Справа № 810/1645/16
Суддя: Панова Г. В.
Дата ухвалення: 2016-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2016 року м.Київ 810/1645/16

Київський окружний адміністративний суд у складі: головуючого - судді Панової Г.В., за участю секретаря судового засідання: Волощук Л.В., представників сторін:

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2,

від відповідача - 1 - Дорошенко М.М.,

від відповідача - 2 - не з'явились,

від третьої особи - не з'явились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції в Київській області,

Атестаційної комісії Головного управління Національної поліції в Київській області

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Рокитнянський відділ поліції Національної поліції Київської області

про про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі та зобов'язати вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовом до Головного управління Національної поліції в Київській області (далі - відповідач - 1) про (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 03.06.2016):

- визнання результатів тестування та атестування (висновок атестаційної комісії), що містяться в Атестаційному листі такими, що прийняті з порушенням діючого законодавства та такими, що прийняті з порушенням діючого законодавства та такими, що не відповідають дійсності,

- визнання ОСОБА_1 таким, що займаній посаді відповідає, та таким, що не не підлягав звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність,

- визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Національної поліції України в Київській області від 11.03.2016 № 108 о/с, відповідно до якого старшого сержанта поліції ОСОБА_1, поліцейського Рокитнянського відділу поліції звільнено із займаної посади;

- поновлення старшого сержанта поліції ОСОБА_1 на посаді поліцейського Рокитнянського відділу поліції;

- стягнення з Головного управління Національної поліції України в Київській області на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 11.03.2016 до дня поновлення на посаді.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що наказом Головного управління Національної поліції в Київській області від 11.03.2016 за наслідками проведеної атестації його було звільнено зі служби в поліції з підстав, визначених пунктом 5 частини 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" (через службову невідповідність).

Звільнення з зазначених підстав позивач вважає протиправним, оскільки його атестування було проведено з грубим порушенням вимог Інструкції про проведення атестування поліцейських, затвердженої наказом МВС України від 17 листопада 2015 року №1465 та Закону України "Про Національну поліцію".

Позивач стверджує, що атестаційна комісія під час проведення співбесіди не з'ясовувала відповідність його особи критеріям, встановленим пунктом 6 Розділу ІV Інструкції про проведення атестування поліцейських.

При прийнятті висновку про службову невідповідність атестаційна комісія матеріали розглянула поверхнево та упереджено, не врахувала, що він характеризується виключно з позитивного боку, має високі показники службової діяльності, належний рівень фізичної підготовки та неодноразово був нагороджений за високі показники у роботі та не мав жодного дисциплінарного стягнення. Зауважив, що під час проведення співбесіди комісією не було поставлено жодного запитання, які б мали визначити його готовність бути відвертим, благонадійним, готовим прийняти нові цінності та принципи нової поліції, приступити до роботи/служби в умовах надмірних навантажень і перенавантажень нервової системи та ефективно себе проявити у повсякденній службовій діяльності.

Крім того, позивач наголошував, що рішення атестаційної комісії викладене в протоколі засідання атестаційної комісії відносно його звільнення з займаної посади є протиправним, оскільки було прийнято без дотримання встановленого законодавством порядку та неповним кількісним складом комісії, що в свою чергу призвело до порушення принципів об'єктивності та неупередженні з'ясування його відповідності займаній посаді.

Позивач також вважає, що атестація його як працівника поліції призначена за відсутності правових підстав, які визначені чинним законодавством, оскільки він був прийнятий на роботу в поліцію як особа, яка виявила бажання проходити службу в поліції без проведення будь-якого конкурсу.

Підсумовуючи викладене, позивач зауважив, що членами атестаційної комісії під час проведення його атестації було грубо та умисно порушено принципи об'єктивності, обґрунтованості та комплексності атестування працівників поліції, не враховано визначені Інструкцією про проведення атестування поліцейських критерії, об'єктивні обставини та чинники його попередніх характеристик по службі, професійного рівня, а також показників та результатів у роботі.

Вказані обставини, на думку позивача, призвели до прийняття незаконного рішення та порушення його законних прав та інтересів.

Відповідач - 1 адміністративного позову не визнав, надав суду письмові заперечення, відповідно до змісту яких просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування доводів заперечень зазначив, що позивач був звільнений зі служби в поліції через службову невідповідність правомірно, оскільки за результатами атестації атестаційна комісія дійшла висновку про невідповідність позивача займаній посаді.

Ухвалами Київського окружного адміністративного суду від 01.04.2016 відкрито провадження в адміністративній справі, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

У судовому засіданні 20.04.2016 суд протокольною ухвалою залучив до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Рокитнянський відділ поліції Національної поліції Київської області (далі - третя особа).

03.06.2015 суд протокольною ухвалою задовольнив клопотання представника позивача та залучив до участі у справі в якості другого відповідача Атестаційну комісію Головного управління Національної поліції в Київській області (далі - відповідач - 2).

Крім того, у судовому засіданні 03.06.2016 представник позивача надав суду заяву про збільшення (уточнення) позовних вимог, яка було прийнята судом до розглягляду.

У судове засідання призначене на 15.06.2016 з'явились позивач та його уповноважений представник, які підтримали доводи викладені в позовній заяві та додаткових поясненнях та просили суд позов задовольнити.

Представник відповідача - 1 у судовому засіданні надав пояснення аналогічні викладеним у письмових запереченнях на адміністративний позов.

Відповідач - 2 та третя особа явку уповноважених представників до суду не забезпечили та будь яких заяв чи клопотань, а також заперечень на адміністративний позов до суду не надали. Разом з тим, як вбачається з наявних у справі доказів, про дату, час та місце судового розгляду справи Атестаційна комісія Головного управління Національної поліції в Київській області та Рокитнянський відділ поліції Національної поліції Київської області були повідомлені належним чином та у передбачений законодавством строк.

При цьому, до початку судового розгляду від представника Рокитнянського відділу поліції Національної поліції Київської області через канцелярію суду надійшли письмові пояснення щодо предмету адміністративного позову.

З огляду на зазначене та керуючись приписами статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України суд протокольною ухвалою вирішив розгляд справи здійснювати за даною явкою.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, а також представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з таких підстав.

ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ з лютого 2009 року, перебуваючи на різних посадах та підрозділах в органах МВС України.

07.11.2015 відповідно до наказу Головного управління Національної поліції у Київській області від 07.11.2015 № 1 о/с "По особовому складу" ОСОБА_1 був прийнятий на службу в Національну поліцію України на посаду поліцейського з присвоєнням в порядку переатестування спеціального звання старший сержант міліції.

23.11.2015 Головним управлінням Національної поліції в Київській області прийнято наказ № 16 про проведення атестування поліцейських Головного управління Національної поліції в Київській області та створення атестаційних комісій згідно з додатками 1-4 до наказу.

Цим же наказом управлінню кадрового забезпечення ГУ НП в Київській області доручено скласти списки поліцейських, які підлягають атестуванню; скласти атестаційні листи на поліцейських.

Згідно з протоколом засідання № 28-12/05 від 24.12.2015 атестаційною комісією ГУ НП у Київській області № 5 позивача було включено до переліку осіб, які мали проходити співбесіду 28.12.2015.

28.12.2016 атестаційна комісія за результатами розгляду матеріалів, проведеної співбесіди та обговорення більшістю голосів прийняла рішення, оформлене протоколом, про невідповідність ОСОБА_1 займаній посаді та його звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність.

Не погоджуючись з зазначеними висновками атестаційної комісії Київської області, позивач звернувся зі скаргою до апеляційної комісії північного регіону.

Згідно з даними протоколу ОП № 26-02/01-10 апеляційною атестаційною комісією північного регіону 26.02.2016 було вивчено скаргу, а також матеріали поліцейського ОСОБА_1 та встановлено, що скарга розгляду не підлягає, оскільки останнім не набрано 60 і більше балів за професійний тест та тест на загальні здібності та навички.

