Справа № 814/1710/15
Суддя: Калашнікова О.В.
Дата ухвалення: 2016-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2016 року м. Київ К/800/49331/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Калашнікової О.В.
Васильченко Н.В.,
Леонтович К.Г.,
провівши попередній розгляд справи за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю "Морський спеціалізований порт Ніка-Тера" на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 12 серпня 2015 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 29 жовтня 2015 року у справі № 814/1710/15 за позовом Прокурора міста Миколаєва до Миколаївської міської ради, третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю "Морський спеціалізований порт Ніка-Тера" про визнання протиправним та скасування рішення,-

в с т а н о в и л а:

В травні 2015 прокурор м.Миколаєва звернувся до суду з позовом до Миколаївської міської ради про визнання протиправними та скасування пунктів 12, 12.1 розділу 1 рішення Миколаївської міської ради №46/47 від 18.03.2015р. про затвердження проекту землеустрою та передачу товариству з обмеженою відповідальністю «Морський спеціалізований порт Ніка-Тера» (далі - ТОВ «Морський спеціалізований порт Ніка-Тера») в оренду строком на 1 рік земельної ділянки загальною площею 260 034 кв.м., нормативно грошовою оцінкою 35 947 100,16 грн., із земель комунальної власності, у тому числі 260034 кв.м. - внутрішні води (під лиманами), зарахувавши її до земель промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення (за цільовим призначенням - до земель транспорту, а саме для розміщення та експлуатації будівель і споруд додаткових транспортних послуг та допоміжних операцій) для розширення та обслуговування підхідного каналу та операційної території терміналу по вул. Айвазовського, 23 у м.Миколаєві.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 12 серпня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 29 жовтня 2015 року, позов задоволено: визнано протиправним та скасовано пункти 12, 12.1 розділу 1 рішення Миколаївської міської ради №46/47 від 18.03.2015 р. про затвердження проекту землеустрою та передачу ТОВ «Морський спеціалізований порт "Ніка-Тера" в оренду строком на 1 рік земельної ділянки загальною площею 260 034 кв.м, нормативно грошовою оцінкою 35 947 100,16 грн., із земель комунальної власності, у тому числі 260034 кв.м - внутрішні води (під лиманами), зарахувавши її до земель промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення (за цільовим призначенням - до земель транспорту, а саме для розміщення та експлуатації будівель і споруд додаткових транспортних послуг та допоміжних операцій) для розширення та обслуговування підхідного каналу та операційної території терміналу по вул. Айвазовського, 23 у . м. Миколаєві.

Не погоджуючись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, третя особа - ТОВ «Морський спеціалізований порт Ніка-Тера» подала касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить їх скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позову відмовити.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції зазначив, що оскільки при прийнятті оскаржуваного рішення відповідач фактично розпорядився внутрішніми морськими водами держави, що належить до виключної компетенції Кабінету Міністрів України, воно є протиправним та підлягає скасуванню. При цьому судом вказано, що відповідно до ст.12 Земельного кодексу України до повноважень Миколаївської міської ради не віднесено розпорядження землями державної власності, і відповідача не було повноважень для ухвалення спірного рішення.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, виходячи з наступного.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що пунктом 42 рішення Миколаївської міської ради №28/28 від 16.05.2013 року «Про надання дозволів на складання проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок юридичним особам, громадянам та внесення змін до рішень міської ради по Корабельному району м.Миколаєва» ТОВ «Морський спеціалізований порт Ніка-Тера» надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок загальною орієнтовною площею 298727 кв.м., у тому числі: ділянка №2 орієнтовною площею 193948 кв.м., ділянка №3 орієнтовною площею 66086 кв.м., ділянка №4 орієнтовною площею 38693 кв.м., в оренду за рахунок земель міста, не наданих у власність або користування, для розширення та обслуговування підхідного каналу та операційної території терміналу по вул.Айвазовського, 23.

18.03.2015 року Миколаївською міською радою прийнято рішення №46/47 «Про вилучення, надання, передачу за фактичним землекористуванням, продовження строку користування земельними ділянками юридичним особам, громадянам, зміну цільового призначення земельної ділянки та внесення змін до рішень міської ради та виконкому міської ради по Корабельному району м.Миколаєва», яким: затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду (кадастровий номер - :07:001:0057) загальною площею 260 034 кв.м., із земель комунальної власності, у тому числі 260034 кв.м. - внутрішні води (під лиманами), зарахувавши її до земель промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення (за цільовим призначенням - до земель транспорту, а саме для розміщення та експлуатації будівель і споруд додаткових транспортних послуг та допоміжних операцій) для розширення та обслуговування підхідного каналу та операційної території терміналу по вул. Айвазовського, 23 у м.Миколаєві (п.12); передано ТОВ «Морський спеціалізований порт Ніка-Тера» в оренду строком на 1 рік земельну ділянку загальною площею 260 034 кв.м. для розширення та обслуговування підхідного каналу та операційної території терміналу по вул. Айвазовського, 23 у м.Миколаєві (п.12.1).

З наявного в матеріалах справи викопіювання з чергового кадастрового плану вбачається, що передана в оренду ТОВ «Морський спеціалізований порт Ніка-Тера» земельна ділянка площею 260 034 кв.м. є дном Бузького лиману.

Згідно ст.13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Відповідно до ст. 19 Основного Закону органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 79 Земельного Кодексу України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Право власності на земельну ділянку поширюється в її межах на поверхневий (ґрунтовий) шар, а також на водні об'єкти, ліси і багаторічні насадження, які на ній знаходяться, якщо інше не встановлено законом та не порушує прав інших осіб. Право власності на земельну ділянку розповсюджується на простір, що знаходиться над та під поверхнею ділянки на висоту і на глибину, необхідні для зведення житлових, виробничих та інших будівель і споруд.

Згідно зі статтею 3 Водного Кодексу України усі водні об'єкти на території України становлять її водний фонд. До водного фонду належать: 1) поверхневі води: природні водойми (озера); водостоки (річки, струмки); штучні водойми (водосховища, ставки) і канали; інші водні об'єкти; 2) підземні води та джерела; внутрішні морські води та територіальне море.

До земель водного фонду згідно зі статтями 4 цього Кодексу 58 Земельного Кодексу України належать землі, зайняті: морями, річками, озерами, водосховищами, іншими водоймами, болотами, а також островами; прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм; зайняті гідротехнічними та іншими водогосподарськими спорудами та каналами, а також землі, виділені під смуги відведення для них.

Визначених статтею 1 Водного кодексу України, Постановою Кабінету Міністрів України від 29 березня 2002 року № 431 визначено, що внутрішні морські води України це: - води заток, бухт, губ і лиманів, гаваней і рейдів, береги яких повністю належать Україні. Тому згідно статті 5 п.1 Бузький лиман належить до водних об'єктів загальнодержавного значення (а.с.28).

Відповідно до листа Головного управління Держземагентства у Миколаївській області від 08.04.2015 року №10-14.03-0.2-1478/2-15, земельна ділянка орієнтовною площею 26, 0034 га є акваторією Бузького лиману та відповідно до статистичної звітності (форми 6зем) обліковується як внутрішні води (під лиманами) (а.с. 29).

За правилами частин першої-третьої статті 84 Земельного Кодексу України у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності. Право державної власності на землю набувається і реалізується державою через органи виконавчої влади відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом. До земель державної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать, зокрема, землі водного фонду, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Громадянам та юридичним особам органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування із земель водного фонду можуть передаватися на умовах оренди земельні ділянки прибережних захисних смуг, смуг відведення і берегових смуг водних шляхів, а також озера, водосховища, інші водойми, болота та острови для сінокосіння, рибогосподарських потреб, культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт тощо (стаття 59 ЗК).

Відповідно до пункту «в» статті 12 Земельного Кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

Згідно зі статтею 14 Водного Кодексу України до відання Кабінету Міністрів України у галузі управління і контролю за використанням і охороною вод та відтворенням водних ресурсів належить, зокрема, розпорядження водними об'єктами загальнодержавного значення.

До водних об'єктів загальнодержавного значення належать: 1) внутрішні морські води та територіальне море; 2) підземні води, які є джерелом централізованого водопостачання; 3) поверхневі води (озера, водосховища, річки, канали), що знаходяться і використовуються на території більш як однієї області, а також їх притоки всіх порядків; 4) водні об'єкти в межах територій природно-заповідного фонду загальнодержавного значення, а також віднесені до категорії лікувальних (стаття 5 ВК).

За правилами пункту 3 Правил охорони внутрішніх морських вод і територіального моря України від забруднення та засмічення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29 лютого 1996 року № 269 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 29 березня 2002 року № 431) внутрішні морські води України - це, зокрема, води заток, бухт, губ і лиманів, морів та проток, що історично належать Україні.

Зі змісту наведених норм вбачається, що відповідна сільська, селищна, міська рада у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст може надавати земельні ділянки у користування лише із земель комунальної власності, у той час як управління та контроль за використанням і охороною вод та відтворенням водних ресурсів, в тому числі розпорядження водними об'єктами загальнодержавного значення, належить до відання Кабінету Міністрів України.

Відповідно до ч. 10 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування» акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Зокрема, підставами для визнання акта органу місцевого самоврядування недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов'язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв'язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації - позивача у справі.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що встановлені по даній справі факти свідчать про невідповідність нормам діючого законодавства дій Миколаївської міської ради при прийнятті спірного рішення щодо надання у користування земельної ділянки за рахунок донної поверхні Бузького лиману, оскільки порушує виключне право власності держави на розпорядження внутрішніми морськими водами України, яке реалізуються через відповідні органи державної виконавчої влади. Також слід зазначити, що відповідачем при прийнятті спірного рішення перевищенні наданні йому повноваження, оскільки міська рада фактично розпорядилась внутрішніми морськими водами держави, що згідно із ст. 14 Водного кодексу України належить до виключної компетенції Кабінету Міністрів України.

Таким чином, судами попередніх інстанцій зроблено вірний висновок про протиправність та скасування пунктів 12, 12.1 розділу 1 рішення Миколаївської міської ради №46/47 від 18.03.2015р. про затвердження проекту землеустрою та передачу далі - ТОВ «Морський спеціалізований порт Ніка-Тера», оскільки розпоряджатася земельною ділянкою, яка являється дном Бузького лиману, належить до виключної компетенції Кабінету Міністрів України.

Відповідно до ч.3 ст.220-1 КАС України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що при розгляді справи допущено неправильне застосування норм матеріального чи порушення норм процесуального права, які передбачені ст.ст. 225-229 КАС України як підстави для зміни, скасування судового рішення, залишення позовної заяви без розгляду або закриття провадження у справі.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід відхилити, оскільки судові рішення постановлені з додержанням норм матеріального та процесуального права, правова оцінка обставинам у справі дана вірно, а доводи касаційної скарги висновок суду не спростовують, підстави для призначення справи до розгляду в судовому засіданні відсутні.

Керуючись статтями 220, 220-1, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Морський спеціалізований порт Ніка-Тера" відхилити.

Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 12 серпня 2015 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 29 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України, у строк та у порядку, визначеними статтями 237 - 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: