Справа № 818/300/16
Суддя: Спаскін О.А.
Дата ухвалення: 2016-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2016 р.Справа № 818/300/16
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Спаскіна О.А.

Суддів: Любчич Л.В. , Сіренко О.І.

за участю секретаря судового засідання Медяник А.О.

представника позивача Архипенка О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління ДФС у Сумській області на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 14.04.2016р. по справі № 818/300/16

за позовом Спільного українсько-білоруського підприємства "Укртехносинтез" (у формі товариства з обмеженою відповідальністю)

до Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління ДФС у Сумській області

про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання виконати певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 14.04.16 р. по справі № 818/300/16 адміністративний позов Спільного українсько-білоруського підприємства "Укртехносинтез" у формі Товариства з обмеженою відповідальністю до Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління ДФС у Сумській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії - задоволено.

Визнано бездіяльність Державної податкової інспекції у м. Сумах ГУ ДФС у Сумській області щодо невчинення дій спрямованих на повернення СУБП "Укртехносинтез" у формі ТОВ надміру сплачених грошових зобов'язань в розмірі 1 001 632,00 грн. протиправною.

Зобов'язано Державну податкову інспекцію у м. Сумах ГУ ДФС у Сумській області підготувати та надати на виконання до Головного управління Державної казначейської служби України у Сумській області висновок про повернення СУБП "Укртехносинтез" у формі ТОВ надміру сплачених грошових зобов'язань в розмірі 1 001 632,00 грн. шляхом перерахування вказаних сум зобов'язань за наступними реквізитами: отримувач - СУБП "Укртехносинтез" у формі ТОВ, , р/р 8 в АТ "Райффайзен Банк Аваль" у м. Києві, МФО 380805.

Стягнуто на користь Спільного українсько-білоруського підприємства "Укртехносинтез" у формі Товариства з обмеженою відповідальністю (40020, м. Суми, проспект Курський, 6, ) за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління ДФС у Сумській області (40000, м. Суми, Покровська площа, 2, ) судовий збір у розмірі 2 756 (дві тисячі сімсот п'ятдесят шість) грн. 00 коп.

Відповідач, не погодившись з даною постановою суду, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що приймаючи зазначену постанову, суд першої інстанції дійшов до помилкових висновків, які призвели до неправильного вирішення справи, неповно з'ясував всі обставини справи, що мають значення при вирішенні спору, невірно застосував до спірних правовідносин вимоги матеріального та процесуального права. Вказує, що в своїй діяльності ДПІ в м. Сумах керується не лише приписами Податкового кодексу України, а й іншими нормативними актами, які є обов'язковими для виконання, в тому числі і наказами ДФС України. Отже вважає, що податковий орган, повідомляючи листом від 01.03.2016р. про неможливість повернення надміру сплачених коштів в розмірі 1001632,00грн. без погодження Координаційно-моніторингового департаменту, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Представник позивача в судовому засіданні заперечував проти апеляційної скарги та просив залишити її без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Відповідно до ч.4 ст. 196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу в межах доводів апеляційної скарги відповідно до вимог ст.195 КАС України та керуючись ч.1 ст.41 КАС України.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що 06 лютого 2016 року Спільне українсько-білоруське підприємство "Укртехносинтез" подало до Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління Державної Фіскальної служби України в Сумській області податкову декларацію з податку на прибуток підприємств за 2015 рік. У рядку 04 Декларації позивачем вказано об'єкт оподаткування у звітному періоді в розмірі - 939 041,00 грн., у зв'язку з чим податок на прибуток, за звітний (податковий) період склав 5 102 908,00 грн." (рядок 17 Декларації), з яких: - 4 101 276,00 грн. податок на прибуток за результатами попереднього звітного (податкового) періоду поточного року, та - 1 001 632,00 грн. податок на прибуток нарахований за результатами останнього (звітного) податкового періоду (за 9 місяців 2015 року) (рядок 19 Декларації) (а.с. 6-7).

Разом з Декларацією було подано Додаток ЗП до рядка 16 Декларації, в якій зазначено суму нарахованого авансового внеску з податку на прибуток відповідно до п. 57.1. п. 57 Податкового кодексу України "5 102 908,00 грн." (рядок №16.1 додатку до Декларації) (а.с. 8).

11 лютого 2016 року позивачем подано до ДПІ у м. Сумах заяву №17, у якій, посилаючись на наявність надміру сплачених сум авансових внесків з податку на прибуток за підсумками Декларації з податку на прибуток за 2015 рік, просив відповідача повернути суму надміру сплачених коштів в розмірі 1 001 632,00 грн. шляхом перерахування такої суми на розрахунковий рахунок позивача в банку (а.с. 9).

01 березня 2016 року відповідач направив на адресу позивача лист № 9883/18-19-20-02- 45 в якому, посилаючись на Наказ ГУ ДФС у Сумській області "Про індикативні показники доходів на листопад 2015 року" №31 від 16.01.2016 року, зазначив що повернення надміру та/або помилково сплачених сум податкових зобов'язань за податками здійснюється за попереднім інформуванням Координаційно-моніторингового департаменту.

Не погодившись з такою бездіяльністю відповідача, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов до висновку, що відповідач не вчинив дії, спрямовані на повернення позивачу надміру сплачених сум грошових зобов'язань, тим самим допустив протиправну бездіяльність.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 43 ПК України помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов'язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та ст. 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу. У разі наявності у платника податків податкового боргу, повернення помилково та/або надміру сплаченої суми грошового зобов'язання на поточний рахунок такого платника податків в установі банку або шляхом повернення готівковими коштами за чеком, у разі відсутності у платника податків рахунку в банку, проводиться лише після повного погашення такого податкового боргу платником податків. Обов'язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов'язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми. Платник податків подає заяву на повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов'язання (податкового боргу) з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення готівковими коштами за чеком у разі відсутності у платника податків рахунку в банку. Контролюючий орган не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів. На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, протягом п'яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Контролюючий орган несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, для виконання висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету.

Відповідно п.п. 3-5 Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 787 від 03.09.13 р., зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25.09.13 р. за № 1650/24182, який набрав чинності 15.10.13 р., повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету платежів у національній валюті здійснюється органами Державної казначейської служби України з відповідних бюджетних рахунків для зарахування надходжень, відкритих в органах Казначейства відповідно до законодавства, шляхом оформлення розрахункових документів. Повернення платежів у національній валюті здійснюється на рахунки одержувачів коштів, відкриті в банках або органах Казначейства, вказані у поданні або заяві платника. Повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів (обов'язкових платежів) та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету. Подання подається до органу Казначейства за формою, передбаченою нормативно-правовими актами з питань повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету коштів, або в довільній формі на офіційному бланку установи за підписом керівника установи (його заступника відповідно до компетенції), скріпленим гербовою печаткою (у разі наявності) або печаткою із найменуванням та ідентифікаційним кодом установи, з обов'язковим зазначенням такої інформації: обґрунтування необхідності повернення коштів з бюджету, найменування платника (суб'єкта господарювання), код за ЄДРПОУ (для юридичної особи) або прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи, реєстраційний номер облікової картки платника податків (ідентифікаційний номер) або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та мають відмітку у паспорті), сума платежу, що підлягає поверненню, дата та номер документа на переказ, який підтверджує перерахування коштів до відповідного бюджету.

Норми аналогічного змісту містилися також в Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженому наказом Державного казначейства України № 226 від 10.12.02 р. (у редакції наказу Державного казначейства України № 181 від 29.05.08 р.), зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 25.12.02 р. за № 1000/7288.

Адміністрування податків і зборів (обов'язкових платежів) визначено розділом II Податкового кодексу України. У відповідності до п. 40.1 ст. 40 ПК України цей розділ визначає порядок адміністрування податків та зборів, визначених у розділі І цього Кодексу, а також порядок контролю за дотриманням вимог податкового та іншого законодавства у випадках, коли здійснення такого контролю покладено на контролюючі органи.

