Справа № 2-а-292/09/2112
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2010-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2010 р.Справа № 2-а-292/09/2112

Категорія:2.19.6Головуючий в 1 інстанції: Прудка Л.Г.
Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1

суддів Домусчі С.Д.

ОСОБА_2

при секретарі Коєвій О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті ОСОБА_2 апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Каланчацькому районі Херсонської області на постанову Каланчацького районного суду Херсонської області від 06 квітня 2009 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до управління Пенсійного фонду України в Каланчацькому районі Херсонської області про стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги «дітям війни», -

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2008 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом про відновлення пропущеного строку для звернення до суду за захистом порушених прав, свобод та інтересів за період з 01 січня 2006 року до 31 грудня 2007 року, зобовязання управління Пенсійного фонду України в Каланчацькому районі Херсонської області нарахувати на її користь недоплачену її як «дитині війни»щомісячну державну соціальну допомогу за 2006-2007 роки в сумі 2733 гривні 30 копійок.

Постановою Каланчацького районного суду Херсонської області від 06 квітня 2009 року позовні вимоги задоволено. Відновлено пропущений строк для звернення до суду за захистом порушених прав, свобод та інтересів за період з 01 січня 2006 року до 31 грудня 2007 року. Зобовязано управління Пенсійного фонду України в Каланчацькому районі Херсонської області провести підвищення пенсії позивачки за 2006-2007 роки відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»від 18.11.2004 року в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Не погоджуючись з постановленим по справі судовим рішенням, управління Пенсійного фонду України в Каланчацькому районі Херсонської області в апеляційній скарзі зазначає, що судом першої інстанції при вирішенні справи порушено матеріальний закон. Так, Законом України «Про Державний бюджет України на 2007 рік»було зупинено на 2007 рік дію статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Рішенням Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року, на яке посилається суд першої інстанції, зупинення дії ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»визнано таким, що не відповідає Конституції України. Однак судом не враховано положення ст. 7 названого Закону, відповідно до яких фінансове забезпечення соціальних гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Проте, Законом України «Про Державний бюджет України на 2007 рік»такі видатки не передбачено. Крім того, апелянт посилається не те, що не врегульований розмір мінімальної пенсії за віком для обчислення підвищень до пенсій особам, яким встановлено статус «дитина війни»як Верховною радою так і Кабінетом Міністрів України, а використовувати Закон України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»від 09.07.2003 року для обчислення підвищення «дітям війни»на думку апелянта неможливо. У звязку з викладеним в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування постанови суду першої інстанції і прийняття нової постанови про відмову у задоволенні позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що позивачка є пенсіонеркою, перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Каланчацькому районі Херсонської області та має статус «дитини війни».

Вирішуючи справу, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з наявності у позивачки права на щомісячне підвищення пенсії на 30 % мінімальної пенсії за віком.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які мають статус «дитини війни», на їх соціальну захищеність шляхом надання пільг і державної соціальної підтримки визначені та закріплені в Законі України «Про соціальний захист дітей війни».

На підставі ст. 6 названого Закону дітям війни пенсії або щомісячне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію закріплених Конституцією України та законами України основних соціальних гарантій, до яких відносяться і пенсії, визначаються Законом України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії».

Відповідно до ст. 17 зазначеного Закону мінімальний розмір пенсії за віком, як основна державна соціальна гарантія, встановлюється законами.

Встановлення розміру мінімальної пенсії за віком Кабінетом Міністрів України суперечить наведеним нормам закону.

На підставі ч. 3 ст. 46 Конституції України пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Із врахуванням наведеної конституційної норми, розмір мінімальної пенсії за віком, з якого має обраховуватися підвищення до пенсії позивачу не може бути нижчим від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Аналогічне положення щодо визначення розміру мінімальної пенсії за віком міститься в ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Будь-якими іншими діючими нормативно-правовими актами розмір мінімальної пенсії за віком не визначається.

На підставі викладеного, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку щодо не взяття до уваги положень ч. 3 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, оскільки наявність такої норми та відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії та права на отримання щомісячного підвищення пенсії виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, як це встановлено ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Таким чином, за конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, при визначенні розміру підвищення до пенсії позивачу підлягають застосуванню ч. 3 ст. 46 Конституції України, ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», ст. 17 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії»і ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Безпідставними є посилання відповідача на відсутність коштів щодо забезпечення виплати зазначеного підвищення пенсії у вказаному розмірі, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобовязань, які встановлені статтею 46 Конституції України та Законом України «Про соціальний захист дітей війни».

Разом з цим, розглянувши справу, суд першої інстанції задовольнив позовні вимоги позивачки, зобовязавши відповідача провести донарахування та виплату державної соціальної допомоги в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком за період з 2006 по 2007 роки.

Проте, п. 17 ст. 77 Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік»зупинено на 2006 рік дію статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Законом України від 19 січня 2006 року № 3367-IV внесені зміни до Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік», відповідно до яких виключено пункт 17 статті 77, а стаття 110 викладена в іншій редакції. Зокрема установлено, що пільги дітям війни, передбачені абзацом сьомим статті 5 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», запроваджуються з 01 січня 2006 року, а статтею 6, - у 2006 році поетапно, за результатами виконання бюджету у першому півріччі, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України за погодженням з Комітетом Верховної Ради України з питань бюджету.

Однак оскільки Кабінетом Міністрів України в 2006 році не визначено порядку виплати надбавки до пенсії дітям війни, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що вимоги позивача, що стосуються 2006 року, підлягають задоволенню.

Крім того, п. 12 ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік»зупинено на 2007 рік дію ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Рішенням Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007 зупинення дії ст. 6 названого Закону на 2007 рік, передбачене п. 12 ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним). При цьому визнані неконституційними положення п. 12 ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік»втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, тобто з 09 липня 2007 року.

Із врахуванням наведених положень чинного законодавства України, а також зазначеного рішення Конституційного Суду України, вимоги позивачки підлягають задоволенню за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року.

Щодо визначення розміру 30% мінімального розміру пенсії судова колегія зазначає наступне.

Згідно ст. 62 Закону України «Про державний бюджет на 2007 рік»від 19 грудня 2006 року прожитковий мінімум на одну особу, яка втратила працездатність встановлюється у розмірі: з 1 січня 380 гривень, з 1 квітня - 387 гривень, з 1 жовтня 395 гривень.

Зазначена стаття була змінена Законом України «Про державний бюджет на 2007 рік» від 15 березня 2007 року та набула чинності з 28 березня 2007 року. Цим Законом прожитковий мінімум для особи, яка втратила працездатність, визначений: з 1 січня 380 гривень, з 1 квітня 406 гривень, з 1 жовтня - 411 гривень. При цьому, вказана стаття була доповнена абзацом, відповідно до якого для визначення мінімального розміру пенсії за віком згідно з абз. 1 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»з 1 квітня та з 1 жовтня 2007 року, застосовується прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, визначений абзацом пятим частини першої цієї статті, збільшений на 1%, що склав відповідно 410, 06 гривень та 415,11 гривень.

Таким чином, розмір 30% мінімального розміру пенсії розраховується так: 410,06 грн. * 30% = 123, 02 грн., а з 01.10.2007 року - 415, 11* 30% = 124, 53 грн.

Оскільки судом першої інстанції при повному встановленні фактичних обставин справи порушено норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, постановлене судове рішення на підставі п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення вимог позивача.

Керуючись ст. ст. 195, 197, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, судова колегія,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Каланчацькому районі Херсонської області - задовольнити частково.

Постанову Каланчацького районного суду Херсонської області від 06 квітня 2009 року скасувати та прийняти нову постанову.

Позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити частково.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України в Каланчацькому районі Херсонської області здійснити перерахунок та забезпечити проведення виплати на користь ОСОБА_3 недоплаченої як «дитині війни»щомісячної державної соціальної допомоги з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, встановленої ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова суду набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена в порядку та в строки визначені діючим законодавством України.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

Суддя: Домусчі С.Д.

Суддя: Єщенко О.В.