Справа № 461/1087/16-а
Суддя: Котельва К. О.
Дата ухвалення: 2016-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 461/1087/16-а
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.06.2016 року Галицький районний суд м. Львова в складі:

головуючого-судді Котельви К.О.,

при секретарі Білоус М.І.,

за участю

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Рибак Н.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Львівської митниці ДФС про скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду із адміністративним позовом, в якому просить визнати протиправними дії заступника начальника Львівської митниці ДФС Мірошниченка М.І. щодо винесення постанови в справі про порушення митних правил від 05 лютого 2016 року №2657/20910/15, якою притягнуто громадянина Республіки Польща ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.481 МК України. Визнати протиправною та скасувати вищевказану постанову, а вилучений автомобіль «PEUGEOT 306» LU4108C повернути власнику.

В обґрунтування внесеного позову покликається на те, що відомості, зазначені у оскаржуваній постанові не відповідають дійсності, оскільки він не має жодного відношення до автомобіля марки «Mercedes-Benz E290» VIN НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2, про що надав пояснення 07 листопада 2015 року. Покликається на відповідь Прикордонної служби Республіки Польщі від 24 листопада 2015 року, відповідно до якої він покинув територію Республіки Польща на автобусі д.р.н. НОМЕР_3 а на автомобілі марки «Mercedes-Benz E290» подорожували інші особи, які зазначені в оскаржуваній постанові як ОСОБА_6, ОСОБА_7.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, надав пояснення, аналогічні до викладених у позовній заяві та просив таку задоволити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову, подав письмові заперечення та просив в задоволенні позову відмовити (а.с.39-40).

Допитаний в судовому засіданні позивач ОСОБА_3 в якості свідка, надав суду покази про те, що він 03 квітня 2014 року в'їжджав на митну територію України через м/п "Рава-Руська" Львівської митниці в якості пасажира автобуса, а не на автомобілі, на митному контролі здавав свій паспорт разом зі всіма пасажирами автобуса.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8, надав суду покази про те, що він працює на посаді старшого державного інспектора та 03 квітня 2014 року здійснював митне оформлення рейсового автобуса та перевіряв паспорт лише водія автобуса, паспорти пасажирів не перевіряв.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9, надав суду покази про те, що він працює на посаді старшого інспектора Львівської митниці ДФС ОСОБА_9, яким 03 квітня 2014 року здійснювалось митне оформлення вказаного вище автомобіля. Вказує, що громадянин ОСОБА_3 (ОСОБА_3) особисто йому для здійснення митного контролю подав свій паспорт для виїзду за кордон, контрольний талон та техпаспорт на автомобіль марки «MERCEDES», реєстраційний номер НОМЕР_2. Відповідно до поданих документів, а також того, що громадянин ОСОБА_3 (ОСОБА_3) є нерезидентом, ним у відповідності до ст. 380 МК України цей автомобіль було оформлено в режимі «тимчасового ввезення терміном до одного року».

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з ст.55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до вимог ч.1 ст.6 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Частиною 1 ст.2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Судом встановлено, що 07 листопада 2015 року, близько 07 год. 45 хв. громадянин Республіки Польща ОСОБА_3 (ОСОБА_3) прямував у приватну поїздку з Республіки Польща в Україну через м/п "Рава-Руська" Львівської митниці ДФС автомобілем марки «PEUGEOT 306», реєстраційний номер LU4108C, смугою руху "зелений коридор". У ході митного контролю вказаного транспортного засобу та внесення інформації про нього до ПІК «Інспектор-2006» та в ЄАІС Держмитслужби України було встановлено, що 03 квітня 2014 року громадянин ОСОБА_3 (ОСОБА_3) ввіз на митну територію України через м/п "Рава-Руська" Львівської митниці в режимі «тимчасового ввезення» та не вивіз за межі митної території України у встановлений ч.1 ст.380 МК України строк автомобіль марки «MERCEDES-BENZ E290», VIN № НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2, країна реєстрації - Республіки Польща.

Згідно автоматизованої системи митного оформлення «Інспектор-2006» та ЄАІС Держмитслужби України зазначений транспортний засіб з митної території України станом на 07 листопада 2015 року громадянином ОСОБА_3 (ОСОБА_3) не вивозився та у інший митний режим, згідно законодавства, не поміщений. На момент перетину кордону, відповідних документів, що підтверджують факт аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, визначених статтею 460 Митного кодексу України, зазначеною особою подано не було.

У відповідності до вимог ст.192 МК України, до найближчого органу доходів і зборів про обставини, події (аварії або дії обставин непереборної сили), місцезнаходження товарів і транспортних засобів, вказаний громадянин не звертався.

Згідно норм ч. 1 ст. 380 МК України встановлено, що тимчасове ввезення громадянами-нерезидентами на митну територію України транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року. Цей строк може бути продовжено органами доходів і зборів з урахуванням дії обставин непереборної сили та особистих обставин громадян, які ввезли такі транспортні засоби, за умови документального підтвердження цих обставин, але не більш як на 60 днів. Обов'язковою умовою допуску зазначених транспортних засобів до тимчасового ввезення на митну територію України є реєстрація цих транспортних засобів в уповноважених органах іноземних держав, що підтверджується відповідним документом.

Частиною 5 статті 380 МК України тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування повинні бути вивезені за межі митної території України з дотриманням строків, установлених відповідно до вимог цього Кодексу, або поміщені у митні режими відмови на користь держави, знищення або руйнування чи можуть бути оформлені для вільного обігу на митній території України за умови сплати митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів.

