Справа № 759/1048/16-а
Суддя: Ул`яновська О. В.
Дата ухвалення: 2016-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ун. № 759/1048/16-а
пр. № 2-а/759/64/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2016 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді Ул'яновської О.В.,

секретаря Чернишук К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління патрульної служби МВС України у м. Києві про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2016 р. позивач звернулася до суду із зазначеною позовною заявою, просить суд скасувати Постанову ПСЗ №102968 від 27.11.2015, мотивуючи її тим, що що 27.11.2015 Інспектором Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції Марясичем А.П. було винесено постанову про адміністративне правопорушення про його притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КпАП України, та накладене стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. 00 коп., при цьому, постанова винесена з використанням формуляру, що не відповідає вимогам ст. 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення та вимогам Наказу МВС від 07.11.2015 №1395. Постанова не містить даних про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис, та не містить в своєму складі відривної квитанції із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу. Також, порушено його права, які йому надані згідно ст. 268 Кодесу України про адміністративні правопорушення у користуванні допомогою адвоката, або іншого фахівця у галузі права, та проігноровано його клопотання в усній формі про надання йому можливості скористатися таким правом.

Позивач та його представник у судове засідання не з'явився, надіславши до суду заяву про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити.

Відповідач у судові засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином (а.с. 17, 21, 25). Доказів поважності неприбуття у судове засідання відповідачем та представником відповідача не надано, клопотань про відкладення розгляду справи також не надходило.

Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, відповідно до ч. 2 ст. 263 КАС України не перешкоджає судовому розгляду.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 12 та ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України під час судового розгляду справи в судовому засіданні забезпечується повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, крім випадків неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження). Таким чином, фіксування судового засідання по справі не здійснюється.

Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди, перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дій).

Статтею 19 Конституції України визначено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно Правил дорожнього руху затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

У ході судового засідання встановлено, що відносно позивача 27.11.2015 Інспектором Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції Марясичем А.П. було винесено постанову про адміністративне правопорушення про його притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КпАП України, та накладене стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. 00 коп., а саме про те, що 27.11.2015 о 23-15 год. на вул. Антоновича 17 в у м. Києві водій транспортного засобу - ЗАЗ ТF 6940 д.н.з. НОМЕР_1 здійснив рух по смузі руху маршрутних транспортних засобів чим порушив п.17.1 Правил дорожнього руху .

Відповідно до п. 8.1 Правил дорожнього руху, регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Частиною 1 ст. 122 КПАП України передбачена відповідальність, зокрема за порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг.

Відповідно до ст. 287 КУпАП України постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою щодо якої її винесено.

Положеннями КУпАП визначено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до частини 1, 2 статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

У минулих судових засіданнях позивач дав пояснення, що дійсно порушив правила дорожнього руху оскільки була пізня година і його автомобіль не заваж руху маршрутним транспортним засобам, відповідач порахував його правопорушення за адміністративне правопорушення та наклав адміністративне стягнення, не взявши до уваги усні пояснення та змоги скористатися послугами адвоката.

Згідно з ч.І ст. 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення органи внутрішніх справ (Національна поліція) розглядають справи про такі адміністративні правопорушення як про порушення правил дорожнього руху, в тому числі за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Главою 19 КУпАП передбачено, що у разі виявлення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП посадова особа органів внутрішніх справ має право, зокрема, розглянути справу про адміністративне правопорушення за місцем його вчинення та за результатами такого розгляду винести постанову у справі про адміністративне правопорушення.

У свою чергу, відповідач є працівником Управління, тобто посадовою особою органів внутрішніх справ.

Таким чином, відповідач мав всі законні підстави скласти Постанову, а також розглянути справу про адміністративне правопорушення за місцем його вчинення.

Також слід зазначити, що згідно статті 251 КУпАП орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи на підставі доказів, тобто будь-яких фактичних даних, які встановлюються, зокрема, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами.

Відповідно до статті 252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Частиною другою статті 258 КУпАП передбачено, що Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Крім того, згідно з частиною п'ятою цієї статті якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ПДР п. 17.1. На дорозі із смугою для маршрутних транспортних засобів, позначеній дорожнім знаком 5.8 або 5.11, забороняються рух і зупинка інших транспортних засобів на цій смузі.

У судовому засіданні не встановлено, що позивач здійснив вимушений проїзд та діяв відповідно до ПДР -п. 17.1.

Таким чином, відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією, КУпАП та іншими нормативно-правовими актами, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мали значення для прийняття постанови.

Щодо посилань позивача, про невідповідність постанови яка винесена з використанням формуляру, що не відповідає вимогам ст. 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення та вимогам Наказу МВС від 07.11.2015 №1395. та порушенням його права, які йому надані згідно ст. 268 Кодесу України про адміністративні правопорушення у користуванні допомогою адвоката, або іншого фахівця у галузі права, то вони не можуть бути взяті до уваги, оскільки, вказані неточності не виключають винність позивача у вчиненому правопорушенні .

Враховуючи вищевказане, Постанова серії ПСЗ №102968 від 27.11.2015 є правомірною та такою, що не підлягає скасуванню, тому в задоволенні позову слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 6-14 ,18, 19, 41, 71, 104, 105, 121, 158, 160 - 163, 167, 171-2, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, ст. 33, ч. 1 ст. 122, 251,280, 283, 284 КпАП України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління патрульної служби МВС України у м. Києві про скасування Постанови ПСЗ №102968 від 27.11.2015 у справі про адміністративне правопорушення залишити без задоволення.

Постанова суду може бути оскаржена сторонами в апеляційному порядку до Київського адміністративного апеляційного суду через Святошинський районний суд м.Києва в десятиденний строк з дня її проголошення або в порядку ч. 3 ст.160 КАС України.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

СУДДЯ: