Справа № 826/18862/15
Суддя: Маслій В.І.
Дата ухвалення: 2016-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2016 року м. Київ К/800/7723/16

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючого: Маслія В.І.,

Суддів: Розваляєвої Т.С., Черпіцької Л.Т.,

розглянувши в порядку попереднього розгляду касаційну скаргу представника Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації (ліквідації) в ПАТ "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича - Грицак Анни Сергіївни на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 грудня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 01 березня 2016 року у адміністративній справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ "Дельта банк" Кадирова Владислава Володимировича, треті особи: Публічне акціонерне товариство "Укргазвидобування", Національний банк України, про визнання протиправними дій та рішення, скасування рішення,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 звернулися до суду з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в публічному акціонерному товаристві "Дельта банк" Кадирова Владислава Володимировича, треті особи: ПАТ "Укргазвидобування", Національний банк України, в якому просили:

- визнати протиправними дії Уповноваженої особи щодо визнання нікчемними Договору поруки № П від 28.11.2014 року, укладеного між ОСОБА_3 та АТ «Дельта Банк»; Договору поруки № П 2022390-5 від 28.11.2014 року, укладеного між ОСОБА_4 та АТ «Дельта Банк»; Договору поруки № П від 28.11.2014 року, укладеного між ОСОБА_5 та АТ «Дельта Банк»; Договору поруки № П 30019775-9 від 28.11.2014 року, укладеного між ОСОБА_12 та АТ «Дельта Банк»; Договору поруки № П від 28.11.2014 року, укладеного між ОСОБА_7 та АТ «Дельта Банк»; Договору поруки № П від 28.11.2014 року, укладеного між ОСОБА_8 та АТ «Дельта Банк»; Договору поруки № П 30019775-4 від 28.11.2014 року, укладеного між ОСОБА_9 та АТ «Дельта Банк»; Договору поруки № П 2022390-15 від 28.11.2014 року, укладеного між ОСОБА_13 та АТ «Дельта Банк»; Договору поруки № П 2022390-6 від 28.11.2014 року, укладеного між ОСОБА_11 та АТ «Дельта Банк»;

- визнати протиправним та скасувати рішення Уповноваженої особи, яке оформлене Протоколом № 1 від 29.04.2015 року про визнання зазначених договорів нікчемними.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 30.12.2015 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 01.03.2016 року, позов задоволено частково: визнано протиправним та скасовано рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича, яке оформлене Протоколом № 1 Комісії з перевірки правочинів (інших договорів) за кредитними операціями від 29.04.2015 року, про визнання нікчемними Договору поруки № П від 28.11.2014 року, укладеного між ОСОБА_3 та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк»; Договору поруки № П 2022390-5 від 28.11.2014 року, укладеного між ОСОБА_4 та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк»; Договору поруки № П від 28.11.2014 року, укладеного між ОСОБА_5 та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк»; Договору поруки № П 30019775-9 від 28.11.2014 року, укладеного між ОСОБА_6 та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк»; Договору поруки № П від 28.11.2014 року, укладеного між ОСОБА_7 та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк»; Договору поруки № П від 28.11.2014 року, укладеного між ОСОБА_8 та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк»; Договору поруки № П 30019775-4 від 28.11.2014 року, укладеного між ОСОБА_9 та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк»; Договору поруки № П 2022390-15 від 28.11.2014 року, укладеного між ОСОБА_10 та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк»; Договору поруки № П 2022390-6 від 28.11.2014 року, укладеного між ОСОБА_11 та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк». В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про судові витрати.

Не погоджуючись із постановленими у справі судовими рішеннями, представник Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації (ліквідації) в ПАТ "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича - Грицак А.С. звернулась до суду з касаційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Згідно з частиною другою статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи і правильність застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права, судова колегія дійшла висновку про те, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, 29.08.2013 року між ПAT «Дельта Банк» (Кредитор) та ПАТ «Укргазвидобування» (Позичальник) був укладений Договір кредитної лінії № ВКЛ-2022390.

Відповідно до п. 1 Договору кредитної лінії № 1, предметом договору були грошові кошти, які надавалися окремими частинами - траншами - в межах відновлювальної кредитної лінії з максимальним лімітом заборгованості 150 000 000,00 грн. зі сплатою плати за користування Кредитом 24% річних та кінцевим терміном погашення заборгованості за Кредитом не пізніше « 28» серпня 2014 року.

До договору кредитної лінії № 1 були укладені наступні додаткові договори: Додатковий договір № 1 від 07.08.2014 року, Додатковий договір № 2 від 31.10.2014 року, Додатковий договір № 3 від 20.11.2014 року, Додатковий договір № 4 від 28.11.2014 року, Додатковий договір № 5 від 01.12.2014 року.

29.08.2013 року між ПAT «Дельта Банк» та ПАТ «Укргазвидобування» був укладений Договір застави № ВКЛ-2022390/S-l в забезпечення виконання зобов'язань за Договором кредитної лінії № ВКЛ-2022390 від 29.08.2013 року.

Відповідно до п. 1.1 Договору застави, предметом застави є рухоме майно (виробничі запаси), перелік яких викладено в додатку № 1 до Договору застави.

30.09.2013 року між ПAT «Дельта Банк» (Кредитор) та ПАТ «Укргазвидобування» (Позичальник) був укладений Договір кредитної лінії № ВКЛ-2022390/1 (далі - Договір кредитної лінії № 2).

Відповідно до п. 1 Договору кредитної лінії № 2, предметом договору були грошові кошти, які надавалися окремими частинами - траншами - в межах відновлювальної кредитної лінії з максимальним лімітом заборгованості 150 000 000,00 грн. зі сплатою плати за користування Кредитом 24% річних з кінцевим терміном погашення заборгованості за Кредитом не пізніше « 29» вересня 2014 року.

До договору кредитної лінії № 2 були укладені: Додатковий договір № 1 від 17.10.2013 року, Додатковий договір № 2 від 31.10.2014 року, Додатковий договір № 3 від 20.11.2014 року, Додатковий договір № 4 від 28.11.2014 року, Додатковий договір № 5 від 01.12.2014 року.

30.09.2013 року між ПAT «Дельта Банк» та ПАТ «Укргазвидобування» був укладений Договір застави № ВКЛ-2022390/l/S-l в забезпечення виконання зобов'язань за Договором кредитної лінії № ВКЛ-2022390/1 від 30.09.2013 року.

Відповідно до п. 1.1 Договору застави, предметом застави є рухоме майно (виробничі запаси), перелік яких викладено в додатку № 1 до Договору застави.

До Договору застави № ВКЛ-2022390/l/S-l від 30.09.2013 року були укладені: Додатковий договір № 1 від 17.10.2013 року, Додатковий договір № 2 від 31.10.2014 року, Додатковий договір № 3 від 20.11.2014 року, Додатковий договір № 4 від 28.11.2014 року.

01.11.2013 року між Національним банком України (далі - НБУ, Заставодержатель) та ПAT «Дельта Банк» (далі - Заставодавець) був укладений Договір застави майнових прав № 51/64/144/39/86/ЗМП-9.

Відповідно до пп. 1.1 Договору застави майнових прав № 51/64/144/39/86/ЗМП-9, предметом застави за цим договором є майнові права за договором кредитної лінії № ВКЛ-2022390 від 29.08.2013 року з додатковими договорами до нього, а також зобов'язання, що виникають з договору № ВКЛ-2022390/S-l від 29.08.2013 року.

Відповідно до п. 1.4 Договору застави майнових прав № 51/64/144/39/86/ЗМП-9, надана застава забезпечує виконання Заставодавцем вимог Заставодержателя за кредитами для підтримки ліквідності, наданими згідно із кредитними договорами, що перераховані в цьому пункті.

27.12.2013 року між НБУ та ПAT «Дельта Банк» був укладений Договір про внесення змін та доповнень № 1 до Договору застави майнових прав № 51/64/144/39/86/ЗМП-9 від 01.11.2013 року.

08.11.2013 року між НБУ (Заставодержатель) та ПAT «Дельта Банк» (Заставодавець) був укладений Договір застави майнових прав № 51/64/144/39/86/ЗМП-11.

Відповідно до пп. 1.1 Договору застави майнових прав № 51/64/144/39/86/ЗМП-11, предметом застави за цим договором є майнові права за договором кредитної лінії № ВКЛ-2022390/1 від 30.09.2013 року з додатковими договорами до нього, а також з зобов'язань, що виникають з договорів № ВКЛ-2022390/l/S-l від 30.09.2013 року та № ВКЛ-2022390/1/S-2 від 30.09.2013 року.

Відповідно до п. 1.4 Договору застави майнових прав № 51/64/144/39/86/ЗМП-11, надана застава забезпечує виконання Заставодавцем вимог Заставодержателя за кредитами для підтримки ліквідності, наданими згідно із кредитними договорами, що перераховані в цьому пункті.

27.12.2013 року між НБУ та ПAT «Дельта Банк» був укладений Договір про внесення змін та доповнень № 1 до Договору застави майнових прав № 51/64/144/39/86/ЗМП-11 від 08.11.2013 року.

28.11.2014 року між ПAT «Дельта Банк» (Кредитор) були укладені Договори поруки з Поручителями, а саме з: ОСОБА_3 за № П ; ОСОБА_4 за № П 2022390-5; ОСОБА_5 за № П ; ОСОБА_6 за № П 30019775-9; ОСОБА_7 за № П ; ОСОБА_8 за № П ; ОСОБА_9 за № П 30019775-4; ОСОБА_10 за № П 2022390-15; ОСОБА_11 за № П 2022390-6, що укладені в забезпечення виконання зобов'язань за Договорами кредитних ліній № ВКЛ-2022390 від 29.08.2013 року та № ВКЛ-2022390/1 від 30.09.2013 року.

На виконання цих договорів відбулось погашення заборгованості за Договорами кредитних ліній № ВКЛ-2022390 від 29.08.2013 року та № ВКЛ-2022390/1 від 30.09.2013 року, шляхом договірного списання грошових коштів у лютому 2015 року з рахунків Поручителів згідно з умовами Договорів поруки.

23.02.2015 року ПAT «Дельта Банк» було надіслало ПАТ «Укргазвидобування» та позивачам листи з повідомленням про списання коштів з рахунків Поручителів в рахунок погашення заборгованості за Договорами кредитних ліній № ВКЛ-2022390 від 29.08.2013 року та № ВКЛ-2022390/1 від 30.09.2013 року у зв'язку із неналежним виконанням зобов'язання ПАТ «Укргазвидобування».

Постановою Правління Національного банку України «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних» від 02.03.2015 року № 150 ПАТ «Дельта Банк» віднесено до категорії неплатоспроможних.

02.03.2015 року Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на підставі постанови Правління НБУ «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних» від 02.03.2015 № 150 прийнято рішення «Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» № 51, на підставі якого, з 03.03.2015 року розпочато процедуру виведення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації строком на три місяці з 03.03.2015 року по 02.06.2015 року включно та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Кадирова Владислава Володимировича.

В подальшому, рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб «Про внесення змін до рішення виконавчої дирекції Фонду від 02.03.2015 року № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» від 08.04.2015 року № 71, до рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 02.03.2015 року № 51 внесено зміни, відповідно до яких, тимчасову адміністрацію запроваджено строком на шість місяців з 03.03.2015 року по 02.09.2015 року включно.

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб «Про продовження строків здійснення тимчасової адміністрації у АТ «Дельта Банк» від 03.08.2015 року № 147 строки здійснення тимчасової адміністрації у АТ «Дельта Банк» продовжено по 02.10.2015 року включно.

29.04.2015 року Протоколом № 1 засідання Комісії АТ «Дельта Банк» з перевірки правочинів (інших договорів) за кредитними операціями, створеної згідно з наказом № 67 від 11.03.2015 року (зі змінами, внесеними наказом № 270 від 23.04.2015 року), правочини, укладені 28.11.2014 року між ПAT «Дельта Банк» та Поручителями (позивачами) визнано нікчемними.

07.05.2015 року Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у AT «Дельта Банк» позивачів повідомлено про нікчемність укладених договорів поруки та, відповідно, про нікчемність погашення заборгованості за Договором кредитної лінії № ВКЛ-2022390 від 29.08.2013 року та за Договором кредитної лінії № ВКЛ-2022390/1 від 30.09.2013 року, шляхом договірного списання грошових коштів у лютому 2015 року з рахунків Поручителів. Про зазначене було повідомлено й ПАТ «Укргазвидобування».

Не погоджуючись з діями відповідача щодо визнання договорів поруки нікчемними, а також з рішенням, яке оформлене Протоколом № 1 від 29.04.2015 року щодо визнання договорів поруки нікчемними, позивачі звернулися до суду з даним адміністративним позовом.

Задовольнивши позов в частині, що є предметом оскарження в суді касаційної інстанції в межах ч. 2 ст. 220 КАС України, суди обох інстанцій виходили з його обґрунтованості.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками судів першої і апеляційної інстанцій виходячи з наступного.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами встановлені Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Частиною першою статті 3 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" визначено, що Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом.

Відповідно до пункту 4 частини 2 Уповноважена особа Фонду має право повідомляти сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

Відповідно до частин 2 та 3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: 1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; 2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; 3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; 4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; 5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність»; 6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржуваним рішенням Уповноваженої особи, яке оформлене Протоколом № 1 від 29.04.2015 року визнано нікчемними ряд договорів поруки укладених між позивачами та АТ «Дельта Банк».

Так, згідно частиною 1 статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Відповідно до частини 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до положень статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Статтею 203 ЦК України встановлені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема: 1) зміст правочину не може суперечити ЦК, іншим актам законодавства, а також моральним засадам суспільства; 2) особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; 3) волевиявлення учасника правочину, має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; 4) правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; 5) правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Враховуючи зазначені норми цивільного законодавства, укладені між позивачами та Банком Договори поруки укладені з дотриманням передбачених законом вимог на їх укладання, укладені за взаємною згодою сторін та за відсутності законодавчих заборон на укладення таких угод.

