Справа № 336/8914/15-а (2-а/336/20/2016)
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2016-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

03 червня 2016 рокусправа № 336/8914/15-а (2-а/336/20/2016)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Добродняк І.Ю

суддів: Бишевської Н.А. Семененка Я.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06 квітня 2016 року у справі №336/8914/15-а(2-а/336/20/2016) за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя про визнання дій незаконними, зобов'язання вчинення дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя, в якому просила:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови в призначені ОСОБА_1 пенсії за віком на загальних підставах відповідно до ч.2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 20 листопада 2015 року (дати звернення за призначенням пенсії);

- зобов'язати відповідача провести перерахунок та призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на загальних підставах з 20 листопада 2015 року (з моменту звернення за пенсією) відповідно до ч.2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої зарплати працівників зайнятих в галузях економіки України за останні 3 роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком, забезпечити її виплату та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач з 12 червня 1999 року отримує пенсію на пільгових умовах із зниженням пенсійного віку відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» як особа, що працювала на роботах, передбачених Списком №1 робіт з особливо шкідливими умовами праці. ІНФОРМАЦІЯ_1 позивач набула право на пенсію за віком на загальних підставах, 20.11.2015 позивач звернулась до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», проте отримала відмову, мотивовану тим, що позивачу вже призначено пенсію за віком, заява про повторне призначення не підлягає задоволенню.

Постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06.04.2016 у задоволенні адміністративного позову відмовлено. Суд першої інстанції погодився з відповідачем про неможливість повторного призначення пенсії за віком на відміну від перерахунку пенсії та переведення з одного виду пенсії на інший.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу (а.с.52), в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та постановити нову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Позивач зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що пенсія за віком на пільгових умовах, яка призначається на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення», та пенсія за віком, яка призначається на підставі Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», є різними видами пенсійного забезпечення і призначаються за вибором особи. Оскільки, позивач набув право на призначення пенсії на підставі Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та виявив бажання на її призначення, шляхом подання відповідної заяви до пенсійного органу, відмова відповідача є неправомірною.

Дана адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи, позивач - ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя.

Відповідно до поданої позивачем заяви (а.с.32) позивачеві з 12.06.1999 призначено пенсію за віком згідно ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах за списком №1.

20.11.2015 позивач звернулась до відповідача з письмовою заявою про призначення пенсії за віком на загальних підставах відповідно до приписів ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у зв'язку з досягненням ОСОБА_1 55 років ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.10).

Листом від 02.12.2015 №268/Р-1 Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя відмовило ОСОБА_1 у призначенні пенсії, зазначаючи, що позивачу первинно призначено пенсію за віком довічно, з 01.01.2004 ОСОБА_1 переведено на пенсію за нормами Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», в подальшому позивач продовжував працювати та звертатися до управління за перерахунком пенсії на підставі ст. 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», у зв'язку з цим переведення на один і той же вид пенсії неможливо, чинним законодавством не передбачено (а.с.11).

З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції про правомірність оскаржуваних дій відповідача.

Станом на час призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах (зі зниженням пенсійного віку) пенсійне забезпечення громадян здійснювалось відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-XII від 05.11.1991.

Статтею 2 вказаного Закону встановлені види державних пенсії, а саме: за цим Законом призначаються: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років; б) соціальні пенсії.

Статтею ст.13 Закону № 1788-XII регламентовано призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Зокрема, відповідно до п. «а» ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції станом на момент призначення пенсії на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком N 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць;

чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах;

жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

З 01 січня 2004 року набрав чинності Закон України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Цей Закон, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Зміна умов і норм загальнообов'язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.

Відповідно до ст.5 Закону № 1058-IV цей Закон регулює відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, а також порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов'язковим державним пенсійним страхуванням.

Частиною 1 статті 9 Закону № 1058-IV передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

За правилами ст.10 цього Закону особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором.

Відповідно до ч.1 ст.43 Закону № 1058-IV в редакції на момент його прийняття перерахунок пенсій за віком, по інвалідності, в разі втрати годувальника, за вислугу років, призначених до набрання чинності цим Законом, здійснюється за нормами цього Закону на підставі документів про вік, страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час перерахунку в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло раніше, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Для перерахунку пенсій, призначених до набрання чинності цим Законом, враховується заробітна плата (дохід), з якої було раніше обчислено пенсію, за документами, наявними в пенсійній справі, або за вибором пенсіонера - заробітна плата (дохід) за період, передбачений абзацом першим частини першої статті 40 цього Закону. При цьому заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається відповідно до частини другої статті 40 цього Закону із застосуванням середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, за 2002 рік.

Виходячи з наведених норм, постанови Кабінету Міністрів України «Про заходи щодо поліпшення пенсійного забезпечення громадян» від 20.11.2003 № 1783, відповідачем з 01.01.2004 розмір пенсії позивача приведений у відповідність до вимог Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», що підтверджено розпорядженням від 01.04.2004 про перерахунок пенсії згідно з Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (а.с.33).

Пунктом 16 Розділу XV Прикінцеві положення Закону № 1058-IV визначено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.

Відповідно до п.2 розділу ХV Прикінцевих положень Закону № 1058-IV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Виходячи з аналізу наведених вище правових норм в їх сукупності з 01.01.2004, ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено виключно умови (пільги) дострокового виходу пенсії за віком, проте порядок і розмір пенсії визначаються за правилами Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV.

Відповідно до ч.3 ст.45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Отже наведена правова норма передбачає можливість переведення з одного виду пенсії на інший та встановлює порядок, за яким при переведенні з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший, показник середньої заробітної плати при переведенні має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом № 1058-ІV.

Апеляційний суд вважає вірним висновок відповідача, що оскільки позивачу у 1999 році вже було призначено пенсію за віком (на пільгових умовах), з 01.01.2004 позивача переведено на пенсію за нормами Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», повторна заява про призначення цього ж виду пенсії, хоч і на загальних підставах, є необґрунтованою.

Твердження позивача, що в даному випадку вона не зверталась до відповідача з заявою про переведення з одного виду пенсії на іншій, а вперше просила призначити пенсії за іншим Законом, а саме: Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», внаслідок чого повинен бути врахований показник середньої заробітної плати за три календарних роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, відповідно до ч.2 ст.40 Закону № 1058-IV в редакції станом на момент звернення з відповідною заявою від 20.11.2015, є помилковим.

Призначення позивачеві пенсії за віком на пільгових умовах в 1999 році здійснено відповідно до ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з 01.01.2004 розмір пенсії за віком позивача визначений за правилами Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та в подальшому здійснювався перерахунок вказаної пенсії згідно положень цього ж Закону.

Повторне призначення пенсії за віком за Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» законодавцем не передбачено, тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову в задоволенні позову.

Суд першої інстанції під час розгляду цієї справи дослідив обставини, які мають значення для справи, ухвалив законне та обґрунтоване рішення. Передбачені ст..202 КАС України підстави для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відсутні, тому постанову суду першої інстанції у цій справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст. 198, ст.ст. 200, 205, 206 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06 квітня 2016 року у справі №336/8914/15-а (2-а/336/20/2016) - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили відповідно до ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України, є остаточною, оскарженню не підлягає (ч.10 ст. 183-2 КАС України).

Головуючий: І.Ю. Добродняк

Суддя: Н.А. Бишевська

Суддя: Я.В. Семененко