Справа № 810/786/16
Суддя: Кушнова А.О.
Дата ухвалення: 2016-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2016 року (12:50 год.) м. Київ №810/786/16

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кушнової А.О., за участю секретаря судового засідання Сакевич Ж.В., розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Васт-Транс" до Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління ДФС у Київській області, Головного управління Державної казначейської служби України у Київській області про стягнення суми бюджетного відшкодування та пені з Державного бюджету України,

за участю представників сторін:

від позивача Рибченко Н.М., довіреність б/н від 13.03.2015

від відповідача -1: Яровий А.А., довіреність №78/9/10-13-10-025,

Полгороднік Н.П., довіреність від 16.05.2016 №43/9/10-13-10-25

від відповідача - 2: Войцехівська Н.С., довіреність №12-30/5 від 10.03.2016

Суть спору: До Київського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Васт-Транс» з позовом до Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління ДФС у Київській області, Головного управління Державної казначейської служби України у Київській області, в якому позивач, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 17.05.2016, просить:

- стягнути з Державного бюджету України на користь ТОВ «Васт-Транс» заборгованість бюджету з відшкодування податку на додану вартість за червень 2013 року у розмірі 37146,00 грн.;

- стягнути з Державного бюджету України на користь ТОВ «Васт-Транс» пеню на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України за порушення строків бюджетного відшкодування за червень 2013 року за період з 30.08.2013 по 17.05.2016 у розмірі 20230,92 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що в порядку, визначеному Податковим кодексом України, подав до ДПІ у Києво-Святошинському районі податкову декларацію з податку на додану вартість за червень 2013 року разом з заявою про повернення суми бюджетного відшкодування у загальній сумі 37146,00 грн.

Позивач стверджує, що ДПІ у Києво-Святошинському районі було проведено камеральну перевірку податкової декларації з ПДВ за червень 2013 року, за наслідками якої не було встановлено жодних порушень, а відтак було підтверджено правомірність заявленої до відшкодування суми ПДВ у розмірі 37146,00 грн.

Разом з тим, всупереч пункту 200.12 статті 200 Податкового кодексу ДПІ у Києво-Святошинському районі у встановленому порядку та строки не подала до органу казначейства висновку про суму бюджетного відшкодування ПДВ, що призвело до неперерахування на рахунок позивача суми бюджетного відшкодування, чим порушуються права та законні інтереси ТОВ «Васт-Транс» як добросовісного платника податків.

Відповідач-1 позов не визнав, заперечення надав суду у письмовій формі та просив суд у задоволенні позову відмовити. В обґрунтування заперечень зазначив, що ТОВ «Васт-Транс» не відповідає критеріям, які дають право на автоматичне бюджетне відшкодування. У зв'язку з цим відповідач вважає, що позивач не має законних підстав вимагати як стягнення суми бюджетного відшкодування ПДВ, так і пені за його несвоєчасне перерахування.

Крім того, відповідач-1 стверджує, що чинним законодавством не передбачено можливості відшкодування податку на додану вартість у спосіб судового стягнення, і зазначає, що відшкодування з державного бюджету податку на додану вартість є виключним повноваженням податкового органу. Таким чином, відповідач вважає, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту прав у спірних правовідносинах, а тому заявлений позов не може бути задоволений.

Відповідач-2 проти позову заперечив, зазначивши, що до Головного управління Державної казначейської служби України у Київській області не надходив висновок від відповідача-1 про відшкодування позивачу податку на додану вартість, а відтак казначейство не мало підстав для перерахування відповідних сум на рахунок позивача.

Відповідач-2 також вважає, що правильним способом захисту прав платника податків у спірних правовідносинах є вимога про зобов'язання податкового органу до виконання покладених на нього законом і підзаконними нормативно-правовими актами обов'язків щодо надання органу казначейства висновку щодо суми, яка підлягає відшкодуванню з бюджету.

Тому, оскільки обраний позивачем спосіб захисту прав не відповідає вимогам нормативно-правових актів, що регулюють спірні правовідносини, відповідач-2 вважає, що у задоволенні позову слід відмовити.

В судовому засіданні позивач підтримав позов в повному обсязі та просив суд його задовольнити.

Представники відповідачів у задоволенні позову просили відмовити у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін та оцінивши докази, які є у справі, суд

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Васт-Транс» зареєстроване Києво-Святошинською районною державною адміністрацією Київської області 19.03.1999 як юридична особа, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи серії А00 №087855 (а.с. 24).

Як вбачається з матеріалів справи, 19.07.2013 позивачем до ДПІ у Києво-Святошинсьокому районі було подано податкову декларацію з податку на додану вартість за червень 2013 року, де у рядку 23.1 було заявлено суму, що підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку у розмірі 37146,00 грн. (а.с. 8-9).

