника у звязку з висновком Відповідача про недостатність загального страхового стажу померлого годувальника, який, як зазначено в даному листі, становить 8 років 8 місяців 4 дні, замість необхідних 10 років.

Зокрема, відповідачем до загального страхового стажу померлого ОСОБА_5 не було зараховано періодів його роботи на ВТП «Ніка» з 18.01.1993 р. по 08.04.1994 р. та АООТ «Ключі» з 10.03.1996 р. по 20.04.1997 р., мотивуючи це тим, що в трудовій книжці ОСОБА_5 не вказана дата в наказі про звільнення (щодо періоду роботи ОСОБА_5 на ВТП «Ніка» з 18.01.1993 р. по 08.04.1994 р.), а також ненадходженням відповіді на запит з Російської Федерації щодо підтвердження факту роботи ОСОБА_5 на АООТ «Ключі» з 10.03.1996 р. по 20.04.1997 р.

Відповідно до статті 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоровя, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (ОСОБА_9), - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника. Непрацездатними членами сім'ї вважаються:

1) чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону;

2) діти (у тому числі діти, які народилися до спливу 10 місяців з дня смерті годувальника) померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали інвалідами до досягнення 18 років.

Діти, які навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх навчальних закладах системи загальної середньої освіти, а також професійно-технічних, вищих навчальних закладах (у тому числі у період між завершенням навчання в одному із зазначених навчальних закладів та вступом до іншого навчального закладу або у період між завершенням навчання за одним освітньо-кваліфікаційним рівнем та продовженням навчання за іншим за умови, що такий період не перевищує чотирьох місяців), - до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років, та діти-сироти - до досягнення ними 23 років незалежно від того, навчаються вони чи ні;

3) чоловік (дружина), а в разі їх відсутності - один з батьків або брат чи сестра, дідусь чи бабуся померлого годувальника незалежно від віку і працездатності, якщо він (вона) не працюють і зайняті доглядом за дитиною (дітьми) померлого годувальника до досягнення нею (ними) 8 років.

Пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається в розмірі: на одного непрацездатного члена сім'ї 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника; на двох та більше непрацездатних членів сім'ї 100 відсотків пенсії за віком померлого годувальника, що розподіляється між ними рівними частками (частина 1 статті 37 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»).

Статтею 38 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначено період, на який призначається пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Так, пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається на весь період, протягом якого член сім'ї померлого годувальника вважається непрацездатним згідно із частиною другою статті 36 цього Закону, а членам сім'ї, які досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, довічно. Зміна розміру пенсії або припинення її виплати членам сім'ї здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому склалися обставини, що спричинили зміну розміру або припинення виплати пенсії.

Статтею 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначено строки призначення (перерахунку) та виплати пенсії.

Зокрема, пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку:

3) пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається з дня, що настає за днем смерті годувальника, якщо звернення про призначення такого виду пенсії надійшло протягом 12 місяців з дня смерті годувальника.

Пенсія призначається довічно або на період, протягом якого пенсіонер має право на виплату пенсії відповідно до цього Закону (частина 2 статті 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»).

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов'язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Статтею 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено види трудової діяльності, що зараховується до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію.

Зокрема, до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю (частини 1-2 статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення»).

Порядок підтвердження стажу роботи визначено статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Так, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Як випливає із записів у трудовій книжці ОСОБА_5 (а.с. 7-13),:

- в період з 18.01.1993 р. по 08.04.1994 р. він працював на ВТП «Ніка»;

- в період з 10.03.1996 р. по 20.04.1997 р. він працював на АООТ «Ключі».

Таким чином, Суд звертає увагу на те, що вищевказані періоди роботи ОСОБА_5 на ВТП «Ніка» та АООТ «Ключі» підтверджуються відповідними записами в його трудовій книжці.

Суд звертає особливу увагу на те, що основним документом, який підтверджує стаж роботи особи, є трудова книжка.

При цьому, відповідно до вимог чинного законодавства України у встановлених законом випадках архівні довідки можуть підтверджувати стаж роботи особи в разі відсутності трудової книжки або відсутності в ній відповідних відомостей.

В спірних публічно-правових відносинах, які виникли між сторонами, Відповідачем при прийнятті рішення про відмову Позивачу у призначенні пенсії у звязку з втратою годувальника (в частині не зарахування відповідних періодів роботи ОСОБА_5 до трудового стажу) було порушено принцип обґрунтованості рішення субєкта владних повноважень, закріплений в пункті 3 частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Принцип обґрунтованості прийнятого рішення, тобто прийняття рішення з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії, вимагає від субєкта владних повноважень (в тому числі, при прийнятті рішення про відмову в призначенні пенсії у звязку з неврахуванням певних періодів роботи до трудового стажу) враховувати як обставини, на обовязковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Субєкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих рішень, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення субєкта владних повноважень повинно бути мотивованим.

В той же час, Відповідачем не наведено норму закону, на підставі якої при розрахунку стажу померлого годувальника йому не було враховано періодів роботи в ВТП «Ніка» та АООТ «Ключі» до трудового стажу за умови наявності відповідних записів про роботу в ці періоди в трудовій книжці померлого годувальника.

Враховуючи вищевикладене, Суд дійшов висновку про те, що рішення ОСОБА_4 Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську про відмову ОСОБА_3 у призначенні пенсії по втраті годувальника є протиправними, оскільки не ґрунтується на вимогах чинного законодавства, яке підлягає застосуванню у спірних правовідносинах.

За таких обставин Суд вважає обґрунтованими позовні вимоги ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування рішення ОСОБА_4 Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську про відмову ОСОБА_3 у призначенні пенсії по втраті годувальника, та знаходить підстави для зобовязання ОСОБА_4 Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську призначити та забезпечувати виплату ОСОБА_3 пенсії по втраті годувальника з 26 квітня 2015 року із зарахуванням до стажу роботи померлого годувальника ОСОБА_5 періодів роботи на ВТП «Ніка» з 18.01.1993 р. по 08.04.1994 р. та АООТ «Ключі» з 10.03.1996 р. по 20.04.1997 р.

Частиною 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а згідно з частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, Суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги Позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 2, 7, 8, 9, 99, 100, 158, 159, 160, 161, 162, 163 та 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області,

П О С Т А Н О В И В :

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення ОСОБА_4 Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську про відмову ОСОБА_3 у призначенні пенсії по втраті годувальника.

3. Зобовязати ОСОБА_4 Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську призначити та забезпечувати виплату ОСОБА_3 пенсії по втраті годувальника з 26 квітня 2015 року із зарахуванням до стажу роботи померлого годувальника ОСОБА_5 періодів роботи на ВТП «Ніка» з 18.01.1993 р. по 08.04.1994 р. та АООТ «Ключі» з 10.03.1996 р. по 20.04.1997 р.

5. Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_3 витрати зі сплати судового збору в сумі 551,20 грн.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області.

Суддя Домбровська Г.В.