Відповідно до ч. 3 ст. 481 МК України перевищення строку тимчасового ввезення товарів на митну територію України або строку тимчасового вивезення товарів за межі митної території України більше ніж на десять діб тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Суд приймає до уваги, як належні, пояснення представника відповідача про те, що на транспортний засіб, керований ОСОБА_3, поширюється регулювання ч. 3 ст. 481 МК України, оскільки згідно п. 57 ч. 1 ст. 4 Митного кодексу України під терміном «товар» розуміються будь-які рухомі речі, у тому числі ті, на які законом поширено режим нерухомої речі (крім транспортних засобів комерційного призначення), валютні цінності, культурні цінності, а також електроенергія, що перемішується лініями електропередачі.

Таким чином поняття «транспортний засіб особистого користування» охоплюється поняттям «товар», оскільки він є рухомою річчю.

Статтею 181 ЦК України визначено, що рухомими речами є речі, які можна вільно переміщувати у просторі.

Суд не приймає до уваги покликання позивача та його представника на те, що 03 квітня 2014 року ОСОБА_3 дійсно перетинав митний кордон України через м/п «Рава-Руська» Львівської митниці але не на транспортному засобі «Mercedes-Benz Е290», VIN № НОМЕР_1, р/н НОМЕР_2, а на туристичному автобусі, що підтверджується копією квитка та листом Прикордонної служби Республіки Польща, виходячи із наступного.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, представником громадянина ОСОБА_3 ОСОБА_4 у Львівську митницю ДФС надано незавірені копії документів, видані прикордонною службою республіки Польща та копію квитка про те, що 03 квітня 2014 року ОСОБА_3 слідував в Україну рейсовим автобусом сполученням Люблін - Львів.

Згідно інформації, яка міститься в єдиній автоматизованій інформаційній системі (ЄАІС) Департаменту митної справи ДФС України вищевказаний транспортний засіб ввіз на митну територію України саме ОСОБА_3.

Окрім того, на підтвердження факту перетину митного кордону України 03 квітня 2014 року ОСОБА_3 на транспортному засобі «Mercedes-Benz Е290», VIN № НОМЕР_1, р/н НОМЕР_2, Львівською митницею ДФС було направлено відповідні запити начальнику Львівського прикордонного загону та в департамент АР та ПМП ДФС України.

Головним центром обробки інформації ДПС України в наданні інформації, що підлягала з'ясуванню було відмовлено. Згідно відповіді департаменту АР та ПМП ДФС України в автомобілі марки «MERCEDES», реєстраційний номер НОМЕР_2, 03 квітня 2014 року о 03.31 год. слідували громадяни: ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_3 (а.с.58-58 зворот).

Згідно п. 7 «Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України» затверджених Наказом Державної митної служби України від 17 листопада 2005 року № 1118, власник транспортного засобу або вповноважена особа, який переміщує транспортний засіб через митний кордон України, пред'являє його митному органу для проведення митного огляду й подає оригінали та ксерокопії таких документів, що підтверджують право власності на транспортний засіб або користування ним (у тому числі з правом розпорядження).

В судовому засіданні встановлено, що старшим інспектором Львівської митниці ДФС ОСОБА_9 03 квітня 2014 року здійснювалось митне оформлення вказаного вище автомобіля. Згідно його пояснень, громадянин ОСОБА_3 (ОСОБА_3) особисто йому для здійснення митного контролю подав свій паспорт для виїзду за кордон, контрольний талон та техпаспорт на автомобіль марки «MERCEDES», реєстраційний номер НОМЕР_2. Відповідно до поданих документів, а також того, що громадянин ОСОБА_3 (ОСОБА_3) є нерезидентом, старшим інспектором Львівської митниці ДФС ОСОБА_9 у відповідності до ст. 380 МК України цей автомобіль було оформлено в режимі «тимчасового ввезення терміном до одного року».

Згідно п. 9 «Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України» затверджених Наказом Державної митної служби України від 17 листопада 2005 року № 1118, не підлягає пропуску через митний кордон України транспортний засіб, увезення якого в Україну заборонено згідно із законодавством або на який відсутні документи, що підтверджують право власності на ТЗ або користування ним (у тому числі з правом розпорядження).

Враховуючи вищенаведене, суд приймає до уваги, як належні та допустимі пояснення представника відповідача про те, що транспортний засіб було ввезено на митну територію України позивачем, а відтак обов'язок вивезення такого покладено на нього та відповідно в нього наявні документи на право користування цим транспортним засобом.

Окрім того, відповідно до п.1 ч.1 ст.35 КУпАП продовження протиправної поведінки, незважаючи на вимогу уповноважених на те осіб припинити її є обставиною, що обтяжує відповідальність за адміністративне правопорушення.

Так, 03 квітня 2014 року позивач ввіз на митну територію України автомобіль марки «Mercedes-Benz Е290», VIN № НОМЕР_1, р/н НОМЕР_2 в митному режимі «тимчасове ввезення до 1 року» та не вивіз даний транспортний засіб, таким чином і далі продовжує протиправну поведінку, що є обтяжуючою обставиною.

У відповідності до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову. Суб'єкт владних повноважень повинен надати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. Згідно ст. 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, суд приходить до висновку, що представником відповідача в судовому засіданні належними та допустимими доказами, перевіреними в судовому засіданні доведено, що постанова від 05 лютого 2016 року винесена відповідачем на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття ухвали; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку, а тому суд приходить до висновку, що у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 слід відмовити.

Керуючись ст.ст.7-12,86,99,100,161-162,167 КАС України, ст.ст.391-395, 467 МК України, суд

п о с т а н о в и в :

У задоволенні позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду через Галицький районний суд м. Львова шляхом подачі протягом десяти днів з дня її проголошення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цієї постанови.

Суддя К.О. Котельва