З вказаною податковою декларацією позивачем було також подано розрахунок суми бюджетного відшкодування (додаток 3 до податкової декларації з податку на додану вартість за червень 2013 року) (а.с. 10) та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування (додаток 4 до податкової декларації з податку на додану вартість за червень 2013 року) (а.с. 11).

Відповідно до квитанції №2 податкову декларацію ТОВ «Васт-Транс» за червень 2013 року разом з вказаними додатками було прийнято ДПІ у Києво-Святошинському районі та зареєстровано за № (а.с. 12).

Разом з тим, суму податку на додану вартість у розмірі 37146,00 грн. відповідачами ТОВ «Васт-Транс» відшкодовано не було.

Судом встановлено, що ТОВ «Васт-Транс» зверталось до ДПІ у Києво-Святошинському районі з запитами, у яких просило надати інформацію про суму податку на додану вартість, що підлягає бюджетному відшкодуванню та про причини не направлення до органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів висновку із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету, а саме: від 10.10.2013 №788, від 10.10.2013 №789, від 19.05.2015 №85, від 19.05.2015 №88, від 21.08.2015 №185, від 04.06.2015 №116 (а.с. 46-51).

Листом ДПІ у Києво-Святошинському районі від 26.05.2015 №3892/10/10-13-15-01, позивача повідомлено, що ДПІ у Києво-Святошинському районі проведено інвентаризацію інтегрованої картки платника податків щодо достовірності відображення в картці всіх сум ПДВ, задекларованих платником у податковій звітності, за наслідками якої встановлено, що заявлена сума бюджетного відшкодування ПДВ у розмірі 37146,00 грн. в інтегрованій картці ТОВ «Васт-Транс» - відсутня (а.с. 45).

Відповідач-1 також повідомив, що направив листа про приведення у відповідність інтегрованої картки платника податків та достовірності відображення в картці суми ПДВ, задекларованої платником у податкові звітності за червень 2013 року (а.с. 45).

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд виходить з такого.

Законодавчим актом, який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства є Податковий кодекс України.

За визначенням, наведеним у підпункті 14.1.18 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, бюджетне відшкодування - це відшкодування від'ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника, у тому числі автоматичне бюджетне відшкодування у порядку та за критеріями, визначеними у розділі V цього Кодексу.

Порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків закріплено у статті 200 Податкового кодексу України.

Пунктом 200.1 статті 200 Податкового кодексу України встановлено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Відповідно до пунктів 200.2 та 200.3 статті 200 Податкового кодексу при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Пунктом 200.4 статті 200 Податкового кодексу України передбачено, що якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг;

б) залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

За приписами пункту 200.7 статті 200 Податкового кодексу України платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

До податкової декларації платником податків додаються розрахунок суми бюджетного відшкодування та оригінали митних декларацій. У разі якщо митне оформлення товарів, вивезених за межі митної території України, здійснювалося з використанням електронної митної декларації, така електронна митна декларація надається контролюючим органом за місцем митного оформлення контролюючому органу за місцем обліку такого платника податків в порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису відповідно до закону (пункт 200.8 статті 200 Податкового кодексу України).

Відповідно до пункту 200.10 та 200.11 протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном отримання податкової декларації, контролюючий орган проводить камеральну перевірку заявлених у ній даних.

При цьому, за наявності достатніх підстав, які свідчать, що розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено з порушенням норм податкового законодавства, контролюючий орган має право провести документальну позапланову виїзну перевірку платника для визначення достовірності нарахування такого бюджетного відшкодування протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном проведення камеральної перевірки (пункт 200.11 статті 200 Податкового кодексу України).

У силу положень пункту 200.12 статті 200 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов'язаний у п'ятиденний строк після закінчення перевірки подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

У свою чергу орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, на підставі отриманого висновку контролюючого органу, видає платнику податку зазначену в ньому суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку протягом п'яти операційних днів після отримання висновку контролюючого органу (пункт 200.13 статті 200 Податкового кодексу України).

З аналізу викладених положень слідує, що у разі виконання платником податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування, передбачених пунктами 200.7 та 200.8 статті 200 Податкового кодексу України вимог, та підтвердження достовірності нарахування такого відшкодування органом державної податкової служби за результатами проведення камеральної чи документальної позапланової виїзної перевірки, цей орган зобов'язаний у п'ятиденний строк після закінчення перевірки подати органу Державного казначейства України висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Протягом п'яти операційних днів після отримання зазначеного висновку орган Державного казначейства України повинен видати платнику податку зазначену в ньому суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку.

Щодо перевірки відповідачем-1 заявленої суми бюджетного відшкодування, судом встановлено наступне.

У судовому засіданні та у позовній заяві представник позивача стверджував, що податковий орган провів камеральну перевірку податкової декларації з ПДВ за червень 2013 року та заявленого у ній бюджетного відшкодування податку на додану вартість у розмірі 37146,00 грн., за наслідками якої жодних порушень встановлено не було. При цьому представник позивача зазначив, що документальних перевірок правомірності заявленого бюджетного відшкодування ПДВ у декларації за червень 2013 року податковий орган не проводив, ТОВ «Васт-Транс» жодних податкових-повідомлень-рішень, якими було б зменшено суму бюджетного відшкодування за червень 2013 року - не отримувало.