Що стосується посилання в Протоколі № 1 від 29.04.2015 року на нікчемність Договорів поруки з підстав, що відповідні договори не погоджувались Національним банком України, на умовах пунктів 3.4.2 та 3.4.5 Договору застави майнових прав № 51/64/144/39/86/3МП-11 від 08.11.2013 року, який укладений між AT «Дельта Банк» (Заставодавець) та Національним банком України (Заставодержатель), колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що Договорами поруки не передбачено відчуження прав вимоги за Договорами кредитних ліній № 1 та № 2, оскільки Договір поруки, в силу положень ст. 546 ЦК України, є одним з видів забезпечення виконання зобов'язання.

В свою чергу, після списання AT «Дельта Банк» грошових коштів шляхом перерахування з рахунків Поручителів на позичковий рахунок ПАТ «Укргазвидобування», дія Договорів кредитних ліній № 1 та № 2 припинилась у зв'язку з належним їх виконанням, тобто повними погашеннями заборгованостей.

Після перерахування відповідних коштів та припинення Договорів кредитних ліній № 1 та № 2, між Поручителями та ПАТ «Укргазвидобування» виникли правовідносини стосовно відшкодування витрат, які Поручителі понесли внаслідок виконання зобов'язань по Договорам кредитних ліній № 1 та № 2. Тобто, до кожного з Поручителів перейшло право вимоги в частині виконаного зобов'язання по Договорам кредитних ліній № 1 та № 2, тобто в частині перерахованої суми на позичковий рахунок ПАТ «Укргазвидобування».

Крім того, в зв'язку з укладенням Договорів поруки, між АТ «Дельта Банк» та ПАТ «Укргазвидобування» жодних Додаткових договорів стосовно внесення змін до предмету застави не укладалось.

Таким чином, на укладення відповідних Договорів поруки між Поручителями та AT «Дельта Банк» погодження зі сторони Національного банку України не потребувалось, оскільки Договором застави майнових прав № 51/64/144/39/86/ЗМП-11 від 08.11.2013 року такого обов'язку не передбачено.

Також колегія суддів погоджується з висновками судів з приводу того, що чинним законодавством України та умовами Договорів поруки не встановлено обов'язку Поручителя попереджати боржника про укладення договору поруки з метою забезпечення виконання його зобов'язань перед кредитором та отримання відповідної згоди.

Що стосується посилань Протоколі № 1 від 29.04.2015 року на нікчемність Договорів поруки з тих підстав, що відповідні договори укладені з порушенням Постанови Національного банку України № 892/БТ від 30.10.2014 року, слід зазначити наступне.

Так, відповідно до Постанови Національного банку України № 892/БТ від 30.10.2014 року AT «Дельта Банк» було віднесено до категорії проблемних та в його діяльності Національним банком України було запроваджено ряд обмежень.

Разом з тим, як встановлено судами попередніх інстанцій, обмеження, які зазначені в п. 2 Постанови Правління НБУ № 692/БТ від 30.10.2014, не стосуються укладання Договорів поруки, як нове та додаткове забезпечення по виконанню зобов'язань за Договорами кредитних ліній № 1 та № 2 та в яких AT «Дельта Банк» виступає як Кредитор.

В свою чергу, укладення Договорів поруки було погоджено Комітетом кредиторів AT «Дельта Банк» на підставі Протоколів № № 50/78, 50/79 від 30.10.2014 року, що зазначено в самому Протоколі № 1 від 29.04.2015 року, що підтверджує дотримання зі сторони AT «Дельта Банк» внутрішньобанківської процедури укладання відповідних договорів.

Крім того, Уповноваженою особою визнано нікчемними Договори поруки на підставі пункту 7 частини 3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», яким передбачено, що правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, якщо банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

Однак, в матеріалах справи відсутні будь-які посилання на те, які саме переваги отримали поручителі внаслідок укладення договорів. При цьому укладення Договорів поруки прямо передбачено нормами Цивільного Кодексу України.

Враховуючи викладене, суди попередніх інстанцій повно і всебічно встановили обставини справи, дали їм належну юридичну оцінку, правильно застосували норми матеріального права та дійшли обґрунтованого висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Відповідно до частини третьої статті 220-1 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 220, 220-1, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації (ліквідації) в ПАТ "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича - Грицак Анни Сергіївни - відхилити.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 грудня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 01 березня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України у строк та у порядку, визначеними статтями 237- 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: