Справа № 815/6043/15
Суддя: Зуєва Л.Є.
Дата ухвалення: 2016-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2016 р.м.ОдесаСправа № 815/6043/15

Категорія: 7 Головуючий в 1 інстанції: Марин П. П.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Зуєвої Л.Є.,

суддів Шевчук О.А. та Федусика А.Г.

при секретарі Кучмій І.В.

за участю апелянта ОСОБА_1;

представника апелянта ОСОБА_2;

позивача ОСОБА_3;

представника позивача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 16.03.2016 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Державної інспекції сільського господарства в Одеській області, Державного інспектора Державної інспекції сільського господарства в Одеській області Турманідзе Гелі Зубаровича, 3-тя особа без самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_1 про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування припису, -

В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2015 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до Державної інспекції сільського господарства в Одеській області та державного інспектора Державної інспекції сільського господарства в Одеській області Турманідзе Гелі Зурабовича 3-тя особа без самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_1 та з урахуванням заяви про зміну позовних вимог (т.2 а.с.1-5) просила:

- визнати протиправними дії Державної інспекції сільського господарства в Одеській області та державного інспектора Державної інспекції сільського господарства в Одеській області Турманідзе Гелі Зурабовича з підготовки та проведення позапланової перевірки дотримання громадянкою ОСОБА_3 вимог земельного законодавства при використанні нею земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1, результати якої оформлені Приписом від 28.09.2015 року;

- визнати протиправним та скасувати припис державного інспектора Державної інспекції сільського господарства в Одеській області Турманідзе Гелі Зурабовича №002210 від 28.09.2015 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначалося, що перевірка з питань правомірності використання позивачем земельної ділянки у м. Одеса по АДРЕСА_1 проведена Інспектором з порушення норм законодавства, без ознайомлення позивача з результатами такої перевірки та без надання можливості надати пояснення та заперечення. Також позивач стверджує, що висновки Інспектора про самовільний захват частини суміжної земельної ділянки, що належить ОСОБА_1 є помилковими та безпідставними, а тому припис №002210 від 28.09.2015 року про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки підлягає скасуванню.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 16.03.2016 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Інспекції з підготовки та проведення позапланової перевірки дотримання позивачем вимог земельного законодавства при використанні земельної ділянки по АДРЕСА_1, результати якої оформлені приписом від 28.09.2015 року. Визнано протиправним та скасовано припис Державної інспекції сільського господарства в Одеській області №002210 від 28.09.2015 року. В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись з постановленим по справі судовим рішенням, ОСОБА_1 в апеляційній скарзі зазначає про невідповідність висновків суду обставинам справи. При цьому апелянт вважає, що судом допущено порушення матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті. У зв'язку з чим в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування постанови суду першої інстанції і винесення нової постанови із відмовою в задоволенні позовних вимог.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 25.05.2016 року частково задоволено заяву ОСОБА_3 про відвід судді Кравченка К.В., справу №815/6043/15 передано на повторний автоматичний розподіл.

За результатами повторного автоматичного розподілу адміністративну справу №815/6043/15 передано до провадження судді Одеського апеляційного адміністративного суду Зуєвій Л.Є.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_3 є власником земельної ділянки, площею 0,0269 га за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується Державним актом на право власності на землю від 12.08.2008 року.

ОСОБА_1 є власником 27/100 житлового будинку по АДРЕСА_2 на підставі договору довічного утримання з гр.ОСОБА_7 від 05.06.2003р.

Рішенням Одеської міської ради від 24.12.2014р. №6027-VІ ОСОБА_1 наданий дозвіл на розробку проектів землеустрою щодо відведення присадибної земельної ділянки по АДРЕСА_2 у власність в порядку безплатної приватизації .

На час розгляду даної справи процес приватизації ОСОБА_1 земельної ділянки по АДРЕСА_2 не завершений. Докази знаходження цієї ділянки у власності ОСОБА_1 або іншої особи відсутні.

Належна позивачу земельна ділянка по АДРЕСА_1 та земельна ділянка по АДРЕСА_2, щодо якої ОСОБА_1 наданий дозвіл на виготовлення технічної документації, є суміжними.

Між ОСОБА_1 та суміжними землевласниками ОСОБА_8 та ОСОБА_3 існують цивільні спори з приводу меж земельної ділянки та встановлення порядку землекористування, які знаходяться на розгляді суду .

09.09.2015 року ОСОБА_1 звернувся до Інспекції із заявою про проведення перевірки по факту самовільного захвату громадянами ОСОБА_3 та ОСОБА_9 частини земельної ділянки, наданої йому для обслуговування житлового будинку та наступної приватизації .

На підставі такої заяви головою ліквідаційної комісії Державної інспекції сільського господарства в Одеській області був виданий наказ від 11.09.2015р. №45пр. про проведення державним інспектором Державної інспекції сільського господарства в Одеській області Турманідзе Г.З. позапланової перевірки з питань дотримання вимог земельного законодавства ОСОБА_3 та ОСОБА_9 при використанні земельної ділянки за адресою:АДРЕСА_1та АДРЕСА_2 у м.Одеса у термін з 15 по 28 вересня 2015 року .

Також Інспектору було видано Посвідчення №47 від 11.09.2015р. на проведення зазначеної перевірки .

За результатами перевірки Інспектором складено Уніфіковану форму акту перевірки №000898 (а.с.174-183 т.1), протокол про адміністративне правопорушення від 28.09.2015 року №000423 відносно позивача за ст..53-1 КУПаП (т.1 а.с.20) та припис №002210 від 28.09.2015 року, яким вимагалось від позивача звільнити самовільно зайняту земельну ділянку на протязі 30 діб.

12.10.2015р. Інспектором винесено постанову про накладання адміністративного стягнення №000411, якої на позивача накладено штраф на суму 51,57 коп за порушення п. «б» ст..211 ЗКУ та ст.. 53-11 КУпАП у вигляді самовільного захвату земельної ділянки .

Як зазначає позивач у своєму позові Інспектор 15 вересня 2015 року повідомив позивача за місцем проживання про проведення вищевказаної перевірки, а також пред'явив службове посвідчення та посвідчення на перевірку №47. Також позивач зазначає, що 18 вересня 2015 року Інспектор ознайомив її зі змістом заяви ОСОБА_1 від 09.09.2015р. та змістом наказу №45пр.

Позивач стверджує, що будь-яких інших дій з боку Інспектора чи інших посадових осіб Інспекції по проведення зазначеної перевірки за її участю на належній їй земельні ділянці після 18.09.2015р. не вчинялось, а 06.10.2015р. вона отримала від Інспекції поштове відправлення, в якому знаходились: повідомлення про розгляд справи про адміністративне правопорушення; клопотання №3 від 02.10.2015р. про надання документів, необхідних для здійснення державного контролю за використанням та охороною земель з терміном виконання до 12.10.2015р.; ксерокопія припису №002210 від 28.09.2015р.; ксерокопія протоколу про адміністративне правопорушення від 28.09.2015р. серії ОД №000423.

Предметом оскарження в рамках даної адміністративної справи є дії по організації та проведенню перевірки позивача, а також припис №002210 від 28.09.2015 року.

Оскарження позивачем рішення про притягнення її до адміністративної відповідальності здійснюється в окремому судовому провадженні.

Задовольняючи позовні вимоги в частині визнання протиправними дій Інспекції з підготовки та проведення вищевказаної позапланової перевірки, суд першої інстанції виходив з того, що і наказ на перевірку №45 і посвідченні №47 видані на підставі ст.6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», який поширюється виключно на суб'єктів господарювання (юридичних та фізичних осіб-підприємців), до яких позивач не відноситься.

Також суд першої інстанції вказав на те, що складена Інспектором Уніфікована форма акту перевірки дотримання суб'єктами господарювання вимог законодавства від 28.09.2015р., передбачена Порядком планування та здійснення контрольних заходів з питань перевірки стану дотримання суб'єктами господарювання вимог земельного законодавства, затвердженим Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 25.02.2013р. №132, а цей порядок визначає процедуру планування та здійснення планових та позапланових заходів державного нагляду (контролю) з питань перевірки стану дотримання вимог земельного законодавства виключно суб'єктами господарювання.

З цих підстав суд першої інстанції дійшов висновку, що перевірку проведено та оформлено на підставах та у спосіб, що регулюють інші правовідносини, що стосуються використання землі суб'єктами господарювання, а не громадянами.

Колегія суддів погоджується з такою позицією суду першої інстанції, оскільки призначення Інспекцією наказом №45пр. від 11.09.2015р. позапланової перевірки позивача з питань дотримання вимог земельного законодавства наказом на підставі Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» та видача Інспектору на підставі цього закону посвідчення на проведення перевірки позивача не можуть вважатися правомірними в силу того, що цей законодавчий акт не врегульовує проведення перевірок фізичних осіб, які не мають статусу суб'єкта господарювання.

Указом Президента України від 13.04.2011 № 459/2011 затверджене Положення про Державну інспекцію сільського господарства України (Держсільгоспінспекція України), яка є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі.

В силу пункту 5 зазначеного Положення Держсільгоспінспекція України та її посадові особи в межах своїх повноважень мають право, серед іншого, складати акти перевірок, протоколи про адміністративні правопорушення та розглядати відповідно до законодавства справи про адміністративні правопорушення, давати обов'язкові для виконання приписи (розпорядження), а також подавати в установленому законодавством порядку до відповідних органів матеріали перевірок для притягнення винних осіб до відповідальності; безперешкодно обстежувати в установленому законодавством порядку підприємства, установи та організації усіх форм власності, що перебувають у власності та користуванні юридичних і фізичних осіб, для проведення перевірок з питань, що належать до компетенції Держсільгоспінспекції України; отримувати в установленому законодавством порядку від центральних і місцевих органів виконавчої влади, виконавчих органів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності документи, матеріали та іншу інформацію, необхідну для виконання покладених на Держсільгоспінспекцію України завдань.

Закон України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» визначає правові, економічні та соціальні основи організації здійснення державного контролю за використанням та охороною земель і спрямований на забезпечення раціонального використання і відтворення природних ресурсів та охорону довкілля.

Відповідно до ст.ст. 2 Закону, основними завданнями державного контролю за використанням та охороною земель є: забезпечення додержання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, фізичними та юридичними особами земельного законодавства України; забезпечення реалізації державної політики у сфері охорони та раціонального використання земель; запобігання порушенням законодавства України у сфері використання та охорони земель, своєчасне виявлення таких порушень і вжиття відповідних заходів щодо їх усунення; забезпечення додержання власниками землі та землекористувачами стандартів і нормативів у сфері охорони та використання земель, запобігання забрудненню земель та зниженню родючості ґрунтів, погіршенню стану рослинного і тваринного світу, водних та інших природних ресурсів.

Відповідно до ст.9 Закону, державний контроль за використанням та охороною земель, дотриманням вимог законодавства України про охорону земель і моніторинг ґрунтів здійснюються шляхом: проведення перевірок; розгляду звернень юридичних і фізичних осіб; участі у прийнятті в експлуатацію меліоративних систем і рекультивованих земель, захисних лісонасаджень, протиерозійних гідротехнічних споруд та інших об'єктів, які споруджуються з метою підвищення родючості ґрунтів та забезпечення охорони земель; розгляду документації із землеустрою, пов'язаної з використанням та охороною земель; проведення моніторингу ґрунтів та агрохімічної паспортизації земель сільськогосподарського призначення.

Статтею 10 Закону передбачено, що державні інспектори у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель мають право: безперешкодно обстежувати в установленому законодавством порядку земельні ділянки, що перебувають у власності та користуванні юридичних і фізичних осіб, перевіряти документи щодо використання та охорони земель; давати обов'язкові для виконання вказівки (приписи) з питань використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель відповідно до їх повноважень, а також про зобов'язання приведення земельної ділянки у попередній стан у випадках, установлених законом, за рахунок особи, яка вчинила відповідне правопорушення, з відшкодуванням завданих власнику земельної ділянки збитків; складати акти перевірок чи протоколи про адміністративні правопорушення у сфері використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства про охорону земель та розглядати відповідно до законодавства справи про адміністративні правопорушення, а також подавати в установленому законодавством України порядку до відповідних органів матеріали перевірок щодо притягнення винних осіб до відповідальності; у разі неможливості встановлення особи правопорушника земельного законодавства на місці вчинення правопорушення доставляти його до органів Національної поліції чи до приміщення виконавчого органу сільської, селищної, міської ради для встановлення особи порушника та складення протоколу про адміністративне правопорушення; викликати громадян, у тому числі посадових осіб, для одержання від них усних або письмових пояснень з питань, пов'язаних з порушенням земельного законодавства України; передавати до органів прокуратури, органів досудового розслідування акти перевірок та інші матеріали про діяння, в яких вбачаються ознаки кримінального правопорушення; проводити у випадках, встановлених законом, фотографування, звукозапис, кіно- і відеозйомку як допоміжний засіб для запобігання порушенням земельного законодавства України; звертатися до суду з позовом щодо відшкодування втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, а також повернення самовільно чи тимчасово зайнятих земельних ділянок, строк користування якими закінчився.

При цьому, стаття 6 ЗУ "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", відповідно до якої видано посвідчення, не може слугувати підставою для призначення перевірки громадянки ОСОБА_3 щодо використання належної їй на праві власності земельної ділянки для експлуатації та обслуговування житлового будинку, оскільки цей Закон має іншу сферу дії, а саме, згідно преамбули та ч.1 ст.2 цього Закону цей Закон визначає правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов'язки та відповідальність суб'єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю). Дія цього Закону поширюється на відносини, пов'язані зі здійсненням державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Громадянка ОСОБА_3 у спірних правовідносинах не має статусу суб'єкта господарювання, є фізичною особою, яка володіє, користується земельною ділянкою на праві приватної власності.

Відповідно до ст.1 цього Закону у цьому Законі нижчезазначені терміни вживаються в такому значенні: державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб'єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища; заходи державного нагляду (контролю) - планові та позапланові заходи, які здійснюються шляхом проведення перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та інших дій.

Отже доручення проведення перевірки за відсутності дати наказу та відповідно до ст.6 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" Турманідзе Г.З. не ґрунтується на нормах цього Закону та є протиправним.

Факт того, що позивач ОСОБА_3 у спірних правовідносинах не має статусу суб'єкта господарювання, а є фізичною особою, яка володіє, користується земельною ділянкою на праві приватної власності, сторонами по справі не заперечується.

Оформлення результатів такої перевірки у вигляді акту перевірки Уніфікованої форми, яка затверджена Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 18.08.2013р. №503, також не можна вважати правомірним, оскільки цей наказ врегульовує питання здійснення Державною інспекцією сільського господарства України та її територіальними органами заходів державного нагляду (контролю) за дотриманням вимог законодавства суб'єктами господарювання.

Слід зазначити, що до 02.04.2013 року був чинний Порядок планування та проведення перевірок з питань здійснення державного контролю за використанням та охороною земель, затверджений наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 12 грудня 2003 р. №312, яким були врегульовані питання призначення та проведення органами Державної інспекції з контролю за використанням і охороною земель (Держземінспекція) перевірок в сфері контролю за використанням та охороною земель як юридичних так фізичних осіб, які використовують земельні ділянки.

Цей Наказ втратив чинність згідно з наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 25 лютого 2013 року № 132, яким затверджений Порядок планування та здійснення контрольних заходів з питань перевірки стану дотримання суб'єктами господарювання вимог земельного законодавства органами Державної інспекції сільського господарства України.

Але, як вже зазначено вище, наказ Міністерства аграрної політики та продовольства України від 25 лютого 2013 року № 132 врегульовує виключно питання проведення перевірок суб'єктів господарювання, а не фізичних осіб.

