Справа № 823/263/16
Суддя: Мацедонська В.Е.
Дата ухвалення: 2016-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 823/263/16 Головуючий у 1-й інстанції: Рідзель О.А. Суддя-доповідач: Мацедонська В.Е.
У Х В А Л А

Іменем України

14 червня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Мацедонської В.Е.,

суддів Лічевецького І.О., Мельничука В.П.,

при секретарі Горяіновій Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві справу за апеляційною скаргою заступника прокурора Черкаської області на постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до прокуратури Черкаської області про визнання неправомірними дій та бездіяльності, стягнення середнього заробітку,-

в с т а н о в и в:

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2016 року адміністративний позов ОСОБА_2 до прокуратури Черкаської області про визнання неправомірними дій та бездіяльності, стягнення середнього заробітку задоволено частково, визнано протиправною бездіяльність прокуратури Черкаської області в частині невиплати ОСОБА_2 середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, стягнуто з прокуратури Черкаської області на користь ОСОБА_2 середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні в сумі 31604,54 грн. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, заступник прокурора Черкаської області подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції в частині визнання протиправною бездіяльності прокуратури Черкаської області щодо невиплати ОСОБА_2 середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні та стягнення з прокуратури Черкаської області вказаного заробітку у сумі 31604,54 грн. з мотивів порушення норм матеріального та процесуального права, а також прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 в повному обсязі. Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що на день фактичного звільнення позивача прокуратурою Черкаської області проведено повний розрахунок сум згідно з наказом прокурора Черкаської області від 26 серпня 2015 року №573к.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, переглянувши судове рішення суду першої інстанції у відповідності до ч.1 ст.195 КАС України в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до наказу прокуратури Черкаської області від 26 серпня 2015 року №573к звільнено молодшого радника юстиції ОСОБА_2 з посади прокурора відділу представництва інтересів громадян і держави в судах управління представництва, захисту інтересів громадян та державі в суді прокуратури області з 26 серпня 2015 на підставі п.9 ч.1 ст.51 Закону України «Про прокуратуру» у зв'язку із скороченням кількості прокурорів органу прокуратури Черкаської області. Підстава - наказ Генерального прокурора України від 15 липня 2015 року №59ш, заява ОСОБА_2 від 07 серпня 2015 року.

Не погодившись із формулюванням підстав звільнення, викладених у вказаному наказі від 26 серпня 2015 року №573к, ОСОБА_2 звернувся з позовом до суду щодо визнання незаконними дії прокуратури Черкаської області в частині видання вказаного наказу без посилання на п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України та щодо зміни формулювання причини та підстави звільнення з «п.9 ч.1 ст.51 Закону України «Про прокуратуру» на «п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України».

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2015 року в адміністративній справі №823/5037/15 в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до прокуратури Черкаської області про визнання незаконними дій та зобов'язання вчинити певні дії відмовлено повністю.

За наслідками апеляційного оскарження наведеного судового рішення постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 24 листопада 2015 року у справі №823/5037/15 апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено, постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2015 року скасовано та ухвалено нову, якою адміністративний позов ОСОБА_2 задоволено, визнано незаконними дії прокуратури Черкаської області в частині видання наказу прокурора Черкаської області №573к від 26 серпня 2015 року без посилання на п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України, змінено формулювання причини та підстави звільнення із «п.9 ч.1 ст.51 Закону України «Про прокуратуру» на «п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України».

Наказом прокуратури Черкаської області від 21 грудня 2015 року №816к внесено зміни до наказу від 26 серпня 2015 року №573к щодо підстав звільнення ОСОБА_2 та викладено його у наступній редакції: «звільнити молодшого радника юстиції ОСОБА_2 з посади прокурора відділу представництва інтересів громадян і держави в судах управління представництва, захисту інтересів громадян та держави в суді прокуратури області з 26 серпня 2015 року у зв'язку із скороченням кількості прокурорів органу прокуратури Черкаської області (п.9 ч.1 ст.51 Закону України «Про прокуратуру», п.1 ст.40 КЗпП України). Відділу фінансування та бухгалтерського обліку прокуратури області відповідно до ст.44 КЗпП України виплатити йому вихідну допомогу у розмірі середнього місячного заробітку».

Виплата вихідної допомоги позивача у розмірі середнього місячного заробітку була повністю здійснена 15 січня 2016 року, що підтверджується довідкою прокуратури Черкаської області щодо фактичного розрахунку ОСОБА_2 від 04 квітня 2016 року №18/114вих16.

04 лютого 2016 року ОСОБА_2 звернувся до відповідача із заявою щодо виплати відшкодування у розмірі середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку, що передбачено ст.117 КЗпП України та становить, на думку заявника, 46592,26 грн.

Листом від 26 лютого 2016 року №11-138вих-16 прокуратурою Черкаської області надано позивачу відповідь, що прокуратура області не має законних підстав для виплати позивачу середнього заробітку за період з часу звільнення з органів прокуратури до дня отримання вихідної допомоги, оскільки при звільненні ОСОБА_2 з ним проведений повний розрахунок відповідних сум.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги, дійшов висновку, що повний фактичний розрахунок з позивачем проведено 15 січня 2016 року, а тому наявні підстави для застосування ст.117 КЗпП України та стягнення з прокуратури Черкаської області на користь позивача середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні у сумі 31604,54 грн.

