Справа № 826/27817/15
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2016-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Київ

14 червня 2016 року № 826/27817/15
Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Федорчука А.Б., розглянувши адміністративну справу в письмовому провадженні
за позовомОСОБА_1
до третя особаГолосіївського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в місті Києві Дорош Ганна Анатоліївна Комарчук Андрій Ігорович
про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії.

На підставі ч. 6 ст. 128 КАС України, Суд розглядає справу у письмовому провадженні.

ВСТАНОВИВ:
Позивач, в особі ОСОБА_1 (надалі - Позивач), звернувся з адміністративним позовом до Голосіївського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в місті Києві (надалі - Відповідач), треті особи: ОСОБА_2 (третя особа 1), ОСОБА_3 (третя особа 2) про визнання неправомірними дії Голосіївського РВ ГУ ДМС України в м. Києві від 21.10.2015 року №2/3238-1 по поверненню без розгляду заяви гр. ОСОБА_1 від 20.10.2015 року щодо реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 ; зобов`язати Голосіївське РВ ГУ ДМС України в м. Києві повторно розглянути заяву гр. ОСОБА_1 від 20.10.2015 року щодо реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначає, що оскаржуване рішення є незаконним, необґрунтованим та таким, що не відповідає фактичним обставинам справи.

Представник Відповідача проти позовних вимог заперечує та вважає рішення (відмова в реєстрації) прийнятим з урахуванням всіх обставин справи.

В судове засідання представник Відповідача не з`явились, хоча про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином.

Представник третьої особи 1 не з`явився, хоча про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином. Позицію щодо позовних вимог не надав.

Третя особа 2 проти позовних вимог заперечує в повному обсязі.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд м. Києва встановив наступне.

ОСОБА_1 20.10.2015 року звернувся до Відповідача із заявою про реєстрацію місця проживання Позивача за адресою: АДРЕСА_1 (надалі Заява).

Разом із заявою про реєстрацію місця проживання від 20.10.2015 року Позивачем надано Відповідачу наступні документи: Паспорт гр. ОСОБА_1 , із відміткою про зняття з реєстрації за попереднім місцем проживання; Талон зняття з реєстрації місця проживання в Україні за попереднім місцем реєстрації на ОСОБА_1 ; Довідка №4/701 на ОСОБА_1 за підписом Змельницького районного військового комісара ОСОБА_4 із відміткою про зняття з обліку в Хмельницькому ОВК Вінницької області 08.09.2015р.; Свідоцтво про шлюб від 21.08.2015р.; Ордер на жиле приміщення №10898 від 16.12.1992р. виданий гр. ОСОБА_5 (дружина гр. ОСОБА_1 ) про те, що сім`я із 1 особи має право на заняття в порядку обміну жилого приміщення житловою площею 14 кв.м., що складається із 1 кімнати в ізольованій квартири за адресою: АДРЕСА_2 .

У відповідь на заяву Голосіївським районним відділом Головного управління Державної міграційної служби України в місті Києві винесено Повідомлення від 21.10.2015 року №2/3238-1, яким повідомлено Позивача, що заяву останнього від 20.10.2015 року повернуто без розгляду, у зв`язку із тим, що документи на реєстрацію місця проживання оформлені з порушенням вимог статті 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та пункту 2.2. наказу МВС України від 22.11.2012р. №1077 «Про затвердження Порядку реєстрації місця проживання та перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів», зокрема у зв`язку із неподанням відомостей щодо зареєстрованих осіб за вищевказаною адресою (ф-3), та згоди осіб, які зареєстровані за даною адресою.

Повно та всебічно дослідивши наявні матеріали справи, а також норми чинного законодавства, суд прийшов до висновку про необґрунтування позовних вимог виходячи з наступного.

Законом України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні від 11.12.2003 року № 1382-IV врегульовано відносини, пов`язані зі свободою пересування та вільним вибором місця проживання в Україні (надалі Закон № 1382-IV).

Положеннями ст. 3 Закону №1382-IV визначено, що реєстрація - внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру та до паспортного документа про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси житла.

Відповідно до ст. 6 Закону №1382-IV, Громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання. Для реєстрації особа або її законний представник подає: письмову заяву; документ, до якого вносяться відомості про місце проживання. Якщо дитина не досягла 16-річного віку, подається свідоцтво про народження або свідоцтво про належність до громадянства України; квитанцію про сплату державного мита або документ про звільнення від його сплати; талон зняття з реєстрації (у разі зміни місця проживання в межах України). Талон зняття з реєстрації не подається у разі оформлення реєстрації місця проживання з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання; документи, що підтверджують право на проживання в житлі, перебування або взяття на облік у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту, проходження служби у військовій частині, адреса яких зазначається під час реєстрації; військовий квиток або посвідчення про приписку (для громадян, які підлягають взяттю на військовий облік або перебувають на військовому обліку). У разі подачі заяви законним представником особи додатково подаються: документ, що посвідчує особу законного представника; документ, що підтверджує повноваження особи як законного представника, крім випадків, коли законними представниками є батьки (усиновлювачі). Реєстрація місця проживання особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників. Реєстрація місця проживання новонародженої дитини здійснюється також на підставі направлених органами соціального захисту населення даних, що зазначив законний представник, з яким постійно проживає дитина, у заяві про призначення допомоги при народженні дитини. Забороняється вимагати для реєстрації місця проживання подання особою інших документів. Облік громадян України, які проживають за межами України, ведеться закордонними дипломатичними установами України в установленому Міністерством закордонних справ України порядку. У разі зміни адреси житла в межах адміністративно-територіальної одиниці особа або її законний представник повинні письмово повідомити про це орган реєстрації протягом десяти днів. Надання органами реєстрації відомостей про місце проживання або місце перебування особи та інших персональних даних здійснюється виключно у випадках, передбачених законами України, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини або за згодою самої особи.

У відповідності до ст. 7 Закону №1382-IV встановлено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній, установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням. Зняття з реєстрації здійснюється в день звернення особи. За заявою особи зняття з реєстрації може бути здійснено одночасно з реєстрацією нового місця проживання. Зняття з реєстрації місця проживання дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, осіб, стосовно яких встановлено опіку чи піклування, здійснюється за погодженням з органами опіки і піклування. Разом із заявою особа подає: документ, до якого вносяться відомості про зняття з реєстрації місця проживання. Якщо дитина не досягла 16-річного віку, подається свідоцтво про народження або свідоцтво про належність до громадянства України; військовий квиток або посвідчення про приписку (для громадян, які підлягають взяттю на військовий облік або перебувають на військовому обліку). У разі подачі заяви законним представником особи додатково подаються: документ, що посвідчує особу законного представника; документ, що підтверджує повноваження особи як законного представника, крім випадків, коли законними представниками є батьки (усиновлювачі). Зняття з реєстрації місця проживання особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників.

Статтею 11 Закону №1382-IV визначено, що Реєстрація місця проживання та місця перебування осіб здійснюється органом реєстрації. Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері реєстрації фізичних осіб, затверджує відповідно до закону порядок реєстрації місця проживання та місця перебування осіб в Україні, зразки документів, необхідних для реєстрації і зняття з реєстрації місця проживання та місця перебування.

У відповідності до частини 1 статті 29 Цивільного кодексу України Місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Судом встановлено, що квартира за адресою: АДРЕСА_2 надана для користування гр. ОСОБА_5 (на даний час ОСОБА_2 , дружина гр. ОСОБА_1 ) на підставі Ордеру на жиле приміщення №10898 від 16.12.1992р., сім`я із 1 особи має право на заняття в порядку обміну жилого приміщення житловою площею 14 кв.м., що складається із 1 кімнати в ізольованій квартирі за адресою: АДРЕСА_2 (надалі Ордер №10898).

Під час розгляду справи представник Відповідача надав Суду усні пояснення, в яких зазначав, що термін дії Ордеру на жиле приміщення №10898 від 16.12.1992р. закінчився та Відповідачем було встановлено, що в спірній квартирі зареєстровано дві особи: гр. ОСОБА_2 та її син - ОСОБА_3 .

В судовому засіданні представником Позивача та третьою особою 2 (син - ОСОБА_3 гр. ОСОБА_2 ) підтвердили, що кварта за адресою: АДРЕСА_2 не приватизована та не належить на праві власності ОСОБА_2 .

Судом досліджено матеріали справи та встановлено, що Ордер №10898 виданий 16.12.1992р. з терміном дії 30 днів, тобто, на час звернення Позивача до Відповідача втратив чинність.

Відповідно до частин 1, 4 статті 156 Житлового кодексу України Члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім`ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу.

Згідно зі статті 64 Житлового кодексу України, члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач і члени його сім`ї.

У відповідності до статті 65 Житлового кодексу України, Наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Керуючись положеннями норм наведених статей, Судом вбачається, що вселення ОСОБА_1 до квартири за адресою: АДРЕСА_2 не є можливим з огляду на те, що в матеріалах страви відсутні докази надання згоди - ОСОБА_3 , сина гр. ОСОБА_2 , який зареєстрований в спірній квартирі.

Враховуючи вищевикладене, Суд приходить до висновку, що Відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством, обґрунтовано, з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), а тому, позовні вимоги в частині щодо визнання неправомірними дії Голосіївського РВ ГУ ДМС України в м. Києві від 21.10.2015 року №2/3238-1 по поверненню без розгляду заяви гр. ОСОБА_1 від 20.10.2015 року щодо реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

В частині позовних вимог щодо зобов`язати Голосіївське РВ ГУ ДМС України в м. Києві повторно розглянути заяву гр. ОСОБА_1 від 20.10.2015 року щодо реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 - не підлягають задоволенню, оскільки є передчасними.

Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням викладеного, Суд приходить висновків про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 69-71, 94, 128, 160-165, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова набирає законної сили після закінчення строку для її апеляційного оскарження. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.
Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.
Суддя А.Б. Федорчук