Отже, на даний час питання організації та проведення органами Державної інспекції сільського господарства України перевірок фізичних осіб в сфері дотримання вимог земельного законодавства, а також оформлення результатів таких перевірок залишаються нормативно не врегульованими.

В той же час відсутність такого правового регулювання не надавала відповідачам правових підстав проводити перевірку позивача та оформлювати результати її проведення на підставі тих нормативних документів, які стосуються виключно суб'єктів господарювання.

Також колегія суддів погоджується і з наданою судом першої інстанції оцінкою спірного припису №002210 від 28.09.2015р., як такого, що містить бездоказові висновки про самовільний захват позивачем земельної ділянки площею 13 м2, яка належить ОСОБА_1

Під час проведення перевірки Інспектором не обстежувалась земельна ділянка позивача та не складався Акт обстеження належної позивачу земельної ділянки, в якому б на плані була чітка визначена та частина земельної ділянки, яка на думку Інспектора була самовільно зайнята позивачем.

Складений Інспектором Акт перевірки від 28.09.2015р. за Уніфікованою формою також не містить будь-якої ідентифікації, а саме визначення на плані конкретного розташування земельної ділянки, яку Інспектор вважає самовільно зайнятою позивачем.

Зі змісту Акт перевірки від 28.09.2015р. за Уніфікованою формою, протоколу про адміністративне правопорушення від 28.09.2015 року та припису №002210 від 28.09.2015 року вбачається, що висновок про самовільне зайняття позивачем земельної ділянки площею 13 м2, яка належить ОСОБА_1, інспектор обґрунтував посилаючись виключно на геодезичну зйомку "Укргеоінформ", технічний звіт від 29.07.2010 року та на договору довічного утримання від 05.06.2003р.

Однак, як встановлено судами під розгляду справи, геодезична зйомка "Укргеоінформ" та звіт від 29.07.2010 року не долучались до матеріалів перевірки, реквізити геодезичної зйомки "Укргеоінформ" Інспектором не зазначені взагалі.

Договір довічного утримання від 05.06.2003р. (т.1 а.с.26), на який посилається Інспектор у спірному приписі, взагалі не містить в собі даних про належність до об'єкту нерухомого майна, який є предметом цього договору земельної ділянки, на якій розташований цей будинок.

Як вже зазначено вище, на даний час позивач є власником земельної ділянки, площею 0,0269 га за адресою: АДРЕСА_1 на підставі Державного акту на право власності на землю від 12.08.2008 року (т.1 а.с.25), а ОСОБА_1 своє право власності чи користування земельною ділянкою під належною йому частиною будинку по АДРЕСА_2 не оформив у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Отже, викладений у спірному приписі висновок Інспектора про самовільне зайняття позивачем земельної ділянки, яка належить ОСОБА_1 на підставі договору довічного утримання від 05.06.2003р. є хибним, оскільки цей договір не передбачає набуття права на землю, та також ОСОБА_1 прав на земельну ділянку по АДРЕСА_2 у встановленому законодавством порядку ще не набув.

Надання ОСОБА_1 Одеською міською радою рішенням від 24.12.2014р. №6027-VІ дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення присадибної земельної ділянки по АДРЕСА_2 є лише початком процедури набуття права власності на землю і не наділяє ОСОБА_1 правами власності на конкретно визначену земельну ділянку.

З огляду на зазначене судова колегія суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що постанова суду першої інстанції викладена достатньо повно, висновки обгрунтовані з посиланням на конкретні норми Законів України та відповідають чинному законодавству.

Доводи апелянта викладені у апеляційній скарзі за змістом ідентичні наданим до адміністративного позову запереченням, зазначених висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні норм матеріального права.

За таких обставин, підстав для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Оскільки судом першої інстанції повно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції, відповідно до ст. 200 КАС України, залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову місцевого суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 195,196,198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 16.03.2016 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів після складання повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складено та підписано 17.06.2016 року

Головуючий: суддя Л.Є. Зуєва

суддя О.А. Шевчук

суддя А.Г. Федусик