Справа № 823/721/16
Суддя: В.В. Мишенко
Дата ухвалення: 2016-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

м. Черкаси

14 червня 2016 року справа № 823/721/16

Суддя Черкаського окружного адміністративного суду Мишенко В.В., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Черкаської міської ради, треті особи - ОСОБА_3, Черкаське міське управління юстиції Черкаської області про скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі-позивач) звернулася до Черкаського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Черкаської міської ради в якій просить скасувати рішення Черкаської міської ради № 2-1796 від 19.11.2015 в частині відміни підпункту 1.3 пункту 1 щодо затвердження документації землеустрою і передачі ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,0092га (кадастровий номер № НОМЕР_1) по АДРЕСА_1 безоплатно у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку.

Перевіривши матеріали позовної заяви, суддя вважає, що дана справа не підсудна Черкаському окружному адміністративному суду та її не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 107 КАС України, суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи: подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтею 106 цього Кодексу; належить позовну заяву розглядати в порядку адміністративного судочинства; подано адміністративний позов у строк, установлений законом (якщо подано заяву про поновлення цього строку, то чи є підстави для її задоволення); немає інших підстав для повернення позовної заяви, залишення її без розгляду або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Як встановлено судом, на підставі спірно рішення Черкаської міської ради № 2-1796 від 19.11.2015 зокрема щодо затвердження документації землеустрою і передачі ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,0092га (кадастровий номер № НОМЕР_1) по АДРЕСА_1 безоплатно у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, останньою зареєстровано право власності на дану земельну ділянку, що підтверджується копією свідоцтва від 10.12.2015 індексний № рішення 49507001.

Вказане спірне рішення є ненормативними актами індивідуальної дії, що вичерпують свою дію після їх реалізації.

Земельні та пов'язані із земельними відносинами майнові спори, сторонами в яких є юридичні особи, а також громадяни, що здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статус суб'єкта підприємницької діяльності, розглядаються господарськими судами, а всі інші - в порядку цивільного судочинства. Така правова позиція відображена в постанові пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" від 16.04.2004 №7 (зі змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 19.03.2010 № 2).

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають, зокрема, із земельних відносин відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України.

Тобто, адміністративний позов з яким позивач звернувся до суду, стосується цивільних прав щодо права власності земельною ділянкою. Позивач не вказав на порушення відповідача у сфері владних управлінських функцій. З огляду на викладені обставини спору та підстави позову, позовні вимоги у цій справі мають цивільно-правову природу, пов'язуються зі встановленням судом права власності земельною ділянкою.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі «Zand v. Austria» від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 17 КАС компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Статтею 80 Земельного Кодексу установлено, що суб'єктами права власності на землю є: громадяни та юридичні особи - на землі приватної власності; територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності; держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади, - на землі державної власності.

За змістом статей 2 та 5 Земельного Кодексу громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади при здійсненні повноважень власника землі є рівноправним суб'єктом земельних відносин.

В постанові від 09.12.2014 р. у справі № 21-308а14 Верховний Суд України висловив позицію, що у разі прийняття суб'єктом владних повноважень рішення про передачу земельних ділянок у власність чи оренду (тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації), подальше оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірної земельної ділянки має вирішуватися у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про цивільне право.

У відповідності до ст. 244-2 КАС України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Аналогічна правова позиція висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постанові від 11 листопада 2014 року (справа № 21-493а14).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 109 КАС України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Керуючись ст.ст. 109, 165, 186 КАС України, суддя,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Черкаської міської ради, треті особи - ОСОБА_3, Черкаське міське управління юстиції Черкаської області про скасування рішення, в зв'язку з тим, що позовну заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Роз'яснити позивачу, що розгляд даного спору віднесено до юрисдикції загального місцевого суду в порядку цивільного судочинства.

Повернути позивачу позовну заяву разом із усіма доданими до неї матеріалами та направити копію даної ухвали.

Ухвала може бути оскаржена через Черкаський окружний адміністративний суд до Київського апеляційного адміністративного суду в порядку, передбаченому ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Мишенко