Справа № 804/16024/13-а
Суддя: Барановський Роман Анатолійович
Дата ухвалення: 2016-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2016 р. Справа № 804/16024/13-а
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого суддіОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2
за участю:
представника позивача представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області до Першотравенського міського житлово-комунального підприємства про зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Державна фінансова інспекція в Дніпропетровській області (далі - позивач) звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Першотравенського міського житлово-комунального підприємства (далі - відповідач), в якому просить зобовязатиПершотравенське міське житлово-комунальне підприємство виконати певні дії, а саме: виконати вимоги Дніпродзержинської обєднаної державної фінансової інспекції від 27.08.2013 №830-16/2002 на загальну суму 755 141,87 грн., шляхом визначеним у вимозі.

В обґрунтування адміністративного позову позивач зазначив, що в результаті проведення планової ревізії фінансово господарської діяльності Першотравенського міського житлово-комунального підприємства за період з 01.04.2011 року по 31.03.2013 рік,були виявлені порушення, які викладені в акті ревізії №830-21/04 від 19.07.2013 року.За результатами вказаної ревізії фахівцями позивача було сформовано та викладено у листі від 27.08.2013 року №830-16/2002 обовязкові до виконання відповідачем вимоги, а саме: стягнути з працівників підприємства зайво виплачені кошти в загальній сумі 20409 грн. 71 коп.;відшкодувати зайво сплачені кошти у сумі 7563 грн. 84 коп., шляхом коригування сум нарахованого Єдиного соціального внеску; відшкодувати суму простроченої дебіторської заборгованості в сумі 278351 грн. 84 коп.;відшкодувати суму завищення різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання за минулі роки в сумі 405882 грн. 40 коп.;провести коригування розрахунків шляхом зменшення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію за 2012 рік на суму 574169 грн. 82 коп.Вказані вимоги станом на час звернення до суду не виконані та не усунуті, а тому позивач звернувся до суду.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та надав пояснення аналогічні доводам викладеним в адміністративному позові.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, просив суд відмовити в задоволенні адміністративного позову.

Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, зясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до п. 4.5.1 Плану контрольно-ревізійної роботи Державної фінансової інспекції у Дніпропетровській області на ІІ квартал 2013 року, на підставі направлення на проведення ревізії від 13.05.2013 року № 114, виданого в.о. начальника Дніпродзержинської ОДФІ ОСОБА_5, головним державним фінансовим інспектором Швець Н.А. проведено планову ревізію фінансово господарської діяльності Першотравенського міського житлово-комунального підприємства за період з 01.04.2011 року по 31.03.2013 рік, за результатами якої складено акт ревізії фінансово-господарської діяльності №830-21/04 від 19.07.2013 року.

Не погоджуючись з деякими висновками акту позивачем були надані заперечення, які відповідно до Висновку на заперечення до акта ревізії фінансово-господарської діяльності Першотравенського міського житлово-комунального підприємства за період з 01.04.2011 по 31.03.2013 від 19.07.2013 №830-21/04, затвердженого заступником начальника Дніпродзержинської ОДФІ 23.08.2013 року були не прийняті.

На підставі порушень, зафіксованих актом ревізії від 19.07.2013 року №830-21/04, відповідно до п. 7 ст. 10, ст. 15 Закону України Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні, Дніпродзержинською обєднаною державною фінансовою інспекцією було сформовано та викладено у листі від 27.08.2013р. №830-16/2002 обовязкові для виконання позивачем вимоги, серед яких:

- стягнути з працівників підприємства зайво виплачені кошти в загальній сумі 20409 грн. 71 коп.;

- відшкодувати зайво сплачені кошти у сумі 7563 грн. 84 коп., шляхом коригування сум нарахованого Єдиного соціального внеску;

- відшкодувати суму простроченої дебіторської заборгованості в сумі 278351 грн. 84 коп.;

- відшкодувати суму завищення різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання за минулі роки в сумі 405882 грн. 40 коп.;

- провести коригування розрахунків шляхом зменшення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію за 2012 рік на суму 574169 грн. 82 коп.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2013 року провадження у справі №804/16024/13-а було зупинено, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 156 Кодексу адміністративного судочинства України, до набрання законної сили рішення по адміністративній справі №804/12267/13-а за адміністративним позовом Першотравенського міського житлово-комунального підприємства до Дніпропетровської обєднаної державної фінансової інспекції про визнання незаконними вимоги за результатами планової ревізії викладені у листі від 27.08.2013 року №830-16/2002 за актом №830-21/04 від 19.07.2013 року.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.10.2014 року по адміністративній справі№804/12267/13-а закрито провадження в частині позовних вимог про визнання незаконної вимоги Дніпродзержинської обєднаної державної фінансової інспекції за результатами планової ревізії, викладені в листі № 830-16/2002 від 27.08.2013 року за актом № 830-21/04 від 19.07.2013 року в частині зобовязання стягнути в повному обсязі з працівників підприємства плату за послуги перевезення в розмірі 18356 грн. 76 коп.

01.10.2014 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом прийнято постанову по адміністративній справі№804/12267/13-а, якою позовні вимоги задоволено повністю, визнано незаконними вимоги Дніпродзержинської обєднаної державної фінансової інспекції за результатами планової ревізії, викладені в листі № 830/16/2002 від 27.08.2013 року за актом № 83-21/04 від 19.07.2013 року в частині: зобовязання стягнути в повному обсязі з працівників підприємства зайво виплачені кошти в загальній сумі 20409 грн. 71 коп.; зобовязання відшкодувати в повному обсязі зайво сплачені кошти у сумі 7563 грн. 84 коп., шляхом коригування сум нарахованого єдиного соціального внеску;зобовязання відшкодувати суму простроченої дебіторської заборгованості в сумі 278351 грн. 84 коп.;зобовязання відшкодувати суму завищення різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання за минулі роки в сумі 405882 грн. 40 коп.;зобовязання провести коригування розрахунків шляхом зменшення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію за 2012 рік на суму 574169 грн. 82 коп.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 29 вересня 2015 року по адміністративній справі №804/12267/13-а скасовано постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2014 р., в задоволенні адміністративного позову Першотравенського міського житлово-комунального підприємства відмовлено.

Зазначена постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набрала законної сили 29.09.2015 року.

Правові та організаційні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні врегульовані Законом України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» від 26.01.1993 № 2939-XII.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні», здійснення державного фінансового контролю забезпечує центральний орган виконавчої влади, уповноважений Президентом України на реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" від 26.01.1993 № 2939 головним завданням державної контрольно-ревізійної служби є здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяття зобов'язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності в міністерствах та інших органах виконавчої влади, в державних фондах, у бюджетних установах і у суб'єктів господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах і в організаціях, які отримують (отримували в періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів та державних фондів або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), виконанням місцевих бюджетів, розроблення пропозицій щодо усунення виявлених недоліків і порушень та запобігання їм у подальшому.

Так, згідно з Положенням Державна фінансова інспекція України (далі - Держфінінспекція України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Держфінінспекція України відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших службових осіб підконтрольних установ усунення виявлених порушень законодавства; звертається до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів (підпункт 4 пункту 4 Положення).

Відповідно до пункту 6 Положення Держфінінспекція України для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку, зокрема, пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; у судовому порядку стягувати у дохід держави кошти, отримані підконтрольними установами за незаконними договорами, без установлених законом підстав та з порушенням законодавства; при виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Також Положенням установлено, що у разі, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів, Держфінінспекція України має право звернутися до суду в інтересах держави.

Зазначені норми кореспондуються з положеннями пункту 7 статті Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні", згідно з якими державній контрольно-ревізійній службі надано право пред'являти керівникам та іншим службовим особам підконтрольних установ, що ревізуються, вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства з питань збереження і використання державної власності та фінансів, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Таким чином, органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджетів та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

Тобто, орган державного фінансового контролю має право заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

Таким чином, оскільки спірні пункти вимог викладених у листі від 27.08.2013р. №830-16/2002 Дніпродзержинською обєднаною державною фінансовою інспекцією стосуються відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, тому такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом про стягнення.

Згідно ч.1 ст.72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Частиною 5 ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що постанова або ухвала суду апеляційної чи касаційної інстанції за наслідками перегляду, постанова Верховного Суду України набирають законної сили з моменту проголошення, а якщо їх було прийнято за наслідками розгляду у письмовому провадженні, - через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України. Обставини, які були встановлені постановою, що набрала законної сили, в одній адміністративній справі не можуть оспорюватися в іншій судовій справі за участю тих самих сторін.

Відповідно до ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Таким чином, враховуючи рішення суду по справі №804/12267/13-а за адміністративним позовом Першотравенського міського житлово-комунального підприємства до Дніпропетровської обєднаної державної фінансової інспекції про визнання незаконними вимоги за результатами планової ревізії викладені у листі від 27.08.2013 року №830-16/2002 за актом №830-21/04 від 19.07.2013 року, позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова суду набирає законної сили та може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, передбачені статтями 186 та 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова або ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 28 березня 2016 року

Суддя ОСОБА_1