Справа № 810/2855/14
Суддя: Швед Е.Ю.
Дата ухвалення: 2016-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2016 року м. Київ К/800/25247/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді: Шведа Е.Ю.,

суддів: Горбатюка С.А.,

Мороз Л.Л.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за

касаційною скаргою Державного спеціалізованого підприємства «Чорнобильський спецкомбінат»

на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 14 травня 2015 року

у справі № 810/2855/14

за позовом Державного спеціалізованого підприємства «Чорнобильський спецкомбінат»

до Вишгородської об'єднаної державної фінансової інспекції Київської області

про часткове скасування вимоги,

встановив:

Державне спеціалізоване підприємство «Чорнобильський спецкомбінат» (далі - ДП) звернулось до суду з позовом до Вишгородської об'єднаної державної фінансової інспекції Київської області (далі - Інспекція), в якому просило суд скасувати пункти 3.1., 3.2., 3.3., 3.4., 3.6., 4, 6, 7, 8 вимоги відповідача від 16 квітня 2014 року № 1716/848.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 08 липня 2014 року позов задоволено частково: скасовано п.п. 3.1-3.6, п. 6-7, 8 вимоги Інспекції від 16 квітня 2014 року № 1716/848 в частині зобов'язання позивача провести претензійно-позовну роботу по відшкодуванню зайво нарахованих та виплачених витрат. В іншій частині позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 14 травня 2015 року постанову суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог скасовано, ухвалено нову постанову, якою у задоволенні позову відмовлено в цій частині.

У касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду апеляційної інстанції скасувати та залишити в силі постанову суду першої інстанції. Доводи касаційної скарги мотивовані тим, що виявлені відповідачем порушення не доведені у встановленому законодавством порядку, а спірні пункти вимоги є незаконними та підлягають скасуванню.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин справи, суд дійшов наступного висновку.

Судами встановлено, що на виконання п. 6.4.5.1 плану контрольно-ревізійної роботи ДФІ в Київській області на 04 квартал 2013 року, відповідно до звернення Управління ДСБЕЗ ГУ МВС України в Київській області від 08 листопада 2013 року № 12/3125 та на підставі направлень на проведення ревізії від 06 грудня 2013 року № 284-286 та від 14 січня 2014 року №№ 4, 6 виданих начальником Інспекції, ревізійною групою проведено ревізію фінансово-господарської діяльності позивача за період з 01 лютого 2012 року по 01 січня 2014 року, за результатами якої складено акт від 13 березня 2014 року № 17-31/03.

На підставі вказаного акту ревізії відповідачем складено та направлено позивачу вимогу від 16 квітня 2014 року № 1716/848, зокрема, якою вимагалось від позивача:

1) провести претензійно-позовну роботу щодо відшкодування зайво нарахованих та виплачених витрат на оплату праці, проведених з порушенням законодавства, а саме:

- внаслідок завищення посадових окладів на уму 154055,02 грн. та провести перерахунок і відповідні звірки щодо сум ЄСВ по незаконно нарахованим та виплаченим сумах в розмірі 59455,18грн. (п.п. 3.1. вимоги);

- внаслідок нарахування та виплати доплати за фактично не відпрацьований час у зоні відчуження на суму 205 987,86 грн. та проведений перерахунок і відповідні звірки щодо сум ЄСВ по незаконно нарахованим та виплаченим сумах у розмірі 78892,64 грн. (п.п. 3.2. вимоги);

- зайво нарахованої та оплаченої надбавки за виконання особливо важливої роботи на певний термін працівникам ВК РЕМ та РДК «Екоцентр» на суму 37422,57 грн. та провести перерахунок і відповідні звірки щодо сум ЄСВ по незаконно нарахованим та виплаченим сумах у розмірі 13756,54 грн. (п.п. 3.3 вимоги);

- зайво нарахованої та оплаченої доплати за виконання особливо важливої роботи працівникам АУП та ЦОТЗ на суму 9597,01 грн. та провести перерахунок та відповідні звірки щодо сум ЄСВ по незаконно нарахованим та виплаченим сумах у розмірі 4089,28 грн. (п.п. 3.3. вимоги);

- зайвого нарахування та виплати винагороди за виконання робіт за цивільно-правовими угодами для інших юридичних осіб на суму 46071 грн. та провести перерахунок та відповідні звірки щодо сум ЄСВ по незаконно нарахованим та виплаченим сумах у розмірі 15986,64 грн. (п.п. 3.6. вимоги).

В іншому випадку стягнути з осіб, винних у проведенні зайвих виплат, шкоду у порядку та у розмірі встановленому ст. 133 - 136 КЗпП України.

2) відобразити в обліку дебіторську заборгованість за невиконані ремонтні роботи на загальну суму 49806,22 грн. Провести претензійно-позовну роботу з підрядниками: Ставищенська госпрозрахункова філія ДСП «ЧСК» - 23472,39 грн., ДП «Чоорнобильпроменергобуд» - 21546,70 грн., Асоціація теплоенергетичних та монтажно-будівельних компаній - 4787,13 грн. (п. 4 вимоги);

3) провести претензійно-позовну роботу щодо відшкодування коштів з ДАЗВ, 2-ДПРЗ м. Чорнобиль ГУ ДСНС України у Київський області та ДЗ «СМСЧ-16 МОЗ України», щодо яких здійсненні безпідставні витрати на наданих транспортних послуг на суму 5992188,53 грн. В іншому випадку стягнути з осіб, винних у безпідставному покритті витрат сторонніх юридичних осіб на суму 5992188,53 грн., шкоду у порядку та у розмірі, встановленому ст.ст. 130-136 КЗпП (п. 6 вимоги);

4) повести претензійно-позовну роботу щодо відшкодування коштів з 2-ДПРЗ м. Чорнобиль ГУ ДСНС України у Київський області, щодо якого здійснено безпідставні витрати на закупівлю паливно-мастильних матеріалів на суму 517517,11 грн. У іншому випадку стягнути з осіб, винних у безпідставному покритті витрат сторонніх юридичних осіб, шкоду у порядку та у розмірі, встановленому ст. ст. 130-136 КЗпП. (п. 7 вимоги);

5) вжити заходи щодо відшкодування видатків, здійснених за рахунок загального та спеціального фондів державного бюджету на оплату заробітної плати за надання платних послуг на суму 932612,43 грн., які повинні здійснюватись за рахунок власних коштів підприємства (п.8 вимоги).

Позивач, не погодившись з наведеними пунктами письмової вимоги на усунення виявлених порушень, звернувся до суду з даним позовом про їх скасування.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції, виходив з доведеності позивачем належними доказами незаконності спірних вимог.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи в задоволенні позову, суд апеляційної інстанції виходив з того, що оскаржувані пункти вимоги органу державного фінансового контролю вказують на виявлені збитки, їхній розмір та зобов'язання позивача вжити заходів щодо повернення цих коштів. Оскільки збитки стягуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, правильність їх обчислення перевіряє суд, який розглядає цей позов, а не позов підконтрольної установи про визнання вимоги протиправною, що є підставою для відмови в задоволенні даного прозову.

Суд касаційної інстанції погоджується з таким висновком суду апеляційної інстанції та зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з Положенням про Державну фінансову інспекцію України, затвердженим Указом Президента України від 23 квітня 2011 року № 499/2011 (далі - Положення про Держфінінспекцію), зазначена інспекція є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Держфінінспекція відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших підконтрольних установ усунення виявлених порушень законодавства; звертається до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів <…> (п.п. 4 п. 4 Положення про Держфінінспекцію).

Згідно з п. 6 Положення про Держфінінспекцію Держфінінспекція для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку, зокрема, пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; при виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Також Положенням про Держфінінспекцію встановлено, що у разі якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів, Держфінінспекція має право звернутися до суду в інтересах держави.

Зазначені норми кореспондуються з положеннями п. 7 ст. 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні», згідно з якими органу державного фінансового контролю (органу контрольно-ревізійної служби) надається право пред'являти керівникам та іншим службовим особам підконтрольних установ, що ревізуються, вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства з питань збереження і використання державної власності та фінансів, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Процедура проведення інспектування в міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, бюджетних установах і у суб'єктів господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах і в організаціях, які отримують (отримували в період, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів та державних фондів або використовують (використовували у період, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), а на підставі рішення суду - в інших суб'єктів господарювання регулюється Порядком проведення інспектування Державною фінансовою інспекцією, її територіальними органами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2006 р. N 550 (далі - Порядок проведення інспектування).

Відповідно до п. 2 Порядку проведення інспектування, інспектування полягає у документальній і фактичній перевірці певного комплексу або окремих питань фінансово-господарської діяльності об'єкта контролю і проводиться у формі ревізії, яка повинна забезпечувати виявлення фактів порушення законодавства, встановлення винних у їх допущенні посадових і матеріально відповідальних осіб.

П.п. 45, 46 Порядку проведення інспектування передбачено, що у міру виявлення ревізією порушень законодавства посадові особи контролюючого органу, не чекаючи закінчення ревізії, мають право усно рекомендувати керівникам об'єкта контролю невідкладно вжити заходів для їх усунення та запобігання у подальшому.

Якщо вжитими в період ревізії заходами не забезпечено повне усунення виявлених порушень, контролюючим органом у строк не пізніше ніж 10 робочих днів після реєстрації акта ревізії, а у разі надходження заперечень (зауважень) до нього - не пізніше ніж 3 робочих дні після надіслання висновків на такі заперечення (зауваження) надсилається об'єкту контролю письмова вимога щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства із зазначенням строку зворотного інформування.

Згідно з п. 50 Порядку проведення інспектування за результатами проведеної ревізії у межах наданих прав контролюючі органи вживають заходів для забезпечення, зокрема, звернення до суду в інтересах держави щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства з питань збереження і використання активів, а також стягнення у дохід держави коштів, одержаних за незаконними договорами, без встановлених законом підстав або з порушенням вимог законодавства.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджету та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на коригування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання.

Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

Наведена правова позиція викладена, зокрема, в постановах Верховного Суду України від 15 квітня 2014 року № 21-63а14, 20 січня 2015 року у справі № 21-603а14, 27 січня 2015 року у справі № 21-436а14, 21 квітня 2015 року у справі № 21-96а15, висновки яких мають враховуватися іншими судами загальної юрисдикції, відповідно до ст. 2442 КАС України.

З урахування викладеного, суд касаційної інстанції зазначає, що органи державного фінансового контролю мають право заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

В порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, яке породжує безпосередньо права чи обов'язки для позивача.

В даній справі відповідачем пред'явлено вимогу про усунення порушень, виявлених ревізією фінансово-господарської діяльності ДП. При цьому оскаржувані пункти вимоги органу державного фінансового контролю вказують на виявлені збитки, їхній розмір та зобов'язання позивача вжити заходів щодо повернення цих коштів.

Зважаючи на те, що такі пункти вимоги органу державного фінансового контролю не є обов'язковими до виконання для підконтрольної установи та виконуються нею добровільно, однак все ж можуть бути зазначені у ній, спірні пункти вимоги Інспекції, викладені в листі від 16 квітня 2014 року № 17-16/848 не суперечать вимогам закону, тому не підлягають скасуванню.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову. Судом апеляційної інстанції ухвалено обґрунтоване рішення, яке постановлене з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, доводи касаційної скарги спростовуються викладеними вище нормами права та встановленими обставинами справи, у зв'язку з чим відсутні підстави для її задоволення та скасування оскаржуваного судового рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 220 КАС України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Відповідно до ч. 3 ст. 2201 КАС України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст. 220, 2201, 223, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

у х в а л и в:

Касаційну скаргу Державного спеціалізованого підприємства «Чорнобильський спецкомбінат» відхилити.

Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 14 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та не підлягає оскарженню, проте може бути переглянута з підстав, у строк та у порядку, визначених статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: