Справа № 810/17/15
Суддя: Голубєва Г.К.
Дата ухвалення: 2016-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2016 року м. Київ К/800/39147/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючого судді-доповідача Голубєвої Г.К.

Суддів Сіроша М.В.

Юрченко В.П.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Броварської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області на ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 27 серпня 2015 року та постанову Київського окружного адміністративного суду від 21 травня 2015 року по справі №810/17/15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгово-промислова група «Центр» до Броварської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області про скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Торгово-промислова група «Центр» звернулось до суду з позовною заявою до Броварської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області про скасування податкових повідомлень-рішень від 07.08.2014 року № на суму 514438,33 грн. та від 21.11.2014 року № на суму 1253594,00 грн.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 21 травня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 27 серпня 2015 року у даній справі позов задоволено з огляду на правомірність заявлених вимог.

Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, відповідач подав касаційну скаргу, в якій просить їх скасувати та прийняти нове рішення, яким повністю відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог, оскільки вважає, що постанову та ухвалу було прийнято з порушенням норм матеріального права та без належного врахування всіх обставин справи.

Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідачем було проведено документальну планову виїзну перевірку позивача, за наслідками якої складено акт від 22.07.2014 року №410/10-06-22-01/31648072 «Про результати планової виїзної перевірки ТОВ «ТПГ «Центр» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2011 року по 31.12.2013 року».

Перевіркою встановлено порушення позивачем пп. 14.1.180 п. 14.1 ст. 14, пп. 135.5.4 п.135.5 ст. 135, пп. 139.1.1 та пп. 139.1.9 ст. 139, пп. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168, пп. 164.2.17 п.164.2, п. 164.5 ст. 164, ст. 171, п. 177.8, ст. 177, п.188.1ст.188, п. 198.2, 198.3, 198.6 ст. 198, п. 200.1, 200.3, 200.4 ст.200, п. 201.10 ст.201 ПК України.

На підставі висновків перевірки, процедури адміністративного оскарження та процедури досягнення податкового компромісу відповідачем, серед іншого, було прийнято спірні податкові повідомлення-рішення.

Задовольняючи позов, суди виходили з наступних мотивів, з чим погоджується суд касаційної інстанції.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до акту перевірки відповідач дійшов висновку про те, що Договір №1/пв про відступлення права вимоги від 29.08.2013 року, укладений між позивачем та ОСОБА_3, відповідно до приписів ст. 203, 215, 216, 514, 517, 519 Цивільного кодексу України є недійсним.

Крім того, на думку відповідача, позивачем було занижено податкові зобов'язання по податку на доходи фізичних осіб за результатами перерахування грошових коштів ТОВ «ТПГ «Центр» фізичній особі ОСОБА_3 на рахунок, що є фактичним наданням додаткових благ фізичній особі, при цьому, податок на доходи фізичних осіб підприємством не утримано та не перераховано до державного бюджету.

Судами встановлено, що 29.08.2013 року ТОВ «ТПГ «Центр» уклало з ОСОБА_3 договір №1/пв про відступлення права вимоги відповідно до умов якого первісний кредитор (ОСОБА_3) передає, а новий кредитор (ТОВ «ТПГ «Центр») приймає належні первісному кредиторові обсяг майнових прав в усіх без виключень грошових зобов'язаннях, які виникли на підставі договору про надання безпроцентної фінансової допомоги на зворотній основі від 09.04.2012 року №09/04/2012, укладеним між первісним кредитором та боржником ТОВ «Ярош Траст».

Договірна вартість права вимоги становить 3056109,00 грн.

На виконання умов договору від 29.08.2013 року №1/пв про відступлення права вимоги ТОВ «ТПГ «Центр» було перераховано громадянину ОСОБА_3 грошові кошти у сумі 3026109,00 грн.

Також, на виконання умов договору від 29.08.2013 року №1/пв та Договору від 09.04.2012 року №09/04/2012 про надання безпроцентної фінансової допомоги на зворотній основі ТОВ «Ярош Траст» в період з 06.12.2013 року по 25.12.2013 року було перераховано ТОВ «ТПГ «Центр» грошові кошти в загальному розмірі 3541752,01 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Матеріали справи містять інформацію про те, що відповідач обґрунтовує недійсність укладеного позивачем правочину ненаданням під час перевірки платіжних доручень, які б підтверджували перерахування коштів гр. ОСОБА_3

Згідно з ч. 1 ст. 517 Цивільного кодексу України первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні.

З аналізу вказаних норм вбачається, що у первісного кредитора виникає лише обов'язок з приводу передачі документів, які засвідчують права, що передаються.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 було передано ТОВ «ТПГ «Центр» договір №09/04/2012 та довідку про заборгованість.

Відповідно до ч. 1 ст. 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

На підтвердження дійсності правочину в матеріалах справи наявні: платіжні доручення, банківські виписки, договір від 09.04.2012 року №09/04/2012, договір від 29.08.2013 року, довідка ТОВ «Ярош Траст» від 29.08.2013 року №290813/3.

Натомість, відповідачем не надано доказів того, що недійсність правочину встановлена законом, або про його скасування в судовому порядку.

Судами встановлено, що зобов'язання сторін за договорами були виконані належним чином та в повному обсязі, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Отже, висновок податкового органу в частині визнання недійсності правочину є безпідставним.

Стосовно твердження відповідача про заниження податкового зобов'язання по податку на доходи фізичних осіб за результатами перерахування грошових коштів ТОВ «ТПГ «Центр» фізичній особі ОСОБА_3 на рахунок судами правомірно зазначено наступне.

Згідно з п. 177.1 ст. 177 ПК України доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставками, визначеними в п. 167.1 ст. 167 цього Кодексу.

Відповідно до п. 177.2 ст. 177 ПК України об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто, різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

До переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом III цього Кодексу (п. 177.4 ст. 177 ПК України).

Витрати у розумінні Податкового кодексу України - це сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілом власником) (п. 14.1.27 п. 14.1 ст. 14 ПК України).

З матеріалів справи вбачається, що позивачем було перераховано грошові кошти у розмірі 3056109,00 грн. громадянину ОСОБА_3, що є основною сумою поворотної фінансової допомоги, яка йому повертається за Договорами від 09.04.2012 року та від 29.08.2013 року.

Як вірно зазначено судами, подані податковим органом заперечення є формальними, оскільки подані без будь-яких доказів, містять зміст Акту перевірки від 22.07.2014 року та посилання на норми податкового законодавства, що не може бути належним доказом по справі.

Суд акцентує увагу на тому, що відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В той же час, податковим органом під час розгляду адміністративної справи не наведено об'єктивних доводів щодо наявності в діях позивача ознак неправомірності, не надано доказів узгодженості дій позивача з недобросовісними платниками податків (постачальниками) з метою незаконного отримання податкової вигоди, як і не доведено правомірності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

За таких обставин та з урахуванням вимог ч. 3 ст. 2, ч. 2 ст. 71 КАС України, суди дійшли обґрунтованого висновку щодо наявності підстав для задоволення позову.

Отже, колегія суддів вважає, що в межах касаційної скарги порушень судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права при вирішенні цієї справи не допущено. Правова оцінка обставин у справі дана вірно, а тому, відповідно до п. 3 ст. 2201 КАС України, касаційну скаргу слід відхилити, а оскаржувані судові рішення залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 210 - 232 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Броварської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області відхилити.

Ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 27 серпня 2015 року та постанову Київського окружного адміністративного суду від 21 травня 2015 року по справі №810/17/15 залишити без змін.

Справу повернути до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили та може бути переглянута Верховним Судом України в порядку передбаченому ст. ст. 235 - 239, ч. 5 ст. 254 КАС України.

Головуючий підписГолубєва Г.К.
Судді підпис Сірош М.В.
підпис Юрченко В.П.