Справа № 820/2269/16
Суддя: Спірідонов М.О.
Дата ухвалення: 2016-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

"16" червня 2016 р. № 820/2269/16

Харківський окружний адміністративний суд у складі

Головуючого судді Спірідонов М.О.

за участю секретаря судового засідання Хмелівська Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Харелектромет"
до Чугуївської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області
про скасування податкових повідомлень-рішень ,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Харелектромет", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить суд:

1. Скасувати податкове повідомлення - рішення від 29.03.2016 р. за №1;

2. Скасувати податкове повідомлення - рішення від 29.03.2016 р. за №1;

3. Судові витрати стягнути з відповідача.

В обґрунтування позову зазначено, що Чугуївською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Харківській області було проведено позапланову невиїзну документальну перевірку ТОВ «Харелектромет» з питань взаємовідносин з ТОВ «Техно-Промкомплекс», ТОВ «Рембудпобут», ТОВ «ВК Промелектро», ПП «Никифоров», ТОВ «МЗТК», ТОВ «Транссєрвіс», ТОВ «Кольорметпрокат», ТОВ «Медаллат», ПВКП «Харківметалоптторг», ТОВ «ТПК «Литмаш», ТОВ «Західхімліс» за червень 2015 року, за результатами якої було складено акт перевірки від 04.03.2016 р. за №332/20-29-22/24478611.

На підставі зазначеного акту №332/20-29-22/24478611 від 04.03.2016 року було винесено податкове повідомлення - рішення від 29.03.2016 р. за №1 на загальну суму 924 574, 50 грн., та податкове повідомлення - рішення від 29.03.2016 р. за №1 на загальну суму 64 002, 00 грн.

Позивач з зазначеними податковими повідомленнями-рішеннями № 1 та №1 від 29.03.2016 року не погоджується, вважає їх незаконними та такими, що винесені з порушенням норм чинного законодавства України, а тому підлягають скасуванню.

В судове засідання представники позивача з'явилися, позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання з'явився, щодо задоволення позовних вимог заперечував зазначивши, що податкові повідомлення-рішення № 1 та №1 від 29.03.2016 року є законними та такими, що винесені в межах чинного законодавства України, а тому не підлягають скасуванню.

Судом встановлено, що Чугуївською ОДПІ ГУ ДФС у Х/О (далі - ДПІ) було проведено позапланову невиїзну документальну перевірку ТОВ «Харелектромет» з питань взаємовідносин з ТОВ «Техно-Промкомплекс», ТОВ «Рембудпобут», ТОВ «ВК Промелектро», ПП «Никифоров», ТОВ «МЗТК», ТОВ «Транссєрвіс», ТОВ «Кольорметпрокат», ТОВ «Медаллат», ПВКП «Харківметалоптторг», ТОВ «ТПК «Литмаш», ТОВ «Західхімліс» за червень 2015 р.

За результатами проведеної перевірки було складено акт від 04.03.2016 р. за №332/20-29-22/24478611яким встановлено порушення позивачем п.198.2, п. 198.3, п. 198.6, ст. 198, п. 201.1 ст. 201 ПК України, а саме: занижено суми податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню за підсумками поточного звітного (податкового періоду з урахуванням залишку від'ємного значення попереднього звітного (податкового) періоду за червень 2015 в розмірі 616383 грн.; завищено суми від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду за червень 2015року в сумі 64402 грн.

За результатами акту перевірки було винесено податкове повідомлення - рішення від 29.03.2016 р. за №1 на загальну суму 924 574, 50 грн., та податкове повідомлення - рішення від 29.03.2016 р. за №1 на загальну суму 64 002, 00 грн.

Суд зазначає, що підставою для вище зазначених висновків відповідача є його посилання в акті перевірки на ту обставину, що Чугуївською ОДДІ від Державної податкової інспекції у Київському районі м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області отримано узагальнену податкову інформацію щодо ТОВ «ТЕХНО-ПРОМКОМПЛЕКС», за звітні періоди декларування ПДВ - червень 2015 року від 28.12.2015 №792/7/20-31-22-02-12 (вх. ЧОДПІ 25.01.2016 № 74/7) «питань проведення фінансово - господарських операцій з контрагентами за періоди з 01.06.2015р. по 30.06.2015р. .»

Узагальнююча податкова інформація складена з причини неможливості проведення документальної позапланової перевірки у зв'язку з відсутністю ТОВ «Техно-промкомплекс» за податковою адресою.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

ТОВ «Харелектромет» мало взаємовідносини з ТОВ "ТЕХНО - ПРОМКОМПЛЕКС", згідно договору купівлі - продажу від 22.06.2015 № 22062015 (наведено мовою оригіналу):

ООО «Техно-промкомплеког (продавец) иООО «Харэлектромет» (покупатель) заключили договор о нижеследующем:

1. ПРЕДМЕТ ДОГОВОРА

1.1 Продавец обязуется передать в собственность покупателя товарно - материальные ценности: чушка МЗ, чушка ЦАМ, чушка С2 (свинцовая), чушка Ц2 (цинковая), а покупатель обязуется принять и своевременно оплатить эти товарно - материальные ценности на условиячх данного договора.

1.2 Количество, наименование, стоимость и другие индивидуальные особенности товара от ображаються в спецификациях или счетах - фактурах.

1.3 Право собственности на товар переходит от продавца к покупателю в момент фактической переачи товрара продавцом покупателю, о чем свидетельствуют підписи в расходной накладной.

