Справа № 336/1577/16-а (2-а/336/107/2016
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2016-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Суддя-доповідач - Білак С. В
Головуючий у 1 інстанції - Артемова Л.Г.
ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

22 червня 2016 року справа № 336/1577/16-а (2-а/336/107/2016
Приміщення суду за адресою: м. Дніпропетровськ, проспект імені Газети «Правда», 29

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Білак С.В., суддів: Олефіренко Н.А. Шальєвої В.А. , розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 04 травня 2016 р. у справі №336/1577/16-а (2-а/336/107/2016) за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м.Запоріжжя про зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до Шевченківського районного суду м.Запоріжжя з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м.Запоріжжя, в якому просив зобов'язати відповідача перерахувати йому пенсію за віком відповідно до ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої зарплати працівників зайнятих в галузях економіки України за 3 останні роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком (2012-2014 року), забезпечити її виплату та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що перебував на обліку в Головному Управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області у відповідності до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». З 12 жовтня 2015 року позивач набув право на пенсію за віком у відповідності до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» і 01 листопада 2015 року він звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком згідно ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», однак, відповідачем його було фактично переведено з пенсії, призначеної у відповідності до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», на пенсію за віком у відповідності до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». При цьому, при нарахуванні пенсії за віком було застосовано показник середньої заробітної плати в галузях економіки за 2009 рік.

Постановою Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 13 квітня 2016 р. у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що 01 листопада 2015 року він звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком згідно ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», однак його було фактично переведено з пенсії, призначеної у відповідності до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», на пенсію за віком у відповідності до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та при нарахуванні пенсії за віком було застосовано показник середньої заробітної плати в галузях економіки за 2009 рік.

Перерахунок відповідачем проведений неправомірно, оскільки позивач не звертався до відповідача з заявою про переведення з одного виду пенсії на інший в межах одного Закону, а просив призначити пенсію за іншим Законом.

Зауважив, що йому було призначено пенсію відповідно до Закону України №2262-XII, котрий передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а за призначенням пенсії відповідно до Закону № 1058-ІV він звернувся вперше.

Також зазначив, що після призначення пенсії на за вислугу років він продовжував працювати та сплачував у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 197 КАС України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1, перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м.Запоріжжя та з 05.11.2010 року йому була призначена пенсія за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».

З 12.10.2015 року позивач отримав право на призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та 01.11.2015 року звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком.

З матеріалів справи вбачається, що при розрахунку пенсії позивача за віком було застосовано показник середньої заробітної плати по Україні за 2009 рік.

04.03.2016 року позивач звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м.Запоріжжя з заявою про перерахунок пенсії з урахуванням ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої зарплати працівників зайнятих в галузях економіки України за 3 останні роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком - 2012-2014 року. (а.с.8)

Листом від 09.03.2016 року Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м.Запоріжжя повідомило, що при переведенні з одного виду пенсії на інший був застосований показник середньої заробітної плати в галузях економіки за 2009 рік - 1650,43 грн. відповідно до Постанови КМУ №327 п.1 від 23.04.2012 р., а тому розмір пенсії розрахований вірно у відповідності до вимог чинного законодавства. (а.с.9)

Суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні позовних вимог виходив з того, що відсутні правові підстави для застосування показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих в галузях економіки України за 3 останні роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком, оскільки позивачем було подано заяву про переведення з одного виду пенсії на інший відповідно до ч. 2 ст. 45 Закону №1058.

З наведеними висновками суду першої інстанції колегія суддів не погоджується з огляду на наступне.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.07.2003 року (далі - Закон України №1058-ІV), пенсією є щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім'ї у випадках, визначених цим Законом.

Види пенсійних виплат і соціальних послуг визначені у статті 9 вищезазначеного Закону, зокрема, за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються наступні пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Згідно з ч.1 ст.10 Закону України №1058-ІV, особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 2 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», для окремих категорій громадян законами України можуть встановлюватися умови, норми і порядок їх пенсійного забезпечення, відмінні від загальнообов'язкового державного пенсійного страхування і недержавного пенсійного забезпечення.

Таким законом є, зокрема, Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 9 квітня 1992 року № 2262-XII (далі - Закон України №2262-XII), яким встановлюються умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ та деяких інших осіб.

Статтею 7 Закону України № 2262-XII , передбачено, що військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей, які одночасно мають право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором.

У разі якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до цього Закону та Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", призначається одна пенсія за її вибором. При цьому різниця між розміром пенсії, на який особа має право відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», і розміром пенсії із солідарної системи відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", яка визначається в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, фінансується за рахунок коштів державного бюджету.

Частиною 1 статті 5 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», визначено, що особам, звільненим з військової служби, іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей може призначатися (за їх бажанням) пенсія на умовах і в порядку, передбачених Законом України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування". При цьому для обчислення пенсій враховуються всі види грошового забезпечення, що отримували зазначені особи, які мають право на пенсію за цим Законом, перед звільненням зі служби.

З аналізу положень ст.ст. 2, 9, 10, 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та положень ст.ст.5, 7 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» вбачається, що видами пенсій у системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, один з яких може бути призначено особі, яка має одночасно право на різні види пенсії за її вибором, є пенсія за віком, по інвалідності та у зв'язку з втратою годувальника.

Натомість, обрання особою пенсії за віком замість пенсії за вислугу років, як визначено ч.1 ст.5 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», є призначенням пенсії, а не переведенням з одного виду пенсії на інший.

З огляду на вищевикладене, до даних правовідносин не підлягає застосуванню ч.3 ст.45 Закону України №1058-ІV, відповідно до якої, при переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в ч.1 ст.40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Згідно частини другої статті 40 Закону України №1058-ІV, заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Частиною третьою статті 45 Закону України №1058-ІV встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 Закону № 1058-IV, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що частиною третьою статті 45 Закону №1058-ІV регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом № 1058-ІV, однак у випадку із заявою позивача мало місце призначення іншої пенсії за іншим законом.

Так, ОСОБА_2 було призначено пенсію відповідно до Закону України №2262-XII, котрий передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а за призначенням пенсії відповідно до Закону № 1058-ІV він звернувся вперше.

Крім того, після призначення пенсії за вислугу років позивач продовжував працювати та сплачував у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування.

За наведених обставин колегія суддів вважає безпідставним застосування у спірних правовідносинах частину третю статті 45 Закону № 1058-ІV.

Аналогічна позиція викладена Верховним судом України у постанові від 31.03.2015 року у справі №21-612-а14.

Враховуючи той факт, що позивач жодним із видів загальнопередбаченої пенсії не користувався раніше, то право на пенсію за віком у нього виникло вперше, а тому при визначенні розміру пенсійних виплат слід застосовувати ч.2 ст. 40 Закону України №1058-ІV, тобто при обчисленні пенсії брати розмір середньої заробітної плати (дохід) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії слід застосовувати, виходячи із розміру заробітної плати за 2012-2014 роки, а не застосовувати показники заробітної плати в середньому на одну особу у цілому по Україні в галузях економіки за 2009 рік.

Відповідно до ст.202 КАС України, підставами для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції прийнята з порушенням норм матеріального права, у зв'язку з чим підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України (в редакції чинній на момент прийняття постанови по справі), якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2, згідно квитанції №1592 від 21.03.2016 року, сплатив судовий збір за подання позову до Шевченківського районного суду м.Запоріжжя в розмірі 551,20 грн.

Окрім того, згідно квитанції №2792 від 23.05.2016 року позивач сплатив судовий збір за звернення до суду з апеляційною скаргою у розмірі 606,32 грн.

Оскільки рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, колегія суддів вважає за необхідне стягнути на користь позивача документально підтвердженні судові витрати у розмірі 1 157,52 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м.Запоріжжя.

На підставі викладеного, керуючись статтями 183-2, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Постанову Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 04 травня 2016 р. у справі №336/1577/16-а (2-а/336/107/2016) за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м.Запоріжжя про зобов'язання вчинити певні дії - скасувати.

Адміністративний позов ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м.Запоріжжя про зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м.Запоріжжя перерахувати ОСОБА_2 пенсію за віком призначену відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 01.11.2015 року з урахуванням ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої зарплати працівників зайнятих в галузях економіки України за 3 останні роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією.

Стягнути на користь ОСОБА_2 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 157,52 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м.Запоріжжя.

Постанова набирає законної сили з моменту постановлення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя С.В. Білак

Судді В.А.Шальєва

Н.А.Олефіренко