За наслідками перегляду судового рішення суду першої інстанції у відповідності до ч.1 ст.195 КАС України в межах апеляційної скарги колегія суддів зазначає наступне.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Кодексом законів про працю України, який визначає правові засади і гарантії здійснення громадянами України права розпоряджатися своїми здібностями до продуктивної і творчої праці, Законом України «Про оплату праці», який визначає економічні, правові та організаційні засади оплати праці працівників, які перебувають у трудових відносинах, на підставі трудового договору з підприємствами, установами, організаціями усіх форм власності та господарювання, а також з окремими громадянами та сфери державного і договірного регулювання оплати праці і спрямований на забезпечення відтворювальної і стимулюючої функцій заробітної плати.

В силу вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках, зокрема, змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

У відповідності до ст.44 КЗпП України при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 6 статті 36 та пунктах 1, 2 і 6 статті 40 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку.

Згідно ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану нею суму.

Статтею 117 КЗпП України встановлено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Таким чином, у випадку невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст.116 КЗпП України, законодавством України, а саме ст.117 КЗпП України передбачена відповідальність за затримку розрахунку при звільненні, що передбачає обов'язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку.

У випадку наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум та після ухвалення судового рішення на користь звільненого працівника роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої ст.117 КЗпП України, та повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування.

Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові колегії суддів Судової палати в адміністративних справах і Судової палати у цивільних справах від 15 вересня 2015 року по справі №21-1765а15, висновок якого відповідно до ч.1 ст.244-2 КАС України є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Разом з тим, відповідно до ч.1 ст.27 Закону України «Про оплату праці» порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

У відповідності до п.2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08 лютого 1995 року, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Згідно п.8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді.

Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства.

Приймаючи до уваги, що згідно довідок прокуратури Черкаської області від 13 грудня 2015 року №18/535вих-15 про середню заробітну плату та від 04 квітня 2016 року №18/113вих-16 середньоденна заробітна плата ОСОБА_2 складає 325,82 грн., враховуючи норми Порядку обчислення середньої заробітної плати, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що сума середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні ОСОБА_2 за 97 робочих днів становить 31604,54 грн.

Нормами чинного законодавства передбачено, що роботодавець повинен виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку та не встановлено жодних випадків, які б виключали застосування вказаної норми, а тому колегія суддів не бере до уваги посилання апелянта на помилку у програмі ИС-ПРО 7.11.013.999, яка, на думку відповідача, стала підставою несвоєчасності виплати, з урахуванням того, що наказом прокуратури Черкаської області від 21 грудня 2015 року №816к внесено зміни до наказу від 26 серпня 2016 року №816к та зазначено п.1 ст.40 КЗпП України, який передбачає виплату вихідної допомоги, що, в свою чергу, здійснено на виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 24 листопада 2015 року у справі №823/5037/15, а отже наявний вирішений на користь звільненого працівника спір, що не звільняє роботодавця від відповідальності, передбаченої ст.117 КЗпП України.

За таких обставин, враховуючи, що остаточний розрахунок з позивачем було проведено 15 січня 2016 року, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо протиправної бездіяльності прокуратури Черкаської області в частині невиплати ОСОБА_2 середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, а також наявності підстав для застосування ст.117 КЗпП України та стягнення з прокуратури Черкаської області на користь позивача середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні у сумі 31604,54 грн.

Відповідно до ч.1 ст.195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Враховуючи, що постанова суду першої інстанції не оскаржувалась в частині відмови в задоволенні позовних вимог про визнання неправомірними дій відповідача в частині ненадання належної відповіді на звернення ОСОБА_2 від 04 лютого 2016 року, стягнення з прокуратури Черкаської області на користь ОСОБА_2 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 46266,44 грн. (в частині перевищення розрахованої судом суми в розмірі 31604,54 грн.), стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди в сумі 6890 грн., в цій частині судове рішення не переглядається судом апеляційної інстанції.

Зазначене узгоджується з позицією, викладеною в п.13.1 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про судове рішення» від 20 травня 2013 року №7, відповідно до якого у разі часткового оскарження судового рішення суд апеляційної інстанції в описовій частині свого рішення повинен зазначити, в якій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується, і при цьому не має права робити правові висновки щодо неоскарженої частини судового рішення.

На підставі вищевикладеного, приймаючи до уваги, що в іншій частині постанова суду першої інстанції апелянтом не оскаржується, судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, постанова прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її зміни або скасування.

Керуючись ст.ст.195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд,-

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Черкаської області - залишити без задоволення.

Постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня її складення в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлено 21 червня 2016 року.

Головуючий суддя В.Е.Мацедонська

Судді І.О.Лічевецький

В.П.Мельничук

Головуючий суддя Мацедонська В.Е.

Судді: Лічевецький І.О.

Мельничук В.П.