В ст. 43 ПК України визначені умови повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань. Відповідно п. 43.1 ст. 43 ПК України помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов'язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та ст. 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу. В п. 43.2 ст. 43 ПК України встановлено, що у разі наявності у платника податків податкового боргу, повернення помилково та/або надміру сплаченої суми грошового зобов'язання на поточний рахунок такого платника податків в установі банку або шляхом повернення готівковими коштами за чеком, у разі відсутності у платника податків банківського рахунку. Згідно із п. 43.4 ст. 43 ПК України платник податків подає заяву на повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов'язання (податкового боргу) з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення готівковими коштами за чеком у разі відсутності у платника податків рахунку в банку. У відповідності із п. 43.5 ст. 43 ПК України контролюючий орган не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів. На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів протягом п'яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики.

Контролюючий орган несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів для виконання висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач подав до ДПІ в м. Суми заяву № 17 від 11.02.16 р., в якій, посилаючись на наявність надміру сплачених сум авансових внесків з податку на прибуток за підсумками декларації з податку на прибуток за 2015 рік, просив відповідача повернути суму надміру сплачених коштів в розмірі 1001632,00 грн. шляхом перерахування такої суми на розрахунковий рахунок позивача в банку (а.с. 9). Разом з тим, відповідач направив листа за № 9883/18-19-20-02-45 від 01.03.16 р., в якому, посилаючись на наказ ГУ ДФС у Сумській області № 31 від 16.01.16 р. "Про індикативні показники доходів на 1 квартал 2016 року", зазначив, що повернення надміру та/або помилково сплачених сум податкових зобов'язань за податками здійснюється за попереднім інформуванням Координаційно-моніторингового департаменту(а.с.10).

Колегія суддів зазначає, що сплата грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків з відповідного платежу може бути здійснена також за рахунок надміру сплачених сум такого платежу (без заяви платника) або за рахунок помилково та/або надміру сплачених сум з інших платежів (на підставі відповідної заяви платника) до відповідних бюджетів. Оскільки відповідач в порушенням вимог п. 43.5 ст. 43 ПК України не вчинив жодних дій щодо підготовки висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету, а електронний лист від 08.12.15 р., адресований Координаційно-моніторинговому управлінню, був направлений після спливу двадцятиденного строку на повернення надміру сплачених сум коштів, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про протиправну бездіяльність відповідача при розгляді заяв позивача про повернення коштів.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач, не повернувши позивачу надміру сплачені суми грошових зобов'язань, допустив протиправну бездіяльність.

Доводи апеляційної скарги про те, що податковий орган, повідомляючи листом від 01.03.2016р. про неможливість повернення надміру сплачених коштів в розмірі 1001632,00грн. без погодження Координаційно-моніторингового департаменту, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України ґрунтуються на суб"єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів, а також на невірному тлумаченні норм матеріального права. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Інші доводи апеляційної скарги не впливають на прийняте колегією суддів рішення.

Таким чином, постанова суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до ч.1 ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову чи ухвалу суду -без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З приводу розподілу судових витрат, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у постанові суду або ухвалою.

Згідно з ч.2 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно зі ст. 87 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать, окрім іншого, витрати на правову допомогу.

Зі змісту зазначених вище норм вбачається, що обов'язковою умовою для присудження судових витрат, в тому числі і витрат на правову допомогу, є фактичне здійснення цих витрат та їх належне документальне підтвердження.

Відповідно до частини 1 ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику суду як джерело права.

Сформована практика Європейського суду з прав людини заснована на тому, що заявник має право на відшкодування витрат в розмірі, який був необхідний та розумний і дійсно понесений. Зокрема, у справі "Неймайстер проти Австрії" було вирішено, що витрати на правову допомогу присуджуються в тому випадку, якщо вони були здійснені фактично, були необхідними і розумними в кількісному відношенні (пункт 43 рішення "Неймайстер проти Австрії").

Як вбачається з матеріалів справи, в якості підтвердження здійснення витрат на правову допомогу, безпосередньо пов'язаної з веденням справи в суді апеляційної інстанції, в розмірі 5000 грн. позивачем були надані: проміжний акт приймання-передачі наданих послуг від 15.06.2016р, а також квиток на поїзд №776 слідуванням Суми-Харків вартістю 75,94грн.

Відповідно до ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" факти здійснення господарських операцій фіксуються первинними документами (документами, які містять відомості про господарську операцію та підтверджують її здійснення), які складаються під час здійснення цієї операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Первинні документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Виходячи з системного аналізу вказаних норм, документальним підтвердженням здійснення витрат на правову допомогу є наявність належним чином складених первинних документів, які відображають суть господарської операції по наданню юридичних послуг та підтверджують її фактичне здійснення.

Проте позивачем не надано жодних документів, які б підтверджували кількість годин, які були потрачені на вивчення апеляційної скарги та підготовку проекту заперечень на апеляційну скаргу та надання правової допомоги по справі позивачу.

Натомість наданий представником позивача проміжний акт приймання-передачі наданих послуг від 15.06.2016р неможна вважати належним чином складеним первинним документом, якій підтверджує фактичне здійснення господарської операції по наданню юридичних послуг, оскільки не надано жодного документу, який містить зміст та обсяг господарської операції, визначений Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

Разом із тим, слід зазначити, що частиною 1 ст. 12 Закону України "Про адвокатуру" передбачено, що оплата праці адвоката здійснюється на підставі угоди між громадянином чи юридичною особою і адвокатським об'єднанням чи адвокатом.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

З матеріалів справи, зокрема журналу судового засідання від 15.06.2016, судом встановлено, що ФОП Архипенко О.І., який надавав правову допомогу позивачу, витратив на участь в судовому засіданні 1 год. 30 хв. робочого часу, при цьому, розмір мінімальної заробітної плати з 01 січня 2016 року становить 1378 грн., а граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу за годину участі особи становить 551 грн. 20 коп., а тому судова колегія дійшла висновку, що підлягає відшкодуванню 825,00 грн.

Крім того, враховуючи витрати на проїзд до місця розгляду справи і назад, що підтверджуються квитком на поїзд №776 слідуванням Суми-Харків вартістю 75,94грн., відшкодуванню також підлягає 151,88грн.

Таким чином, колегія суддів вважає, що з Державної податкової інспекції у м. Сумах ГУ ДФС у Сумській області на користь Спільного українсько-білоруського підприємства "Укртехносинтез" у формі Товариства з обмеженою відповідальністю необхідно стягнути витрати на правову допомогу за фактично відпрацьований робочий час за участь в судовому засіданні (в т.ч. проїзд до місця розгляду справи і назад) у загальному розмірі 976,88 грн.

З огляду на те, що позивачем не надано суду належного документального підтвердження здійснення інших витрат на правову допомогу, решта суми витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, є необґрунтованою та не може бути стягнута з відповідача.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління ДФС у Сумській області залишити без задоволення.

Постанову Сумського окружного адміністративного суду від 14.04.2016р. по справі № 818/300/16 залишити без змін.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління ДФС у Сумській області (пл. Покровська, 2, м. Суми, 40000, ) на користь Спільного українсько-білоруського підприємства "Укртехносинтез" у формі Товариства з обмеженою відповідальністю (40020, м. Суми, проспект Курський, 6, ) судові витрати у вигляді витрат на правову допомогу за ведення справ в Харківському апеляційному адміністративному суді в розмірі 976 грн. (дев'ятсот сімдесят шість) гривень 88 коп.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Спаскін О.А.
Судді(підпис) (підпис) Любчич Л.В. Сіренко О.І.

Повний текст ухвали виготовлений 21.06.2016 р.