Справа № 816/4828/15
Суддя: Старостін В.В.
Дата ухвалення: 2016-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2016 р.Справа № 816/4828/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Старостіна В.В.

Суддів: Бегунца А.О. , Рєзнікової С.С.

за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Гадяцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 06.04.2016р. по справі № 816/4828/15

за позовом Товариства з додатковою відповідальністю "Гадяцький елеватор"

до Гадяцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення,

ВСТАНОВИЛА:

28.12.2015 року позивач, Товариство з додатковою відповідальністю "Гадяцький елеватор", звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Гадяцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області в якому просив суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення від 27.08.2015 № НОМЕР_1.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що податкове повідомлення - рішення від 27.08.2015 № НОМЕР_1, винесене на підставі акта перевірки від 14.08.2015 № 157/16-07-22.14/00955650, є необґрунтованим та таким, що прийнято з порушенням норм чинного законодавства України. Також ТДВ "Гадяцький елеватор" зазначає про те, що господарські операції з ПП "Дортехбуд" є реальними, спрямованими на поліпшення благоустрою території на Гадяцькому елеваторі та документально підтверджені.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 06.04.2016 року адміністративний позов Товариства з додатковою відповідальністю "Гадяцький елеватор" до Гадяцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення Гадяцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області від 27.08.2015 № НОМЕР_1.

Відповідач, не погодившись з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказану постанову та прийняти нову, якою відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник відповідача підтримав апеляційну скаргу, просив задовольнити її, посилаючись на доводи та обґрунтування, викладені в апеляційній скарзі.

Представник позивача, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просив залишити без задоволення апеляційну скаргу, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ТДВ "Гадяцький елеватор" () у встановленому законодавством порядку зареєстроване як юридична особа, є платником податку на додану вартість та знаходиться на податковому обліку в Гадяцькій ОДПІ (а.с.219 т.1).

На підставі направлень Гадяцької ОДПІ від 03.08.2015 №43, №44 (а.с.36 т.2), згідно з підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, підпунктом 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, підпунктом 78.1.1 пункту 78.1 статті 78, пунктом 82.2 статті 82 Податкового кодексу, з урахуванням листа Західної ОДПІ м. Харкова про надання податкової інформації субєкта господарювання ПП "Дортехбуд" () щодо підтвердження господарських взаємовідносин з контрагентами за вересень, жовтень 2014 року від 26.02.2015 № 873 /7/20-30-22-04/35477294 (а.с. 41-46 т.2), наказом Гадяцької ОДПІ від 31.07.2015 № 87 "Про проведення позапланової виїзної документальної перевірки" (а.с.35 т.2) посадовими особами Гадяцької ОДПІ проведена документальна виїзна позапланова перевірка ТДВ "Галицький елеватор" з питань дотримання вимог податкового законодавства, своєчасності, достовірності, повноти нарахування податку на додану вартість за період з 01.10.2014 по 03.08.2015 по взаємовідносинах з ПП "Дортехбуд" (), відповідно до затвердженого плану перевірки.

За наслідками проведеної перевірки ТДВ "Гадяцький елеватор" відповідачем складено акт від 14.08.2015 № 157/16-07-22.14/00955650, у якому зафіксовані порушення пункту 44.1 статті 44, пунктів 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, у результаті чого занижено суму податку на додану вартість на суму 186666,67 грн, у тому числі за жовтень 2014 року у сумі 186666,67 грн (а.с.15-32 т.1).

На підставі акта перевірки відповідачем 27.08.2015 прийнято податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1, яким збільшено суму грошового зобовязання позивача за платежем "податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг), 14010100" у загальній сумі 280000,01 грн, у тому числі 186666,67 грн основний платіж, 93333,34 грн штрафні (фінансові) санкції (а.с.14 т.1).

За результатами адміністративного оскарження податкове повідомлення-рішення залишено без змін, а скарги позивача без задоволення (а.с.209-218 т.1).

Позивач не погодився із указаним податковим повідомленням-рішенням та оскаржив його до суду.

Задовольняючи позовні вимоги позивача, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не надав належних доказів правомірності винесення оскаржуваного податкового повідомлення - рішення, оскільки, як вбачається з наявних письмових доказів, факт порушення позивачем вимог податкового законодавства не знайшов свого підтвердження.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України, (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Згідно з пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема з: придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності).

Пунктом 198.2 статті 198 цього Кодексу визначено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

- дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

У пункті 198.6 статті 198 Податкового кодексу України зазначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс) (пункт 201.7 статті 201 Податкового кодексу України).

Податкова накладна відповідно до абзацу першого пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

При цьому законодавцем презумується реальність оподатковуваних операцій та витрат платника податку, достовірність документів податкового обліку.

За змістом наведених норм право платника податків на включення сум ПДВ до податкового кредиту обумовлено юридичним складом, до якого входять такі юридичні факти, як придбання цим платником податків товарів (послуг) або основних фондів, призначених для використання в оподатковуваних операціях, що відповідають цілям його господарської діяльності; підтвердження обліковими, розрахунковими документами, зокрема податковою накладною, виписаною постачальником - платником ПДВ, митною декларацією (іншими подібними документами, перелік яких встановлений пунктом 201.11 статті 201 Податкового кодексу України) суми витрат на придбання товару (послуг) та ПДВ, нарахованого (сплаченого) податку в ціні придбання товару (послуг).

Вищий адміністративний суд України у листі від 02.06.2011 № 742/11/13-11 "Щодо однакового застосування адміністративними судами окремих приписів Податкового кодексу України та Кодексу адміністративного судочинства України" звернув увагу судів на те, що будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

Згідно з частиною другою статті 3 Закону України від 16.07.1999 № 996-XIV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до частини першої статті 9 цього Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Отже, відображення господарської операції у податковому обліку повинно здійснюватись відповідно до її реального економічного змісту на підставі первинних документів бухгалтерського обліку.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (частина друга статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні").

Вказане закріплено також у Положенні про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за № 168/704, згідно з пунктом 2.4 якого первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Таким чином, аналізуючи наведені норми, колегія суддів зазначає, що обов'язковою умовою виникнення у платника права на податковий кредит є реальне здійснення операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в оподатковуваних операціях, а також оформлення зазначених операцій необхідними документами первинного обліку, що містять достовірні відомості про обсяг та зміст господарської операції.

Відповідно до пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну, яка згідно з пунктом 201.6 статті 201 Податкового кодексу України є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Яквбачається з матеріалів справи, під час періоду за який податковим органом проводилась перевірка, між ТДВ "Гадяцький елеватор" та ПП "Дортехбуд" укладено договір підряду в капітальному будівництві №17/06 від 17.06.2014 (а.с.33-37 т.1).

Відповідно до умов пункту 1.1 підрядник (ПП "Дортехбуд") зобовязується на свій ризик виконати за завданням замовника (ТДВ "Гадяцький елеватор") будівельні роботи, повязані з благоустроєм території на Гадяцькому Елеваторі та здати їх замовнику, а замовник зобовязується прийняти та оплатити вказані роботи, у порядку і на умовах цього договору. Пунктом 1.3 договору обумовлено, що роботи, які зобовязується виконати підрядник, конкретний склад та обсяги цих робіт визначаються додатковою угодою (додатковими угодами) до цього договору та договірною ціною, що є невідємним додатком до додаткової угоди, яка (які) укладаються сторонами на окремі етапи (частини) робіт, що є невідємними частинами цього договору. Строки виконання робіт визначаються на підставі календарних графіків виконання будівельно-монтажних робіт, які розробляються підрядником та затверджуються замовником для окремих етапів (частин) робіт і є додатками до додаткових угод на виконання етапу (частини) робіт (пункт 2.1 договору). Договірна ціна робіт визначається окремо для кожного етапу (частини) робіт на підставі розрахунків договірної ціни та локального кошторису, які є додатками до додаткової угоди на виконання етапу (частини) робіт та є невідємними частинами такої додаткової угоди (пункт 3.1 договору). У пункті 5.2.1 договору зазначено, що разом з підписанням додаткової угоди на виконання окремого етапу (частини) робіт сторони погоджують специфікацію (в тому числі ціни) щодо закупівлі будівельних матеріалів, робіт, послуг, необхідних для виконання підрядником відповідного етапу (частини) робіт.

На підтвердження реальності виконання умов договору підряду від 17.06.2014 №17/06 матеріали справи містять наступні бухгалтерські та податкові документи: додаткові угоди №1-№9 на виконання етапу (частини) робіт до договору підряду (а.с.38-46 т.1); локальні кошториси на будівельні роботи № 2-1-1, № 2-1-2, №2-1-3, № 2-1-4 (а.с.47-77 т.1); розрахунки договірної ціни (додаток до додаткових угод) (а.с.78-91 т.1); графіки виконаних робіт до договору підряду в капітальному будівництві №17/06 від 17.06.2014 (а.с.4 т.2); специфікації до додаткових угод (а.с.116-129 т.2); підсумкова відомість ресурсів (а.с.92-119 т.1); акти приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2в (а.с.120-138 т.1); довідки про вартість виконаних будівельних робіт і витрат форми №КБ-3 (а.с.139-148 т.1); акти на закриття прихованих будівельних робіт форми ДБН А.3.1-5:2009 (а.с.174 т.1); загальний журнал будівельних робіт по обєкту "Гадяцький елеватор" (а.с.175-193 т.1); акт приймання-передачі будівельного майданчика (а.с.21 т.2); податкові накладні (а.с.202-208 т.1).

Оплата за виконані підрядні роботи здійснена у безготівковій формі, згідно з платіжними дорученнями №1790 від 02.10.2014, №1791 від 03.10.2014, №1831 від 07.10.2014, №1909 від 16.10.2014, №1979 від 23.10.2014, №1983 від 23.10.2014, №2019 від 28.10.2014, №2030 від 30.10.2014 (а.с.194-200 т.1).

Слід зазначити, що накладні відповідають вимогам оформлення первинних документів бухгалтерської та податкової звітності, а саме: містять адресу місцезнаходження покупця та продавця, одиниці виміру, обсяг, ціну продажу товару.

Наявність у власності позивача майнового комплексу елеватору, що розташований за адресою: вул. Леніна, будинок № 75, м. Гадяч Полтавської області підтверджується витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.68-80 т.2).

Як вбачається з пояснень позивача, що підставою для укладання договору підряду в капітальному будівництві №17/06 послугував незадовільний стан асфальтного (бетонного) покриття території зернового складу та місць роботи з зерном. На підтвердження вказаного надав копію акта Державної інспекції сільського господарства в Полтавській області від 12.11.2012 "Про сертифікацію послуг із зберігання зерна на відповідність існуючим правилам і технічним умовам зберігання зерна та продуктів його переробки в ТДВ "Гадяцький елеватор", у якому зазначено про необхідність відновлення твердого покриття, а місцями проведення ямкового ремонту, відповідно до вимог підпункту 5.2.1 (б) пункту 5.1 Розділу 5 Технічного регламенту зернового складу (а.с.81-84 т.2). З наявної у матеріалах справи копії протоколу загальних зборів учасників ТДВ "Гадяцький елеватор" від 20.06.2013 вбачається, що учасники зборів уповноважили директора ТДВ "Гадяцький елеватор" погодити умови договору підряду для виконання будівельних робіт, укласти від імені товариства відповідний договір, а також інші, повязані з його оформленням та виконанням документи (а.с.130).

Таким чином, колегія суддів, зазначає про наявність обґрунтованих підстав у позивача для укладання договору підряду в капітальному будівництві.

З додаткової угоди № 8 від 17.10.2014 вбачається, що ПП "Дортехбуд" зобовязується виконати будівельні роботи за допомогою субпідрядників, а саме: ТОВ "Олівія Інвест", ТОВ "БК Будресурс", ТОВ "Мелана" (а.с.45).

Залучення субпідрядників з виконання договору підряду в капітальному будівництві №17/06 від 17.06.2014 підтверджується копіями договорів підряду №16 від 14.07.2014, №19/01 від 01.10.2014, №17/06-14 СП від 17.06.2014 (а.с.152-159 т.2).

Слід зазначити, що пунктом 6.1.1 договору підряду в капітальному будівництві №17/06 від 17.06.2014 обумовлене право підрядника залучати за власним вибором і за згодою замовника до виконання певних робіт інших підрядників.

Щодо доводів відповідача на те, що чисельність робітників ПП "Дортехбуд" для виконання робіт є недостатньою, колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме, з додаткової угоди № 8 від 17.10.2014 ТДВ "Гадяцький елеватор" погодило з ПП "Дортехбуд" залучення до виконання будівельних робіт субпідрядників: ТОВ "Олівія Інвест", ТОВ "БК Будресурс" та ТОВ "Мелана", таким чином вказані доводи відхиляються.

Також матеріалами справи підтверджено, що для виконання вимог підпункту 5.4.1 пункту 5.4 та підпункту 5.9.11 пункту 5.9 договору підряду в капітальному будівництві №17/06 від 17.06.2014, сторони листами погодили список працівників, які є представниками ТДВ "Гадяцький елеватор" на обєкті "Гадяцький елеватор", та список робітників ПП "Дортехбуд" та техніки, що залучалась на будівельному майданчику (а.с.29,59,131 т.2).

На виконання вимог підпункту 10.1.1 пункту 10.1 договору підряду в капітальному будівництві №17/06 від 17.06.2014 ПП "Дортехбуд" вів загальний журнал будівельних робіт по обєкту " Гадяцький елеватор", копія якого міститься в матеріалах справи (а.с.175-193 т.1).

Також у матеріалах справи наявна копія журналу реєстрації вступних інструктажів з питань охорони праці працівників сторонніх організацій (а.с.148-151 т.2).

Щодо доводів відповідача, що згідно з поданого ТОВ "БК Будресурс" розрахунку форми №1 ДФ за 3 квартал 2014 року на підприємстві працювало у штаті 6 осіб і з середньою заробітною платою 854,75 грн, за 4 квартал 2014 року 9 осіб і з середньою заробітною платою 1137,04 грн; встановлення фактів формування ТОВ "Олівія Інвест" та ТОВ "Мелана" податкових зобовязань за операціями з підміни товарів свідчить про порушення податкового законодавства та залучення субєкта до схеми формування штучного податкового кредиту, колегія суддів зазначає наступне.

Формування суб'єктом господарювання податкового кредиту не може ставитись у пряму залежність від додержання податкової дисципліни третіми особами, а пов'язане з призначенням придбаних товарів (послуг) для використання у господарській діяльності та наявності податкової накладної (накладних), тому вказані доводи, є безпідставними.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права висловлена в постановах, зокрема від 01.06.2010 у справі № 21-573во10 (реєстраційний номер рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень 10528520), від 31.01.2011 у справі № 21-47а10 (реєстраційний номер рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень 14222198), якщо контрагент не виконав свого зобовязання щодо сплати податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме для цієї особи.

Згідно з ч. 1 ст. 244-2 КАС України, висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Зазначена позиція також узгоджується із практикою Європейського Суду з прав людини. Так, у справі "Булвес" АД проти Болгарії" (заява № 3991/03) Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 22.01.2009 у пункті 71 зазначив, що платник податку не повинен нести відповідальності за наслідки невиконання постачальником його зобов'язань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ другий раз, а також пеню. Такі вимоги стали б надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що при прийнятті оскаржуваного податкового повідомлення-рішення рішення від 27.08.2015 № НОМЕР_1 Гадяцька об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Полтавській області діяла всупереч встановленому законом порядку, необґрунтовано, упереджено, без зясування необхідних обставин, що мали значення для прийняття рішення, без дотримання необхідного балансу між несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів позивача і цілями, на досягнення яких спрямоване ці рішення, чим порушено законні інтереси платника податків.

Суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано задовольнив адміністративний позов.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що постанова Полтавського окружного адміністративного суду від 06.04.2016 року по справі № 816/4828/15 відповідає вимогам ст. 159 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Гадяцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області залишити без задоволення.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 06.04.2016р. по справі № 816/4828/15 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_3
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_4 ОСОБА_5
Повний текст ухвали виготовлений 17.06.2016 р.