Справа № 805/3780/13-а
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2016-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

"08" червня 2016 р. м. Київ К/800/38734/13

К/800/36074/13

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого:Штульман І.В. (доповідач),
суддів:Олексієнка М.М.,
Швеця В.В., -

розглянувши в касаційній інстанції в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в місті Докучаєвську Донецької області, Управління Державної казначейської служби України у місті Докучаєвську Донецької області про визнання дій неправомірними, стягнення ненарахованої та невиплаченої частини щомісячного грошового утримання, за касаційними скаргами ОСОБА_4 та Управління Пенсійного фонду України в місті Докучаєвську Донецької області на постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 21 червня 2013 року, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 22 березня 2013 року звернувся в суд з позовом, у якому просив: визнати неправомірними дії начальника Управління Пенсійного фонду України в місті Докучаєвську Донецької області, що виражені у відмові йому в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання; стягнути з Управління Пенсійного фонду України в місті Докучаєвську Донецької області ненараховану та невиплачену йому частину щомісячного довічного грошового утримання за 2011-2012 роки і січень-березень 2013 року в загальній сумі 109920,35 гривень; зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в місті Докучаєвську Донецької області здійснити з 1 квітня 2013 року перерахунок належного йому щомісячного довічного грошового утримання, виходячи із розміру 90 відсотків заробітної плати працюючого судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, відповідно до вимог статті 129 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року № 2453-VI (далі - Закон № 2453-VI).

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 8 квітня 2013 року залучено до участі у розгляді даної справи в якості другого відповідача - Управління Державної казначейської служби України у місті Докучаєвську Донецької області.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 16 квітня 2013 року визнано поважними причини пропуску ОСОБА_4 строку звернення до суду з цим позовом.

19 квітня 2013 року ОСОБА_4 уточнив позовні вимоги, просив: визнати дії начальника Управління Пенсійного фонду України в місті Докучаєвську Донецької області, що виражені у відмові перерахунку йому щомісячного довічного грошового утримання, неправомірними; стягнути з Управління Пенсійного фонду України в місті Докучаєвську Донецької області ненараховану та невиплачену йому частину щомісячного довічного грошового утримання за 2011-2012 роки і січень-березень 2013 року в загальній сумі 108094,84 гривень; зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в місті Докучаєвську Донецької області здійснити з 1 квітня 2013 року перерахунок належного йому щомісячного довічного грошового утримання, виходячи із розміру 90 відсотків заробітної плати працюючого судді - заступника голови Докучаєвського міського суду Донецької області,

без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 19 квітня 2013 року позовні вимоги задоволено. Визнано неправомірними дії начальника Управління Пенсійного фонду України в місті Докучаєвську Донецької області, що виражені у відмові перерахунку щомісячного довічного грошового утримання позивачеві. Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_4 ненараховану та невиплачену частину щомісячного довічного грошового утримання в загальній сумі 108094,84 гривень. Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в місті Докучаєвську Донецької області здійснити з 1 квітня 2013 року перерахунок позивачеві належного щомісячного довічного грошового утримання, виходячи із розміру 90 відсотків заробітної плати працюючого судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, відповідно до вимог статті 129 Закону № 2453-VI.

Ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 21 червня 2013 року апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в місті Докучаєвську Донецької області задоволено частково. Скасовано постанову Донецького окружного адміністративного суду від 19 квітня 2013 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_4 за період з 1 січня 2011 року по 22 вересня 2012 року і в цій частині позовні вимоги залишено без розгляду.

Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 21 червня 2013 року апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в місті Докучаєвську Донецької області задоволено частково. Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 19 квітня 2013 року скасовано, позовні вимоги задоволено частково. Визнано неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в місті Докучаєвську Донецької області щодо відмови позивачеві у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання з 22 вересня 2012 року у зв'язку із збільшенням розміру заробітної плати працюючого судді відповідно до частини 3 статті 138 Закону № 2453-VI. Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в місті Докучаєвську Донецької області починаючи з 22 вересня 2012 року нараховувати та виплачувати ОСОБА_4 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці згідно вимог статей 129, 138 Закону № 2453-VI, Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 8 липня 2011 року № 3668-VI (далі - Закон № 3668-VI), на підставі довідок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області, але без перевищення десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить Вищий адміністративний суд України скасувати постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 21 червня 2013 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог і прийняти нове рішення.

Управління Пенсійного фонду України в місті Докучаєвську Донецької області у касаційній скарзі, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм права, просить суд касаційної інстанції скасувати постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 21 червня 2013 року і прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Касаційні скарги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Згідно частини 2 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги, але при цьому може встановлювати порушення норм матеріального чи процесуального права, на які не було посилання в касаційній скарзі.

Суди встановили, що ОСОБА_4 з 23 лютого 1994 року по 28 грудня 2010 року працював на посаді судді, остання посада - заступник голови Докучаєвського міського суду Донецької області.

Наказом виконуючого обов'язки голови Докучаєвського міського суду Донецької області від 28 грудня 2010 року № 49-К на підставі постанови Верховної Ради України від 2 грудня 2010 року № 2766-VI заступника голови Докучаєвського міського суду Донецької області ОСОБА_4 звільнено із займаної посади з 28 грудня 2010 року у зв'язку з відставкою відповідно до статті 109 Закону № 2453-VI.

Згідно розрахунку стажу роботи судді, який дає право на відставку та утримання щомісячного (довічного) грошового утримання працюючому судді та судді у відставці, отримання вихідної допомоги, що складений начальником відділу кадрів, усього стаж роботи позивача станом на 28 грудня 2010 року становить 26 років 10 місяців 21 день, стаж роботи суддею станом на 28 грудня 2010 року - 16 років 10 місяців 5 днів.

Як вбачається з листа Управління Пенсійного фонду України в місті Докучаєвську Донецької області від 26 серпня 2011 року за № 157/С-01-01-01, ОСОБА_4 з 29 грудня 2010 року було призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 86 відсотків грошового утримання судді.

Вирішуючи даний спір суд першої інстанції виходив з того, що Управлінням Пенсійного фонду України в місті Докучаєвську Донецької області безпідставно не зараховано позивачеві до стажу роботи судді, який дає право на встановлення щомісячного довічного грошового утримання, половину часу навчання у Харківському юридичному інституті імені Ф.Є. Дзержинського - 1 рік 11 місяців та час служби в лавах Радянської армії - 1 рік 11 місяців 24 дні, з урахуванням чого загальний стаж роботи ОСОБА_4 на посаді судді, що дає право на встановлення щомісячного довічного грошового утримання, перевищує 25 років, а тому позивач має право на призначення щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 90, а не 86, відсотків заробітної плати працюючого судді. Суд першої інстанції визнав неправомірними дії начальника Управління Пенсійного фонду України в місті Докучаєвську Донецької області, що виражені у відмові перерахунку щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_4 Стягнув з Державного бюджету України на користь позивача ненараховану та невиплачену частину щомісячного довічного грошового утримання в загальній сумі 108094,84 гривень (за 2011-2012 роки і січень-березень 2013 року). Зобов'язав Управління Пенсійного фонду України в місті Докучаєвську Донецької області здійснити з 1 квітня 2013 року ОСОБА_4 перерахунок належного щомісячного довічного грошового утримання, виходячи із розміру 90 відсотків заробітної плати працюючого судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, відповідно до вимог статті 129 Закону № 2453-VI.

Суд апеляційної інстанції, приймаючи 21 червня 2013 року оскаржувану постанову, виходив з того, що позивач з 22 вересня 2012 року (позовні вимоги за період з 1 січня 2011 року по 22 вересня 2012 року ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 21 червня 2013 року залишені без розгляду) за нормами Закону № 2453-VI має право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 80, а не 90, відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, з обмеженням максимальним розміром, що не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, так як Закон № 3668-VI до теперішнього часу не визнаний неконституційним та підлягає застосуванню. Апеляційний суд своєю постановою від 21 червня 2013 року апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в місті Докучаєвську Донецької області задовольнив частково. Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 19 квітня 2013 року скасував, позовні вимоги ОСОБА_4 задовольнив частково. Визнав неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в місті Докучаєвську Донецької області щодо відмови позивачеві у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання з 22 вересня 2012 року у зв'язку із збільшенням розміру заробітної плати працюючого судді відповідно до частини 3 статті 138 Закону № 2453-VI. Зобов'язав Управління Пенсійного фонду України в місті Докучаєвську Донецької області починаючи з 22 вересня 2012 року нараховувати та виплачувати ОСОБА_4 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці згідно вимог статей 129, 138 Закону № 2453-VI, Закону № 3668-VI, на підставі довідок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області, але без перевищення десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Частиною 1 статті 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканність суддів гарантуються Конституцією і законами України.

Відповідно до пункту 8 частини 4 статті 47 Закону № 2453-VI незалежність судді забезпечується належним матеріальним та соціальним забезпеченням судді. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України гарантій незалежності судді (частина 6 статті 47 вказаного Закону).

За правилами частини 4 статті 43 Закону України «Про статус суддів» від 15 грудня 1992 року № 2862-XII, чинної на час призначення позивачеві щомісячного довічного грошового утримання, судді, який вийшов у відставку, при наявності відповідного віку і стажу роботи виплачується пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону України «Про державну службу». Судді у відставці, який має стаж роботи на посаді судді не менше 20 років, виплачується за його вибором пенсія або звільнене від сплати податку щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. За кожний повний рік роботи понад 20 років на посаді судді розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж до 90 відсотків заробітку судді без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. Судді у відставці, який має стаж роботи на посаді судді менше 20 років і досяг 55-річного віку (для жінок - 50 років), розмір щомісячного грошового утримання обчислюється пропорційно кількості повних років роботи на посаді судді. При досягненні таким суддею пенсійного віку за ним зберігається право на одержання щомісячного довічного грошового утримання в зазначеному розмірі, або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону України «Про державну службу».

Згідно з частиною 3 статті 138 Закону № 2453-VІ у редакції, чинній до 1 жовтня 2011 року, щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

1 січня 2012 року введено в дію статтю 129 Закону № 2453-VІ, якою по-новому врегульовано питання, пов'язані із суддівською винагородою, та запроваджено поетапне збільшення посадових окладів суддів.

Частиною 3 статті 138 Закону № 2453-VІ у редакції Закону № 3668-VI (набрав чинності з 1 жовтня 2011 року) передбачено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, який працює на відповідній посаді.

У частині 5 вказаної норми Закону визначено, що виплата щомісячного довічного грошового утримання, призначеного відповідно до цієї статті, на період роботи на посадах, які дають право на його призначення або право на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених законами України «Про прокуратуру», «Про наукову і науково-технічну діяльність», «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», припиняється. На цей період призначається і виплачується пенсія відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Максимальний розмір щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Конституційний Суд України Рішенням від 3 червня 2013 року № 3-рп/2013 частину 3, перше, друге, третє речення частини 5 статті 138 Закону № 2453-VI у редакції Закону № 3668-VI визнав такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

У пункті 8 Рішення № 3-рп/2013 визначено, що частина 3 статті 138 Закону № 2453-VІ у редакції Закону № 3668-VІ, яка суперечить Конституції України, не підлягає застосуванню як така, що втратила чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення. Натомість підлягає застосуванню частина 3 статті 138 Закону № 2453-VІ у редакції до змін, внесених Законом № 3668-VІ.

Оскільки за змістом пункту 4 Рішення № 3-рп/2013 воно має преюдиціальне значення при розгляді судами загальної юрисдикції позовів у зв'язку з правовідносинами, що виникли внаслідок дії положень законів України, визнаних неконституційними, то право на одержання щомісячного довічного грошового утримання без обмеження граничного розміру виникає з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Таким чином, з 1 жовтня 2011 року і до ухвалення Конституційним Судом України Рішення № 3-рп/2013 правовідносини щодо визначення розміру щомісячного довічного грошового утримання регулювалися статтею 138 Закону № 2453-VІ у редакції Закону № 3668-VI, а після ухвалення Рішення № 3-рп/2013 - частина 3 статті 138 Закону № 2453-VІ у редакції Закону № 3668-VІ не підлягає застосуванню як така, що втратила чинність Натомість підлягає застосуванню частина 3 статті 138 Закону № 2453-VІ у редакції до змін, внесених Законом № 3668-VІ, а саме: «щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання».

Донецький апеляційний адміністративний суд, перевіривши доводи наведені у апеляційній скарзі Управління Пенсійного фонду України в місті Докучаєвську Донецької області, прийняв постанову 21 червня 2013 року - після ухвалення Рішення № 3-рп/2013, однак при цьому у постанові зазначає, що Закон № 3668-VI до теперішнього часу не визнаний неконституційним та підлягає застосуванню до спірних правовідносин, і не враховує положень вказаного Рішення Конституційного Суду України, що впливає на правильність вирішення справи, так як суд апеляційної інстанції оскаржуваною постановою від 21 червня 2013 року встановив тільки початкову дату (22 вересня 2012 року) з якої Управління Пенсійного фонду України в місті Докучаєвську Донецької області повинне нараховувати та виплачувати позивачеві щомісячне довічне грошове утримання на визначених вище умовах, які, у свою чергу, з 3 червня 2013 року змінилися.

Крім того, переглядаючи постанову Донецького окружного адміністративного суду від 19 квітня 2013 року апеляційний суд залишив поза увагою доводи, викладені судом першої інстанції, про те, що Управлінням Пенсійного фонду України в місті Докучаєвську Донецької області неправомірно було призначено ОСОБА_4 щомісячне довічне грошове утримання у розмірі 86, а не 90, відсотків заробітної плати працюючого судді, безпідставно не зарахувавши позивачеві до стажу роботи судді, який дає право на встановлення щомісячного довічного грошового утримання, половину часу навчання у Харківському юридичному інституті імені Ф.Є. Дзержинського - 1 рік 11 місяців та час служби в лавах Радянської армії - 1 рік 11 місяців 24 дні, з урахуванням чого загальний стаж роботи ОСОБА_4 на посаді судді, що дає право на встановлення щомісячного довічного грошового утримання, перевищує 25 років, що дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання саме у розмірі 90, а не 86, відсотків заробітної плати працюючого судді. Щодо зазначеного постанова Донецького апеляційного адміністративного суду від 21 червня 2013 року не містить жодних висновків.

Разом з тим вбачається, що судом апеляційної інстанції було розглянуто апеляційну скаргу на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 19 квітня 2013 року, подану Управлінням Пенсійного фонду України в місті Докучаєвську Донецької області, яку оскаржуваною постановою від 21 червня 2013 року задоволено частково, при цьому матеріали даної справи містять апеляційну скаргу на постанову суду першої інстанції від 19 квітня 2013 року не тільки Управління Пенсійного фонду України в місті Докучаєвську Донецької області, а й Управління Державної казначейської служби України у місті Докучаєвську Донецької області, за якою також було відкрито апеляційне провадження (ухвала про відкриття апеляційного провадження від 20 травня 2013 року (а.с. 100)), однак матеріали цієї справи не містять відомостей про розгляд апеляційним судом апеляційної скарги Управління Державної казначейської служби України у місті Докучаєвську Донецької області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 19 квітня 2013 року.

Згідно вимог статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

З урахуванням наведеного та положень статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України дійшла висновку, що касаційні скарги ОСОБА_4 і Управління Пенсійного фонду України в місті Докучаєвську Донецької області підлягають задоволенню частково, а постанова Донецького апеляційного адміністративного суду від 21 червня 2013 року підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційні скарги ОСОБА_4 та Управління Пенсійного фонду України в місті Докучаєвську Донецької області - задовольнити частково.

Постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 21 червня 2013 року - скасувати, а справу за позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в місті Докучаєвську Донецької області, Управління Державної казначейської служби України у місті Докучаєвську Донецької області про визнання дій неправомірними, стягнення ненарахованої та невиплаченої частини щомісячного грошового утримання - направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і оскарженню не підлягає.

Головуючий: Штульман І.В.

Судді: Олексієнко М.М.

Швець В.В.