Справа № 806/859/16
Суддя: Сичова Олена Петрівна
Дата ухвалення: 2016-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2016 року Житомир справа № 806/859/16

категорія 12.3

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Сичової О.П., суддів: Гуріна Д.М., Шуляк Л.А.

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 за участю третьої особи Міністерство фінансів України про визнання дій протиправними, зобов`язання виплатити одноразову грошову допомогу,-

встановив:
ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з даним позовом в якому просить:

- визнати дії Міністерства оборони України та ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо відмови у виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги на підставі ч.2 ст.16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" протиправними;

- зобов"язати Міністерство оборони України виплатити через Житомирський обласний військовий комісаріат ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, у зв"язку з встановленням третьої групи інвалідності внаслідок захворювання, пов"язаного з виконанням обов"язків військової служби, в розмірі 27 - місячного грошового забезпечення на день звільнення з військової служби, виходячи з грошового забезпечення, розмір якого обрахований згідно з ч.2 ст.9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Обґрунтовуючи свої вимоги позивач посилається на те, що відповідно до частини другої статті 16 Закону України від 20.12.1991 № 2011-ХІІ "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей" він має право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням 20.02.2013 інвалідності внаслідок захворювання або одержаного каліцтва, яке мало місце в період проходження військової служби в порядку, встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 № 499.

Позивач на адресу суду надіслав заяву про розгляд справи у його відсутності.

Представник Міністерства оборони України надіслав на адресу суду заперечення у яких просив відмовити у задоволенні позову.

Представник ІНФОРМАЦІЯ_1 та представник третьої особи Міністерства фінансів України у судове засідання не з`явилися про причини неявки не повідомили. Про час, місце розгляду справи повідомлені вчасно та належним чином.

У відповідності до ч.4 ст.122 КАС України, колегія суду вважає за можливе розглянути справу у порядку письмового провадження.

Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до довідки Житомирського об"єднаного міського військового комісаріату від 15.01.2016 вих. №24 (а.с.11) вбачається, що ОСОБА_1 в період з 15.09.1983 по 24.10.1985 проходив службу в Республіці Афганістан, де в той час велися бойові дії, та приймав участь у бойових діях у складі в/ч пп НОМЕР_1 .

Згідно з витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_2 за №64 від 01.04.1994 наказом командуючого військами ПРИКВО №011 від 03.03.1994 старший прапорщик, командир взводу енергетичного забезпечення телеграфного центру вузла зв"язку (польового) ОСОБА_1 був звільнений з військової служби у запас за п.46 підпункт "б" (за віком) Тимчасового положення про проходження військової служби прапорщиками і мічманами, виключений із списків особового складу частини, усіх видів забезпечення та направлений для зарахування на військовий облік до Богунського РВК м.Житомир (а. с.9)

Відповідно до витягу із протоколу №9 від 18.01.2010 засідання Військово- лікарської комісії Центрального регіону по встановленню причинного зв"язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця, ОСОБА_1 виявлене захворювання пов"язане з виконанням обов"язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії (а.с.12).

В подальшому, позивачу була встановлена ІІІ група інвалідності з 20.02.2013 довічно, зазначено, що захворювання, пов"язане з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велись бойові дії, що підтверджується довідкою до акту огляду МСЕК серія 10 ААБ №654412 від 25.02.2013 (а.с.10).

25.02.2013 УПСЗН Богунської районної ради м.Житомира позивачу було видано посвідчення серії НОМЕР_3 інваліда ІІІ групи безтерміново (а.с.17).

З метою вирішення питання про виплату одноразової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби в країнах де велись бойові дії, ОСОБА_1 звернувся до Житомирського ОМВК з відповідною заявою від 19.01.2016 та надав копії необхідних документів (а.с.13).

У подальшому документи ОСОБА_1 було спрямовано до Міністерства оборони України, для вирішення питання щодо можливості призначення виплати одноразової грошової допомоги.

З листа Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 26.02.2016 №248/3/6/939, адресованого Житомирському ОМВК вбачається, що після розгляду документів ОСОБА_1 вбачається , що оскільки, заявнику встановлено інвалідність понад тримісячний термін після звільнення з військової служби, то це не дає законодавчих підстав для призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку з чим документи повертаються без реалізації.

Суд не погоджується з такою позицією відповідача з огляду на наступне.

У відповідності до частини 5 статті 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України від 25.03.1992 № 2232-ХІІІ "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі Закон № 2232-ХІІІ).

Відповідно до статті 41 Закону № 2232-ХІІІ (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України від 20.12.1991 №2011- XII Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей (далі - Закон № 2011- XII).

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців визначені Законом № 2011-ХІІ. Розділом ІІ цього Закону, зокрема, встановлені права військовослужбовців щодо грошового забезпечення.

Частиною другою статті 16 Закону № 2011-ХІІ (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) передбачено, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю під час виконання ним обов`язків військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п`ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Системний аналіз наведених норм свідчить, що право на отримання вказаної допомоги після звільнення з військової служби мають особи, які отримали інвалідність внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби незалежно від часу настання інвалідності.

Виходячи з буквального тлумачення статті 16 Закону № 2011-ХІІ колегія суддів дійшла висновку, що право на одноразову грошову допомогу у військовослужбовця виникає і у тому разі, коли інвалідність настала після перебігу тримісячного строку з дня його звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або одержаного каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, яке мало місце в період її проходження.

Аналогічний правовий висновок у спорі цієї ж категорії вже був висловлений Верховним Судом України у постановах від 18.11.2014 справа № 21-446а14 та від 21.04.2015 справа № 21-135а15.

Суд зазначає, що застосування статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" законодавець пов`язується саме з фактом встановлення інвалідності, внаслідок травми або захворювання, що мало місце в період проходження військової служби, незалежно від строку, що минув після звільнення з військової служби.

Згідно пункту 2 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві", затвердженого Постановою КМ України від 28.05.2008, № 499 (далі - Порядок № 499) одноразова грошова допомога виплачується військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової служби) у разі настання інвалідності в період проходження військової служби та особам, звільненим з військової служби, у разі настання інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення з такої служби чи після закінчення зазначеного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період її проходження.

Позивач отримав право на призначення вказаної допомоги з 20.02.2013, а тому має право на розгляд питання щодо її призначення та виплату відповідно до Порядку № 499.

Приписами п. 7 Порядку № 499 встановлено, що керівник уповноваженого органу подає в 15-денний строк з дня реєстрації документів головному розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 3 і 4 цього Порядку. Головний розпорядник коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів на їх підставі рішення про призначення одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або в разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.

Як встановлено з матеріалів справи, за результатами розгляду заяви позивача листом управлінням організаційного, соціального забезпечення та тарифікації Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 26.02.2016 за підписом начальника цього управління, позивачу через Житомирський ОВК було повідомлено про відсутність права на виплату вказаної допомоги.

Наведені обставини дають суду підстави до висновку, що розгляд заяви та документів ОСОБА_1 від 19.01.2016 відбувся без дотримання процедури, визначеної Порядком № 499.

Що стосується позовної вимоги щодо зобов`язання Міністерства оборони виплатити через ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, у зв"язку з встановленням третьої групи інвалідності внаслідок захворювання, пов"язаного з виконанням обов"язків військової служби, то слід вказати, що за своєю правовою природою, відповідно до норм чинного законодавства, повноваження щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги, зокрема, у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби, або встановлення особі, звільненій з військової служби, інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби чи після закінчення тримісячного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження зазначеної служб, є виключною компетенцією уповноваженого органу.

Як вбачається зі змісту Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 р. на 316-й нараді під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч.3 ст.2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - ключовим завданням якого є здійснення правосуддя. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішення.

Таким чином, позовна вимога щодо зобов`язання Міністерства оборони виплатити через ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, у зв"язку з встановленням третьої групи інвалідності внаслідок захворювання, пов"язаного з виконанням обов"язків військової служби є формою втручання в дискреційні повноваження Міністерства оборони України, виходить за межі завдань адміністративного судочинства, а тому задоволенню не підлягає.

Суд вважає, що порушені права позивача підлягають судовому захисту шляхом зобов`язання Міністерства оборони України вирішити питання щодо призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року №499.

Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем не надано доказів правомірності своїх дій та прийнятого рішення щодо відмови у виплаті одноразової грошової допомоги, з огляду на що колегія судів дійшла висновку про часткове задоволення позову.

Керуючись статтями 122, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

постановив:
Позовні вимоги ОСОБА_1 задоволити частково .

Визнати дії Міністерства оборони України та ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо відмови у виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги на підставі ч.2 ст.16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" протиправними.

Зобов`язати Міністерство оборони України вирішити питання щодо призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року №499.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено Кодексом адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуюча суддя О.П. Сичова

Суддя Д.М.Гурін

Суддя Л.А.Шуляк