3. СРОКИ И ПОРЯДОК ПОСТАВКИ

3 .1 Отгрузка товара осуществляется за сет ООО «Харелектромет». Самовывозом.

4. СТОИМОСТЬ ТОВАРА И ПОРЯДОК РАСЧЕТОВ

4.1. Стоимость товара устанавливается сторонами в гривнах и включает в себя стоимость товара, тары, упаковки, НДС.

4.2 Общая сумма договора составляет сумму всех счетов - фактур под данному договору.

8. СРОК ДЕЙСТВИЯ ДОГОВОРА 8.1. Данный договор вступает в силу с 22.06.2015 г. и действует до 31.12.2015 г.

Судом встановлено та зазначений факт не заперечувався сторонами по справі та підтверджується матеріалами справи, що позивач отримав вище зазначений товар, розрахувався за нього, оприбуткував на власному складі, використав у власній господарській діяльності та в подальшому готову продукцію реалізував

Пунктом 198.2 ст. 198 визначено,що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Також, згідно з п. 198.3 ст. 198 ПКУ податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст.39 цього кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 ст.193, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно п. 198.6 ПКУ не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з п.201.11 ст.201 цього Кодексу).

Суд вказує, що відповідно до п. 200.1. ст.200 Податкового Кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно вимог п.200.2. ст.200 вказаного Кодексу при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

Також п.200.3. ст.200 ПК України встановлено, що при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Проаналізувавши наведені норми та дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що укладені правочини між позивачем та ТОВ «Техно-Промкомплекс» є дійсним, виконаний сторонами в повному обсязі, без претензій та зауважень, не кім не оскарженими та у судовому порядку не визнаний не дійсним.

Суд вказує, що про фактичне виконання вищезазначених робіт свідчать первинні бухгалтерські та податкові документи, виписані відповідно до п.9.2. ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік і фінансової звітності в Україні" і п.2.4. ст.2 "Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку".

Суд зазначає, що статтею 1 розділу 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до п.1 ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Також суд звертає увагу на те, що чинним законодавством України на сторону цивільно-правової угоди, яка є платником податків, не покладено обов'язку перевірки відповідності законодавству установчих документів постачальників товару та дотримання ними вимог податкового законодавства.

Навіть якщо контрагент не виконав свого зобов'язання по сплаті податку, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи.

Суд вваж є за необхідним вказати, що чинне податкове законодавство не ставить в залежність право позивача на формування податкового кредиту від податкового обліку (стану) інших осіб і фактичної сплати контрагентом податку до бюджету. Питання податкового кредиту поширюється тільки на окремо взятого платника податків і не ставить цей факт у залежність від розрахунку з бюджетом третіх осіб.

Ця позиція узгоджується із практикою Європейського Суду з прав людини. Так, у справі «БУЛВЕС проти Болгарії» (заява № 3991/03) Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 22 січня 2009 року зазначив, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов'язань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ другий раз, а також сплачувати пеню. На думку Суду, такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності.

Відповідно до ч. 1 та ч. 5 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Угоди між позивачем та контрагентами за період перевірки були укладені у відповідності до норм чинного законодавства та є такими, що відповідають всім вимогам, що встановлюються до даного виду договорів доки зворотне не буде доведено в суді. Тому підстав для висновків щодо нікчемності або недійсності договору не було.

Чинне законодавство України встановлює принцип презумпції правомірності правочину, згідно якого, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Суд також вважає за необхідним зазначити, що на час укладення вищевказаних договорів контрагенти позивача були зареєстрованими як платники податку на додану вартість у встановленому законодавством порядку, мали індивідуальні податкові номери, що підтверджується Свідоцтвами про реєстрацію платника податку на додану вартість, отже, вони мали право видавати позивачу вищезазначені належним чином оформлені податкові накладні, котрі є підставою для формування позивачем податкового кредиту.

Таким чином, на думку суду, не має підстав стверджувати, що господарські взаємовідносини між позивачем та ТОВ «Техно-Промкомплекс» не були виконані, а первинні документи не відповідають вимогам діючого законодавства.

Отже, суд приходить до висновку, що позивач правомірно на підставі вищенаведених первинних документів включив до складу валових витрат та податкового кредиту витрати по взаємовідносинам з ТОВ «Техно-Промкомплекс».

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Всупереч наведеним вимогам, відповідач як суб'єкт владних повноважень не довів правомірності прийнятих ним податкових повідомлень-рішень.

З урахуванням вищезазначеного суд приходить до висновку, що податкові повідомлення-рішення № 1, № 1 від 29.03.2016 року винесені Чугуївської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області з порушенням норм чинного законодавств України, а отже підлягають скасуванню.

Судові витрати підлягають стягненню згідно положень ст. 94 КАС України.

Керуючись ст.ст. 4, 7, 86, ч.1 ст.158, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України Харківський окружний адміністративний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Харелектромет" до Чугуївської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити в повному обсязі.

Скасувати податкові повідомлення - рішення Чугуївської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області № 1, № 1 від 29.03.2016 року.

Стягнути з Чугуївської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Харелектромет" сплачений судовий збір у сумі 14878 (чотирнадцять тисяч вісімсот сімдесят вісім) грн. 00 коп.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня її проголошення та з дня отримання копії постанови, у разі проголошення постанови суду, яка містить вступну та резолютивну частини, а також прийняття постанови у письмовому провадженні.

Якщо суб'єкта владних повноважень, у випадках та порядку, передбаченому частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова у повному обсязі виготовлена 17 червня 2016 року.

Суддя Спірідонов М.О.