Представник позивача також зазначив, що ТОВ «Васт-Транс» неодноразово зверталось до ДПІ у Києво-Святошинському районі з вимогами надати інформацію про результати камеральних перевірок заявлених у податкових деклараціях з ПДВ даних за період з січня 2007 року по березень 2015 року, зокрема, у листах від 19.05.2015 №88 (а.с. 92), від 04.06.2015 №108.

Разом з тим, однозначної відповіді на вказані запити ТОВ «Васт-Транс» не отримувало. Так, у листах від 26.05.2015 №3895/10/10-13-15-01 та від 11.06.2015 №7195/10-10-13-15-01 ДПІ у Києво-Святошинському лише процитувала положення пункту 76.1 статті 76 та пункту 86.2 статті 86, якими врегульовано підстави проведення камеральної перевірки та встановлено порядок їх оформлення, проте відомостей, чи була така перевірка проведена, зазначений лист не містить (а.с. 97-97а).

Отже, представник позивача вважає, що податковий орган підтвердив заявлену у податковій декларації за червень суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість у розмірі 37146,00 грн., тому зобов'язаний був направити до відповідача-2 відповідний висновок.

Заперечуючи проти позову, представник відповідача-1 жодних доказів, які б свідчили про підтвердження заявленої до відшкодування суми податку на додану вартість, або доказів про прийняття податковим органом податкових повідомлень-рішень про зменшення суми бюджетного відшкодування ПДВ - не надав.

У судовому засіданні представник позивача зазначив, що він не володіє інформацією щодо того, чи складено ДПІ у Києво-Святошинському районі ГУ ДФС у Київській області висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 24.03.2016 суд зобов'язав ДПІ у Києво-Святошинському районі надати акт камеральної перевірки правомірності розрахунку позивачем суми бюджетного відшкодування за червень 2013 року або довідку щодо підтвердження правомірності заявленого бюджетного відшкодування ПДВ та відповідний висновок для передачі до органу державної казначейської служби України, а у разі відсутності цих документів - надати відповідні письмові пояснення про причини нескладання таких документів.

Виконуючи вимоги ухвали суду, представником відповідача-1 надано для огляду оригінали запиту ГУ ДФС у Київській області №765/10-36-10-02 від 05.04.2016 та отриманої відповіді від ДПІ у Києво-Святошинському районі ГУ ДФС у Київській області №2696/8/10-13-15-01 від 07.04.2016, в якому зазначено, що відповідно до бази АІС «Податковий Блок» будь-яка інформація щодо зареєстрованого акту камеральної перевірки правомірності розрахунку ТОВ «Васт-Транс» суми бюджетного відшкодування за червень 2013 року (та докази його надсилання позивачу) або довідка щодо підтвердження правомірності заявленого бюджетного відшкодування ПДВ відсутня, а посадова особа ОСОБА_5 звільнений з посади наказом №95-0 від 04.08.2015 (а.с. 107).

Ухвалою суду від 19.04.2016 суд повторно зобов'язав відповідача надати письмові пояснення щодо проведення камеральної перевірки податкової декларації з ПДВ за червень 2013 року та складення будь-яких документів у разі її проведення (акт, довідка), у разі проведення - надати документ, складений за результатами перевірки та докази його надіслання позивачу.

Крім того, суд зобов'язав відповідача забезпечити явку у судове засідання посадової особи ДПІ у Києво-Святошинському районі, на яку покладено обов'язки щодо організації перевірок правомірності розрахунку сум бюджетного відшкодування та складення висновків для дачі відповідних пояснень.

У судове засідання 17.05.2016 з'явилась представник відповідача-1 Полгороднік Н.П. - начальник управління оподаткування юридичних осіб ДПІ у Києво-Святошинському районі.

Як пояснила представник відповідача-1 Полгороднік Н.П. уся податкова звітність з податку на додану вартість, у якій платником податку заявлено до бюджетного відшкодування податок на додану вартість, підлягає обов'язковій камеральній, або за наявності підстав, передбачених пунктом 200.11 статті 200 Податкового кодексу України, документальній перевірці.

У судовому засіданні представник відповідача-1 Полгороднік Н.П. зазначила, що відповідно до даних автоматизованої інформаційної системи «Податковий блок» податкова декларація ТОВ «Васт-Транс» з податку на додану вартість за червень 2013 року разом з додатком 3 «Розрахунок суми бюджетного відшкодування» пройшли камеральну перевірку. Однак, з відомостей тієї ж АІС «Податковий блок» вбачається, що податкова декларація ТОВ «Васт-Транс» з ПДВ за червень 2013 року містить помилки.

