Справа № 816/3470/15
Суддя: Любчич Л.В.
Дата ухвалення: 2016-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2016 р. Справа № 816/3470/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Любчич Л.В.

Суддів: Сіренко О.І. , Дюкарєвої С.В.

за участю секретаря судового засідання Медяник А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної податкової інспекції у м.Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 17.03.2016р. по справі № 816/3470/15

за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1

до Державної податкової інспекції у м.Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення та скасування вимоги,

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2015 року фізична особа- підприємець ОСОБА_1 ( далі позивач, ФОП ОСОБА_1О.) звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у м.Полтаві Головного управління Міндоходів у Полтавській області ( далі відповідач, ДПІ в м. Полтаві) в якому просив, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 09 липня 2015 року № в частині донарахування суми грошового зобов'язання за платежем податок на доходи фізичних осіб в розмірі 738405,01 грн., з яких 590724,01 грн. сума основного платежу та 147681 грн. штрафні санкції та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмкти) зі сплати єдиного внеску, штрафів та пені на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в частині суми 54019,57 грн.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 17.03.2016 адміністративний позов ФОП ОСОБА_1 задоволений в повному обсязі.

Не погодившись з даною постановою суду відповідач подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив скасувати постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 17.03.2016 та ухвалити нову, якою відмовити ФОП ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що судом першої інстанції не враховано доводи податкового органу щодо відсутності належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт одержання доходу, а не товарно-матеріальних цінностей.

Завищення витрат, безпосередньо повязаних з отримання доходів за 2012-2014 роки відбулося по причині включення до їх складу сум витрат, які не підтверджені первинними документами. Товари повинні бути не лише отримані, а й оплачені. Понесені фактичні витрати підтверджуютьсяі документами про проведену оплату. Видаткові накладні є первинними документами, які підтверджують факт руху товару до ФОП, а не є доказом проведення розрахунків за договорами.

ФОП ОСОБА_1 під час проведення перевірки перевіряючими направлялися запити з витребуванням первинних документів, проте відповіді надано не було.

Обчислення сум єдиного внеску платників, які перебувають на загальній системі оподаткування, здійснюється на підставі даних річної податкової декларації про майновий стан та доходи, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб.

Перевіркою встановлено заниження єдиного внеску за 2012 та 2014 роки по причині заниження чистого оподатковуваного доходу на який нараховується ЄСВ.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, дослідивши письмові докази по справі, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з правомірності заявлених позовних вимог.

Колегія суддів з даним висновком суду не погоджується виходячи з наступного.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Під час судового розгляду встановлено, що ДПІ у м.Полтаві, проведено документальну планову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_1, щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01 січня 2012 року по 31 грудня 2014 року, дотриманням законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01 січня 2012 року по 31 грудня 2014 року.

За результатами перевірки складено акт від 22 червня 2015 року №583/16-01-17-01-10/НОМЕР_1.

На підставі акту перевірки від 22 червня 2015 року №583/16-01-17-01-10/НОМЕР_1 контролюючим органом прийнято:

- податкове повідомлення-рішення від 09 липня 2015 року № (т.1 а.с. 48), яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 7483823,76 грн., в тому числі: за основним платежем в розмірі 599059,01 грн. та за штрафними санкціями в розмірі 149764,75 грн.,

- вимогу про сплату боргу №Ф НОМЕР_2 (т.1 а.с. 46), якою позивача зобов'язано сплатити недоїмку зі сплати єдиного внеску, штрафів та пені на загальну суму 74265,28 грн.

Правовою підставою для винесення податкового повідомлення-рішення від 09 липня 2015 року № стало, на думку податкового органу, порушення підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139, статті 164, статті 167, пункту 177.2 пункту 177.4 статті 177 Податкового кодексу України ( далі ПК України), у результаті чого занижено податкове зобов'язання по податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 599059,01 грн., у тому числі по періодам: за 2014 рік у сумі 599059,01 грн.,

Перевіряючи правомірність даного оскаржуваного податкового повідомлення-рішення колегія суддів зазначає, що наслідки в податковому обліку платника податків створюють лише реально вчинені господарські операції, тобто такі, що пов'язані з рухом активів, зміною зобов'язань чи власного капіталу платника, та відповідають змісту, укладених платником податку договорів.

Під час судового розгляду встановлено, що протягом 2014 року ФОП ОСОБА_1 здійснював придбання сільськогосподарської продукції у ФОП ОСОБА_2, СФГ Ніконія, СТОВ ім. Шевченка стов, ПП Агромаш,, СФГ Шанс, ТОВ Дружба, Васильківське СТОВ, Пархомівське ДП ДГ, СТОВ Андріївка, ФГ Лунки, ПП імені Калашника,, ПАФ Обрій, СФГ Кравцових, СФГ Надія, Дружба СГК, ФГ ОСОБА_3, ПСП Ковпаківець, ПП Кашубівка, Альфа Х ПП, Мрія АПО, Полтавське ХПП ПРАТ, СФГ Відродження, ФГ Степ, ФГ ОСОБА_3, ФГ Корід, ПСП Грунське, ПСП ОСОБА_3, СТОВ імені Ватутіна

Згідно договору №15/09 від 15.09.2014 між ПП Альфа-Х (продавець) та ФОП ОСОБА_1 (покупець), договору №26/05-2014 від 26.05.2014 між СТОВ Андріївка (продавець) та ФОП ОСОБА_1 (покупець), договору №18/11-2014 від 18.11.2014 між ФГ Корід (продавець) та ФОП ОСОБА_1 (покупець), договору між СГК Дружба (продавець) та ФОП ОСОБА_1 (покупець), договору №214/12-2014 від 24.12.2014 між СТОВ ім. Ватутіна (продавець) та ФОП ОСОБА_1О, (покупець), договору №1/12 від 10.12.2014 між ПСП «Лілія» (продавець) та ФОП ОСОБА_4 (покупець), договору від 10.12.2014 між ПП Грунське (продавець) та ФОП ОСОБА_1 (покупець), договору №06/10-2014 від 06.10.2014 між ТОВ підприємство Відродження (продавець) та ФОП ОСОБА_1 (покупець) , договору №1/10 від 01.10.2014, договору №05/03-2014 від 05.03.2014 між СГ ТОВ імені Шевченка (продавець) та ФОП ОСОБА_1О.(покупець), договору №16/10-2014 від 15.10.2014 між ФОП ОСОБА_5 ( продавець) та ФОП ОСОБА_1 (покупець), договору №26 від 28.08.2014 між ПСП «Ковпаківське» (продавець) та ФОП ОСОБА_1 (покупець), договору №04/09-2014 від 04.09.2014 мід ПП МТС «Кашубівка» (продавець) та ФОП ОСОБА_1 (покупець), договору №7/08-14 від 07.08.2014 між СГК Дружба (продавець) та ФОП ОСОБА_1 (покупець), договору №05/5-2014 між СТОВ Василівське (продавець) та ФОП ОСОБА_1 (покупець), договору №02/06-2014 від 02.06.2014 між ФГ Лунки (продавець) та ФОП ОСОБА_1 (покупець), договору №27/03-2014 від 27.03.2014 між ПП «Агоро-Новоселівка 2009» (продавець) та ФОП ОСОБА_1 (покупець), договору №07/04-2014 від 07.04.2014 між ПАФ «Агорро технологія» (продавець) та ФОП ОСОБА_1О.(покупець), договору №25/03 від 25.03.2014 між СФГ «Шанс» (продавець) та ФОП ОСОБА_1 (покупець) та додаткової угоди до даного договору №1 від 25.03.2014, договору №27/03-2014 від 27.03.2014 між ТОВ Дружба (продавець) та ФОП ОСОБА_1 (покупець), договору №13/03-2014 від 13.03.2014 між СФГ Онищенко (продавець) та ФОП ОСОБА_1 (покупець), дані договори є ідентичними, продавець зобовязується передати у власність покупця, а покупець прийняти та оплатити партію зерна. Строком поставки вважається момент переходу права власності товару від продавця до покупця на умовах даного Договору , який визначається оплатою за товар та передачею документів. Оплата проводиться згідно рахунка-фактури, на розрахунковий рахунок Продавця або шляхом внесення готівки в касу продавця. У випадку несвоєчасної оплати поставленого товару покупець сплачує продавцю пеню в розмірі 0,15% за кожен день простроченого платежу.

Згідно договору постачання №11 від 12.08.2014 між СФГ «Надія» (продавець) та ФОП ОСОБА_1 (покупець) продавець зобовязується згідно заявки покупця поставляти та передавати у власність останнього сільськогосподарську продукцію: пшеницю, ячмінь, а покупець зобовязується прийняти продукцію та оплатити її на умовах цього договору. Розрахунок за отриманий товар проводиться шляхом проведення оплати в касу підприємства чи на поточний рахунок продавця не пізніше 1 дня з моменту поставки продукції, а також можлива передоплата згідно виставлених продавцем рахунків. У разі порушення терміну оплати покупець виплачує продавцю пеню в розмірі 0,02% за кожний день прострочки. Доставка здійснюється за рахунок покупця.

Згідно договору купівлі-продажу сільськогосподарської продукції №07/10 від 07.10.2014 між ТОВ агропромислове обєднання «Мрія» (продавець) та ФОП ОСОБА_1 (покупець) продавець зобовязується в порядку і на умовах, визначених цим Договором, передати у власність покупцеві продукцію, а покупець зобовязується прийняти та оплатити цю продукцію. Місцем передання продукції покупцю визначається склад продавця, який знаходиться в с. Покровка, Коломацького р-ну Харківській обл. Покупець сплачує продавцеві вартість продукції або її окремої партії на умовах 100% попередньої оплати протягом трьох банківських днів з моменту виставлення рахунку продавцем, шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок . Передача продукції здійснюється на умовах - склад продавця ( т.1 а.с. 89).

На підтвердження реальності даних господарських операцій позивачем були надані до видаткові накладні, акти переробки зерна, товарно-транспортні накладні, рахунки фактури, податкові накладні, оборотно-сальдові відомості, журнал проводок..

Згідно з п. 44.1 ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

За змістом ст. 1 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Тому, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Згідно ст. 1 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Відповідно до п.164.1 ст. 164 ПК України ( в редакції чиній на час вчинення господарських операцій) базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.

Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду. <…>.

Базою оподаткування для доходів, отриманих від провадження господарської або незалежної професійної діяльності, є чистий річний оподатковуваний дохід, який визначається відповідно до пункту 177.2 статті 177 та пункту 178.3 статті 178 цього Кодексу.

Об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи підприємця ( п. 177.2 ст. 177 ПК України).

До переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом III цього Кодексу (п.177.2 ст.177 ПК України).

Підпунктом 139.1.9 статті 139 ПК України передбачено, що не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Як встановлено під час судового розгляду позивачем у 2014 році були сформовані валові витрати за результатами господарської діяльності повязаної з придбанням товарно-матеріальних цінностей.

Позивачем ні під час проведення перевірки податковим органом, ні в ході судового розгляду не булли надані докази проведення розрахунків за придбані товарно-матеріальні цінності.

Відповідно до п. 44.6. ст.. 44 ПК України у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Як слідує із акту перевірки та додатків до нього, перевіряючими до закінчення проведення перевірки надсилалися запити ФОП ОСОБА_1О, ( від 25.05.2015 за №1567/16-01-17-01-25; від 03.06.2015 за №20209/0/16-01-17-01-25; від 11.06.2015 за №2400/16-01-17-01225) з вимогою надати первинні документи, що підтверджують рух товарно-матеріальних цінностей. ФОП ОСОБА_1 не надав відповідні документи, що підтверджується актом від 22.06.2015.

Враховуючи те, що під час судового розгляду даної справи встановлено той факт, що позивачем, при здійсненні відповідачем податкового контролю, не були надані документи щодо підтвердження правомірності формування валових витрат у повному обсязі, колегія суддів суду прийшла до висновку, що податкове повідомлення рішення № від 09.07.2015 в частині нарахування грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 738405,01 грн прийняте обґрунтовано і правомірно, оскільки ні під час перевірки, а ні в судовому засіданні позивачем не було надано доказів проведення розрахунків за отримані товарно-матеріальні цінності.

Відповідно до п. 1.1 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертиних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 №53/5 ( далі Інструкція) призначення судових експертиз та експертних досліджень (далі - експертизи та дослідження) судовим експертам державних спеціалізованих науково-дослідних установ судових експертиз Міністерства юстиції України (далі - експертні установи) та атестованим судовим експертам, які не є працівниками державних спеціалізованих установ (далі - експерти), їх обов'язки, права та відповідальність, організація проведення експертиз та оформлення їх результатів здійснюються у порядку, визначеному Кримінальним процесуальним, Цивільним процесуальним, Господарським процесуальним кодексами України, Кодексом України про адміністративні правопорушення, Кодексом адміністративного судочинства України, Митним кодексом України, Законами України "Про судову експертизу", "Про виконавче провадження", іншими нормативно-правовими актами з питань судово-експертної діяльності та цією Інструкцією.

Підпунком 2.3 пункту 2 Інструкції передбачено, що експерту забороняється <…>Відповідновирішувати питання, які виходять за межі спеціальних знань експерта та зясування питань права і надавати оцінку законності проведення процедур, регламентованих нормативно-правовими актами;<…>.

З урахуванням вище зазначених положень колегія суддів вважає неприйнятними висновки експертизи оскільки вирішення питання, щодо відповідності чинному законодавству висновків акту перевірки ДПІ в м. Полтаві від 22.06.2015, не входять до компетенції експерта.

Висновки судової економічної експертизи №916 від 29.01.2016 стосовно інших питань, колегія суддів також до уваги не приймає в звязку з відсутність вмотивованості висновків.

Щодо правомірності винесення податковим органом вимоги про сплату недоїмки з єдиного внеску від 22.06.2015 №Ф- колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464-УІ ( далі ОСОБА_2 №2464) для платників, зазначених у пункті 4 (крім фізичних осіб -підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, та на суму доходу, що розподіляється між членами сім'ї фізичних осіб - підприємців, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за кожну особу за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

Відповідно до частини одинадцятої статті 8 Закону України №2464-VI єдиний внесок для платників, зазначених у пунктах 4 та 5 частини першої статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 34,7 % визначеної пунктами 2 та 3 частини першої статті 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

Фактичною підставою для прийняття оскаржуваної вимоги стали висновки податкового органу щодо заниження ФОП ОСОБА_1 доходу за 2012 рік на суму 7155,00 грн та у 2014 році на 206866,00 грн..

Обчислення сум єдиного внеску платників, які перебувають на загальній системі оподаткування, здійснюється на підставі даних річної податкової декларації про майновий стан та доходи, що підлягають обкладенню податком на доходи фізичних осіб (п.4.5 розділу ІУ Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування).

Відповідно до ч.2 ст. 6 Закону №2464 платник єдиного внеску зобовязаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; вести облік виплат (доходу) застрахованої особи та нарахування єдиного внеску за кожним календарним місяцем і календарним роком, зберігати такі відомості в порядку передбаченому законом.

Зважаючи на правомірність винесеного податкового повідомлення-рішення від 09.07.2015 № колегія суддів вважає, що відсутні підстави для скасування податкової вимоги від 22.06.2015 №

Враховуючи вище викладене, колегія суддів прийшла до висновку, що постанова суду першої інстанції, через порушення норм матеріального та процесуального права, підлягає скасуванню, з ухваленням нової про відмову в задоволенні позовних вимог ФОП ОСОБА_1

Відповідно до положень п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, підставою для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, п. 4 ч.1 ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекція у м.Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області задовольнити.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 17 березня 2016 року по справі № 816/3470/15 скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 в повному обсязі.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя ОСОБА_3
Судді ОСОБА_6 ОСОБА_7
Повний текст постанови виготовлений 16.06.2016 р.