Справа № 1170/2а-3659/12
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2016-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 червня 2016 року м. Київ К/800/16100/13

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого:Штульман І.В. (доповідач),
суддів:Олексієнка М.М.,
Швеця В.В.,-

провівши в порядку касаційного провадження попередній розгляд справи за позовом ОСОБА_4 до Державної податкової служби у Кіровоградській області про стягнення середнього заробітку, за касаційною скаргою Державної податкової служби у Кіровоградській області на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2012 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 28 лютого 2013 року, -

в с т а н о в и в :

У листопаді 2012 року ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом, у якому просив стягнути з Державної податкової служби у Кіровоградській області на його користь 58956,66 гривень середнього заробітку за час затримки виконання постанови Кіровоградського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2012 року у справі № 1170/2а-838/12.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2012 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 28 лютого 2013 року, позов задоволено. Стягнуто з Державної податкової служби у Кіровоградській області на користь ОСОБА_4 58956,66 гривень середнього заробітку за час затримки виконання постанови суду у справі № 1170/2а-838/12.

У касаційній скарзі Державна податкова служба у Кіровоградській області, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, просить скасувати постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2012 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 28 лютого 2013 року, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2012 року скасовано наказ Державної податкової служби України від 20 січня 2012 року № 84-о «Про звільнення ОСОБА_4», поновлено позивача на посаді Голови Державної податкової адміністрації у Кіровоградській області та стягнуто з Державної податкової служби у Кіровоградській області на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 27460,10 гривень і моральну шкоду в розмірі 1000 гривень. Постанову суду в частині поновлення на посаді ОСОБА_4 та присудження виплати середнього заробітку в межах суми стягнення за один місяць допущено до негайного виконання.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 27 вересня 2012 року постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2012 року змінено, абзац третій резолютивної частини постанови викладено в наступній редакції: «Поновити ОСОБА_4 на посаді Голови Державної податкової служби у Кіровоградській області». В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Відповідачем не заперечується той факт, що на час звернення ОСОБА_4 до суду постанова Кіровоградського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2012 року виконана частково, а саме: стягнуто на користь останнього середньомісячну заробітну плату. В частині поновлення позивача на посаді постанова суду залишилась невиконаною.

За правилами статті 235 Кодексу законів про працю України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Статтею 236 Кодексу законів про працю України встановлено, що у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Зазначена вище стаття Кодексу законів про працю України не містить застережень, що власник або уповноважений ним орган не відповідає за затримку виконання рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, якщо працівник не вчинив додаткові дії, що вказують на його бажання поновитися на роботі.

Відповідно до частини 1 статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Пунктом 3 частини 1 статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що постанови суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби виконуються негайно.

В силу частини 2 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

При цьому, як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 34 постанови від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу.

Враховуючи те, що постанова Кіровоградського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2012 року в частині поновлення ОСОБА_4 на посаді, яка підлягала негайному виконанню, на час його звернення до суду виконана не була, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що позивач має право відповідно до статті 236 Кодексу законів про працю України на виплату йому середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України у постанові від 23 червня 2015 року № 21-63а15.

Доводи, викладені в касаційній скарзі, не спростовують висновків судів та встановлених обставин справи, підстави для призначення справи до розгляду в судовому засіданні відсутні.

Відповідно до частини 3 статті 2201 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Згідно частини 1 статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Ухвалу судді Вищого адміністративного суду України від 30 квітня 2013 року в частині зупинення виконання оскаржуваних судових рішень вважати такою, що втратила чинність.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу Державної податкової служби у Кіровоградській області - залишити без задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2012 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 28 лютого 2013 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Державної податкової служби у Кіровоградській області про стягнення середнього заробітку - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає, може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Штульман І.В.

Судді: Олексієнко М.М.

Швець В.В.