Разом з цим, на уточнюючі запитання суду щодо оформлення результатів камеральної перевірки шляхом складання акту чи довідки, суті помилки, її впливу на задекларовану позивачем суму бюджетного відшкодування, прийняті за наслідками такої перевірки рішення, жоден з представників відповідача-1 надати відповіді не зміг.

Зокрема, представник відповідача-1 Полгороднік Н.П. зазначила, що АІС «Податковий блок» не містить інформації щодо дати та номеру акту камеральної перевірки даних податкової декларації з ПДВ за червень 2013 року, а також щодо фактів прийняття будь-яких рішень за наслідками такої перевірки, в ДПІ у Києво-Святошинському районі така інформація також відсутня. Також зазначила, що на момент проведення камеральної перевірки в ДПІ у Києво-Святошинському районі вона не працювала, тому їй не відомо про зміст помилок у податковій декларації з ПДВ за червень 2013 року. Водночас зазначила, що АІС «Податковий блок» також не містить будь-якої деталізації суті та змісту помилки.

У той же час суд зазначає, що саме з фактом наявності в АІС «Податковий блок» помилки у декларації з ПДВ за червень 2013 року відповідач-1 пов'язує неможливість направлення до казначейства висновку про суму бюджетного відшкодування ПДВ.

З наданих відповідачем-1 витягів (роздрукованих знімків екрану) з АІС «Податковий блок» судом встановлено, що податкова декларація ТОВ «Васт-Транс» за червень 2013 року дійсно пройшла камеральну перевірку, про що свідчить відповідний запис у графі «статус документу» податкової декларації з ПДВ за червень 2013 року. При цьому, ця ж графа містить також запис «містить помилки». Проте жодної деталізації суті помилки (методологічного чи математичного характеру) АІС «Податковий блок» не містить. Одночасно з цим, суд звертає увагу, що у графі «статус документу» щодо додатку 5 «Розрахунок суми бюджетного відшкодування» дані про наявність помилок - відсутні та міститься запис «пройдено камеральну перевірку» (а.с. 138-139).

В контексті встановлених обставин та пояснень представника відповідача-1, суд зазначає наступне.

Як вже зазначалось судом, передумовою направлення до органу казначейства висновку із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету є проведення камеральної перевірки (пункт 200.10 статті 200 Податкового кодексу України), або ж документальної перевірки, у разі, коли податковий орган вважає, що розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено з порушенням норм податкового законодавства (пункт 200.11 статті 200 Податкового кодексу України).

У судовому засіданні судом встановлено, що документальних перевірок правомірності нарахування позивачем бюджетного відшкодування з ПДВ у податковій декларації за червень 2013 року з підстав, наведених у пункті 200.11 статті 200 Податкового кодексу України ДПІ у Києво-Святошинському районі не проводила. Відповідач-1 жодних доказів зворотного також не надав.

Тому суд виходить з того, що ДПІ у Києво-Святошинському районі була проведена лише камеральна перевірка.

Відповідно до підпункту 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків.

За правилами пункту 76.1, 76.2 статті 76 Податкового кодексу України камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника такого органу або направлення на її проведення.

Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком.

Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов'язкова.

Порядок оформлення результатів камеральної перевірки здійснюється відповідно до вимог статті 86 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 86.2 статті 86 Податкового кодексу України за результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

За змістом пункту 58.1 статті 58 Податкового кодексу України у разі коли за результатами перевірки контролюючий орган встановлює факт невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, такий контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення.

Отже, єдиним доказом наявності у податковій декларації помилок, які є підставою для зменшення суми бюджетного відшкодування ПДВ є акт, складений за результатами камеральної (документальної) перевірки та податкове повідомлення-рішення.

Наведені висновки суду повністю відповідають положенням Регламенту опрацювання податкових декларацій з податку на додану вартість, за якими нараховано від'ємне значення та/або задекларовано бюджетне відшкодування податку на додану вартість (далі - Регламент), затвердженому наказом Державної податкової служби України від 19.06.2012 №522

Так, вказаний регламент опрацювання податкових декларацій з податку на додану вартість, за якими нараховано від'ємне значення податку на додану вартість та/або задекларовано бюджетне відшкодування, передбачає кілька етапів та включає такі процедури:

- приймання та обробка декларацій з ПДВ;

- опрацювання декларацій із нарахованим від'ємним значенням податку на додану вартість (рядок 19 декларації), за якими бюджетне відшкодування податку на додану вартість не задекларовано (рядок 23 декларації має нульове значення);

- проведення камеральних перевірок декларацій із нарахованим від'ємним значенням податку на додану вартість та/або задекларованим бюджетним відшкодуванням;

- особливості опрацювання декларацій із заявленими до відшкодування сумами податку на додану вартість (рядок 23 декларації), які підлягають першочерговому відпрацюванню;

- організація та проведення документальних позапланових виїзних перевірок достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування ПДВ (документальних позапланових виїзних (невиїзних) перевірок правомірності нарахування від'ємного значення податку);

- опрацювання Єдиного реєстру податкових накладних;

- порядок забезпечення взаємодії з підрозділами податкової міліції в ході опрацювання декларацій з податку на додану вартість;

- організація роботи структурних підрозділів органів державної податкової служби із зведеною інформацією про обсяги сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість;

- облік результатів перевірок.

Розділом 4 Регламенту визначено Порядок проведення камеральних перевірок достовірності нарахування від'ємного значення та/або декларування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість.

Відповідно до пункту 4.1 Регламенту зареєстровані у податковій інспекції декларації підлягають обов'язковій камеральній перевірці, яка проводиться відповідно до пункту 200.10 статті 200 Кодексу впродовж 30 календарних днів, що настають за граничним терміном отримання податкової декларації, з урахуванням Методичних рекомендацій щодо проведення камеральних перевірок податкової звітності з ПДВ.

Порядок проведення камеральних перевірок достовірності нарахування від'ємного значення та/або декларування суми бюджетного відшкодування ПДВ передбачає детальний аналіз складових податкових зобов'язань та податкового кредиту з метою з'ясування правомірності нарахування такого від'ємного значення ПДВ та/або бюджетного відшкодування.

Перевірка правомірності нарахування сум бюджетного відшкодування ПДВ охоплює декларації, починаючи з періодів, у яких виникло від'ємне значення ПДВ (сформовано рядок 19 декларації), до звітного (податкового) періоду, у якому задекларовано бюджетне відшкодування ПДВ та заповнено рядки 23.1 або 23.2 декларації, включно. Такий період перевірки визначається за даними додатка 2 (Д2) до декларації, у якій задекларовано суму бюджетного відшкодування ПДВ.

Пунктом 4.4 Регламенту передбачено, що у разі відсутності порушень результати камеральної перевірки оформлюються відповідним записом у розділі IV декларації (згідно з пунктом 3 розділу XII Порядку, затвердженого наказом №1492) та висновком щодо доцільності проведення документальної позапланової виїзної перевірки (згідно з пунктом 6 розділу XII Порядку, затвердженого наказом №1492).

Відповідно до підпункту 4.4.2 пункту 4.2 Регламенту довідка у формі висновку складається у разі:

- відсутності порушень за результатами перевірки правомірності нарахування від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту (з урахуванням рекомендацій, наведених у додатку 1 до Наказу);

- відсутності порушень за результатами перевірки правомірності нарахування сум бюджетного відшкодування ПДВ (у повному обсязі) із зазначенням результатів дослідження обставин, що передували підтвердженню правомірності нарахування такого відшкодування (додаток 1 до Наказу).

Згідно пункту 4.5 Регламенту результати камеральної перевірки оформлюються актом у разі:

- встановлення факту заниження (завищення) податкових зобов'язань та/або завищення (заниження) податкового кредиту та відповідно зменшення (збільшення) суми від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту та/або заявленого бюджетного відшкодування ПДВ (частково або на повну суму);

- відмови у наданні бюджетного відшкодування сум ПДВ (через недотримання вимог пункту 200.5 статті 200 Кодексу) та виявлення заниження заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування (згідно з вимогами абзацу "а" пункту 200.14 статті 200 Кодексу).

Підпунктом 4.5.2 пункту 4.5 Регламенту передбачено, що у разі виявлення арифметичної та/або методологічної помилки в частині заповнення і подання податкової звітності з ПДВ, що призвело до часткового заниження заявленої платником суми бюджетного відшкодування, та відсутності порушень щодо нарахування решти суми бюджетного відшкодування ПДВ до акта камеральної перевірки складається додаток за формою довідки у формі висновку (додаток 1 до Наказу). Такий акт з додатком є підставою для прийняття рішення щодо складання Довідки "А2" про підтвердження сум бюджетного відшкодування ПДВ за результатами камеральної/документальної позапланової виїзної перевірки, наведеної у додатку 2 до Регламенту (далі - "А2").

Відповідно до пункту 4.6 Регламенту у разі якщо за результатами камеральної перевірки виявлено невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у декларації з ПДВ, орган державної податкової служби відповідно до пункту 58.1 статті 58 та пункту 200.14 статті 200 Кодексу надсилає платнику ПДВ податкове повідомлення-рішення згідно з Порядком N 985.

Таким чином, податкова звітність платника податків, який заявив до бюджетного відшкодування податок на додану вартість підлягає обов'язковій камеральній перевірці, за наслідками якої податковим органом складається довідка - у випадку відсутності порушень, або акт, якщо у разі такої перевірки виявлені порушення.

У випадку, якщо такі порушення призвели до завищення суми бюджетного відшкодування порівняно із сумою, заявленою у декларації з ПДВ, податковий орган обов'язково надсилає платнику ПДВ податкове повідомлення-рішення відповідно до пункту 58.1 статті 58 та пункту 200.14 статті 200 Кодексу.

Суд зазначає, що будь-яких доказів складення акту камеральної перевірки податкової декларації з ПДВ за червень 2013 року, його реєстрації та направлення позивачу, як і доказів прийняття та направлення (вручення) податкового повідомлення-рішення, яким було б зменшено суму бюджетного відшкодування ПДВ, матеріали справи не містять. Відповідач-1 також не зміг повідомити про наявність вищезазначених фактів.

За викладених обставин, суд вважає, що за наслідками камеральної перевірки податкової декларації ТОВ «Васт-Транс» з ПДВ за червень 2013 року факту невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, встановлено не було. Таким чином, у суду не має сумнівів, що заявлена у податковій декларації з ПДВ за червень 2013 року сума бюджетного відшкодування з ПДВ у розмірі 37146,00 грн. є підтвердженою.

За таких обставин, суд зазначає, що відповідач-1 зобов'язаний був надати відповідачу-2 висновок із зазначенням суми ПДВ у розмірі 37146,00 грн. для його подальшого відшкодування на рахунок позивача у банку.

Частиною 2 статті 45 Бюджетного кодексу України зазначено, що Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, веде бухгалтерський облік усіх надходжень Державного бюджету України та за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету.

Механізм взаємодії органів державної податкової служби та органів державної казначейської служби в процесі відшкодування податку на додану вартість визначає Порядок взаємодії органів державної податкової служби та органів державної казначейської служби в процесі відшкодування податку на додану вартість, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 січня 2011 року № 39 (далі-Порядок).

Згідно з пунктами 6 та 7 Порядку, у разі коли за результатами проведення перевірок платника податку з урахуванням вимог статей 73 і 83 Податкового кодексу України підтверджено достовірність нарахованої суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, орган державної податкової служби складає висновок про суми відшкодування податку на додану вартість (далі - висновок), в якому зазначає суму, що підлягає відшкодуванню з державного бюджету.

Орган державної податкової служби за місцем реєстрації платника податку зобов'язаний подати органові державної казначейської служби висновок протягом: трьох робочих днів після закінчення камеральної перевірки податкової декларації платника податку, який має право на автоматичне бюджетне відшкодування податку на додану вартість; п'яти робочих днів після закінчення перевірки платника податку, який не має права на автоматичне відшкодування податку на додану вартість.

Пунктом 8 Порядку визначено, що державна податкова служба надсилає на постійній основі до Державної казначейської служби узагальнену інформацію про обсяги сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість, визначені у висновках. Порядок та строки надсилання такої інформації визначаються Державною податковою службою.

На підставі висновку та узагальненої інформації про обсяги сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість, визначені у висновках, орган державної казначейської служби перераховує платникові податку зазначену у висновку суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку, відкритий в обслуговуючому банку, протягом: трьох операційних днів після отримання висновку в разі, коли платник податку має право на автоматичне бюджетне відшкодування податку на додану вартість; п'яти операційних днів після отримання висновку в разі, коли платник податку не має права на автоматичне відшкодування податку на додану вартість (пункт 9 Порядку).

Таким чином, системно проаналізувавши викладені законодавчі норми, суд дійшов висновку про те, що у разі підтвердження достовірності нарахованої суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, складання висновку про суму відшкодування податку на додану вартість та його надіслання до відповідача-2 є обов'язком відповідача-1.

Під час розгляду справи судом встановлено, що відповідачем-1, який за результатами перевірки підтвердив достовірність розрахунку заявленої до відшкодування суми у розмірі 37146,00 грн., у визначений строк до органу Державного казначейства України висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету на користь ТОВ «Васт-Транс» подано не було.

Отже, не направлення відповідачем-1 органу, що здійснює казначейське управління бюджетних коштів висновку із зазначенням суми, що підлягає бюджетному відшкодуванню свідчить про протиправну бездіяльність ДПІ у Києво-Святошинському районі.

За змістом пункту 200.23 статті 200 Податкового кодексу України суми податку, не відшкодовані платникам протягом визначеного цією статтею строку, вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість.

Згідно з пунктом 200.17 статті 200 Податкового кодексу України джерелом сплати бюджетного відшкодування (у тому числі заборгованості бюджету) є доходи Державного бюджету України. Забороняється обумовлювати або обмежувати виплату бюджетного відшкодування наявністю або відсутністю доходів, отриманих від цього податку в окремих регіонах України.

Не заперечуючи право позивача на належне йому бюджетне відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 37146,00 грн., суд все ж вважає, що вимоги про стягнення такої суми безпосередньо з Державного бюджету України є передчасними.

Так, зміст викладених положень Податкового кодексу України та Порядку свідчить, що бюджетне відшкодування ПДВ здійснюється органом державного казначейства з дотриманням процедури та на умовах, встановлених статтею 200 Податкового кодексу України та Порядком, на підставі податкової декларації та заяви про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації у п'ятиденний термін з дня надходження від податкового органу висновку.

Тобто чинним законодавством безальтернативно визначений алгоритм дій платника податків, контролюючого органу та органу казначейства у правовідносинах, пов'язаних з отриманням бюджетного відшкодування з ПДВ на рахунок у банку (системі електронного адміністрування ПДВ).

Цей порядок (алгоритм) не передбачає можливості отримання бюджетного відшкодування ПДВ у спосіб судового стягнення безпосередньо (водночас) зі здійсненням судового контролю над рішеннями податкових органів, ухвалених за результатами перевірки сум ПДВ, заявлених до відшкодування або окремо від здійснення такого контролю.

Саме на такому розумінні положень чинного законодавства наполягає Верховний Суд України в постанові №21-881а15 від 16.09.2015, прийнятій за наслідками перегляду судових рішень в адміністративних справах з підстав неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

У цій постанові Верховний Суд України дійшов висновку, що відшкодування з Державного бюджету України ПДВ є виключними повноваженнями податкових органів та органів державного казначейства, а відтак суд не може підміняти державний орган і вирішувати питання про стягнення такої заборгованості.

У зв'язку з цим Верховний Суд України зазначив, що рішення судів про задоволення позовних вимог про стягнення бюджетної заборгованості з ПДВ є помилковими з огляду на те, що така вимога позивача не є правильним способом захисту прав платника ПДВ. В цьому випадку правильним способом захисту позивача є вимога про зобов'язання відповідача до виконання покладених на нього Законом і підзаконними актами обов'язків щодо надання органу казначейства висновку щодо суми, яка підлягає відшкодуванню з бюджету.

Відповідно до частини 1 статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України.

Відповідно до частини 5 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду України, враховуються іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

З урахуванням правової позиції Верховного суду України, вимоги позивача про стягнення з Державного бюджету України суми бюджетного відшкодування з ПДВ у розмірі 37146,00 грн. не можуть бути задоволені судом, оскільки не є тим способом захисту порушених прав, що має застосовуватись у даних правовідносинах.

Відповідно до положень частини другої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог.

Однак, у разі помилкового обрання позивачем неналежного способу захисту порушеного права чи неналежного формулювання позовних вимог, адміністративні суди мають право на підставі частини другої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України вийти за межі позовних вимог та застосувати той спосіб захисту порушеного права позивача, який відповідає фактичним обставинам справи і відновлює порушене право особи.

Положення статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України цілком кореспондуються з положеннями частини 2 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої суд у разі задоволення адміністративного позову може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Суд зазначає, що відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є, зокрема, захист прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Таким чином, враховуючи правову позицію Верховного Суду України, реалізуючи надану суду процесуальним законом компетенцію, суд дійшов висновку про необхідність виходу за межі позовних вимог та зобов'язання ДПІ у Києво-Святошинському районі ГУ ДФС у Київській області подати до органу Державної казначейської служби України висновок із зазначення суми податку на додану вартість, що підлягає відшкодуванню з бюджету за податковою декларацією ТОВ «Васт-Транс» з податку на додану вартість за червень 2013 року на суму бюджетного відшкодування у розмірі 37140,00 грн.

Щодо позовних вимог про стягнення з Державного бюджету України пені за несвоєчасне перерахування бюджетного відшкодування податку на додану вартість червень 2013 року суд зазначає таке.

Відповідно до пункту 200.23 статті 200 Податкового кодексу України суми податку не відшкодовані платникам протягом визначеного цією статтею строку вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість. На суму такої заборгованості нараховується пеня на рівні 120% облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення.

Оскільки зазначену вище суму ПДВ відповідачами у строки, встановлені пунктом 200.13 статті 200 Податкового кодексу України не відшкодовано, позивач набув право на нарахування пені у порядку, встановленому пунктом 200.23 статті 200 Податкового кодексу України.

При цьому, неподання податковим органом після закінчення перевірки до органу Державного казначейства України висновку із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету, та непогашення у зв'язку з цим заборгованості бюджету з ПДВ, не позбавляє платника податку права пред'явити вимоги про стягнення зазначеної пені.

Аналогічний висновок висловлений у постанові Верховного Суду України від 03.06.2014 № 21-131а14.

На день розгляду справи позивач не отримав бюджетну заборгованість з податку на додану вартість за червень 2013 року у розмірі 37146,00 грн.

Днем, коли відповідачі зобов'язані були завершити вчинення відповідних дій та виплатити позивачу бюджетне відшкодування є 30.08.2013. Постанову суду проголошено в судовому засіданні 17.05.2016, отже періодом, за який належить стягнути пеню є період з 30.08.2013 по 17.05.2016.

Суд, перевіривши наданий позивачем розрахунок, дійшов висновку, що стягненню на користь ТОВ «Васт-Транс» підлягає пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України за період з 30.08.2013 по 17.05.2016 у розмірі 20230,92 грн.

Відповідно до статей 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Належних і достатніх доказів, які б спростували доводи позивача, відповідачі суду не надали.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

При цьому, задовольняючи адміністративний позов суд враховує, що бездіяльність відповідачів, розумних і правових підстав якої судом під час розгляду справи не встановлено, спричинила затримку у бюджетному відшкодування ПДВ тривалістю майже у три роки.

Суд таку бездіяльність розцінює як свідчення неспроможності виконання відповідачами, зокрема, податковим органом, власних функцій та обов'язків, спрямованих на реалізацію платниками податків передбачених чинними законами та Конституцією України прав, що змушує останніх постійно звертатись до суду за їх захистом.

Суд також зазначає, що обставини, якими відповідачі виправдовували свою бездіяльність, зокрема, відсутність у податкового органу інформації про результати перевірки, розбіжності в інтегрованій картці є надуманими і не були підтверджені жодним належним доказом. Крім того, суд вважає, що позивач не може нести будь-які негативні наслідки у разі прорахунків у діяльності окремих державних органів чи посадових осіб, оскільки виконав усі вимоги для отримання бюджетного відшкодування з податку на додану вартість.

Відповідно до змісту статті 267 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Вказане свідчить, що судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється з метою реалізації завдань адміністративного судочинства. Суд займає активну позицію не лише під час вирішення публічно-правового спору, але й після набрання судовим рішенням законної сили.

У Рішенні від 30 червня 2009 року №16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб'єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абзац перший підпункту 3.2 пункту 3, абзац другий пункту 4 мотивувальної частини).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі проти Греції» суд підкреслив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов'язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін (п.40).

Оскільки дане рішення суду в частині, що стосується бюджетного відшкодування, має зобов'язальний характер, а обставини, встановлені під час розгляду справи, дають суду обґрунтовані підстави вважати, що відповідачі можуть ухилятись від його виконання, суд вважає за необхідне встановити контроль за виконанням постанови у даній справі шляхом зобов'язання ДПІ у Києво-Святошинському районі у десятиденний строк з моменту набрання даним рішенням законної сили подати до суду звіт про його виконання.

Відповідно до статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 1378,00 грн. підлягають стягненню з ДПІ у Києво-Святошинському районі ГУ ДФС у Київській області на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань ДПІ у Києво-Святошинському районі ГУ ДФС у Київській області, відповідно до положень статті 94 КАС України.

При цьому суд зазначає, що саме неподання ДПІ у Києво-Святошинському районі до органу, що здійснює казначейське обслуговування, висновку із зазначенням суми, що підлягає бюджетному відшкодуванню, потягло неотримання позивачем суми бюджетного відшкодування, відтак вини Головного управління Державної казначейської служби України у Київській області в неотриманні такого висновку від податкового органу немає, тому на думку суду сума судового збору повинна бути стягнута саме з податкового органу, з вини якого позивач не отримав бюджетне відшкодування за червень 2013 року.

В судовому засіданні по справі 17.05.2016 проголошено вступну та резолютивну частини постанови, повний текст постанови виготовлено та підписано 23.05.2016.

На підставі викладеного, керуючись статтями 159-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Зобов'язати Державну податкову інспекцію у Києво-Святошинському районі Головного управління ДФС у Київській області подати до органу Державного казначейства України висновок із зазначенням суми у розмірі 37146,00 грн. (тридцять сім тисяч сто сорок шість грн. 00 коп.), що підлягає відшкодуванню з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Васт-Транс» (ідентифікаційний код 30367782, місцезнаходження: 08113, Київська область, Києво-Святошинський район, с. Петрушки, вул. Лісна, буд. 1).

3. Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Васт-Транс» (ідентифікаційний код 30367782, місцезнаходження: 08113, Київська область, Києво-Святошинський район, с. Петрушки, вул. Лісна, буд. 1) пеню на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України за порушення строків бюджетного відшкодування за червень 2013 року за період з 30.08.2013 по 17.05.2016 у розмірі 20230,92 грн. (двадцять тисяч двісті тридцять грн. 92 коп.).

4. Зобов'язати Державну податкову інспекцію у Києво-Святошинському районі Головного управління ДФС у Київській області протягом десяти днів з дня набрання судовим рішенням у даній справі законної сили подати до суду звіт про його виконання.

5. Стягнути судовий збір у розмірі 1378,00 грн. (одну тисячу триста сімдесят вісім гривень) на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Васт-Транс» (ідентифікаційний код 30367782, місцезнаходження: 08113, Київська область, Києво-Святошинський район, с. Петрушки, вул. Лісна, буд. 1) за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень - Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління ДФС у Київській області (ідентифікаційний код 39471029, місцезнаходження: 08132, Київська область, м. Вишневе, вул. Ломоносова, буд. 34).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Кушнова А.О.