Наказом Головного управління Національної поліції в Київській області від 11.03.2016 № 108 о/с ОСОБА_1 відповідно до пункту 5 частини 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" звільнено зі служби в поліції (через службову невідповідність).

Підставою для звільнення слугував атестаційний лист ОСОБА_1 від 28.12.2015 з висновками атестаційної комісії.

Не погоджуючись з висновком атестаційної комісії щодо невідповідності займаній посаді та наказом про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає про таке.

2 липня 2015 року Верховна Рада України прийняла Закон України "Про Національну поліцію" (далі Закон № 580-VІІІ), який набрав чинності 7 листопада 2015 року.

Відповідно до частини 1 статті 17 Закону № 580-VІІІ поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Частиною 1 статті 48 Закону № 580-VІІІ визначено, що призначення та звільнення з посад поліцейських здійснюється наказами посадових осіб, зазначених у статті 47 цього Закону.

Пунктом 9 Розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 580-VІІІ передбачено, що працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції.

Таким чином, працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою або шляхом проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції та лише за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним Законом № 580-VІІІ.

Як вже зазначалось, ОСОБА_1 був прийнятий на службу в поліцію на посаду поліцейського Рокитнянського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області з присвоєнням в порядку переатестування спеціального звання старший сержант поліції на підставі його заяви від 07.11.2015.

Таким чином, судом встановлено, що позивач прийнятий на службу до поліції на умовах, визначених пунктом 9 Розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 580-VІІІ шляхом видання наказу № 1 о/с від 07.11.2015 про призначення за його згодою. При цьому, суд звертає увагу, що зазначеним наказом було вирішено питання щодо відповідності особи позивача вимогам поліцейського (які передбачені в Законі № 580-VІІІ).

Статтею 58 Закону № 580-VІІІ передбачено, що призначення на посаду поліцейського здійснюється безстроково (до виходу на пенсію або у відставку), за умови успішного виконання службових обов'язків.

Разом з цим, судом встановлено, що наказ ГУ НП в Київській області від 7 листопада 2015 року № 1 о/с не містить жодних застережень про тимчасовість призначення ОСОБА_1 на відповідну посаду. З огляду на зазначене, судом не приймаються до уваги доводи відповідача відносно того, що позивач був прийнятий на службу за окремим порядком та призначений на посаду тимчасового штату. Вказані твердження відповідача є безпідставними та необґрунтованими, а також такими, що не відповідають дійсним обставинам справи.

Суд також звертає увагу, що пунктом 9 Розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 580-VІІІ не передбачено процедури переатестування колишніх працівників міліції на предмет відповідності посаді як під час прийняття, так і після такого прийняття під час подальшого проходження служби в поліції.

Тобто, з наведеного вбачається, що позивач наказом ГУ НП в Київській області від 07.11.2015 № 1 о/с був призначений на посаду поліцейського безстроково та атестації на предмет відповідності посаді не підлягав.

У свою чергу, суд вважає за необхідне зазначити, що згідно з вимогами статті 57 Закону № 580-VІІІ атестування поліцейських проводиться з метою оцінки їхніх ділових, професійних, особистих якостей, освітнього та кваліфікаційного рівнів, фізичної підготовки на підставі глибокого і всебічного вивчення, визначення відповідності посадам, а також перспектив їхньої службової кар'єри при призначенні на вищу посаду, якщо заміщення цієї посади здійснюється без проведення конкурсу або для вирішення питання про переміщення на нижчу посаду через службову невідповідність, або в разі вирішення питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність.

При цьому, вказані підстави для проведення атестування є вичерпними.

Поряд із Законом України "Про Національну поліцію" правові, організаційні та фінансові засади функціонування системи професійного розвитку працівників визначаються також положеннями Законом України від 12.01.2012 № 4312-VI "Про професійний розвиток працівників".

Так, статтею 1 цього Закону визначено, що атестація працівників - процедура оцінки професійного рівня працівників кваліфікаційним вимогам і посадовим обов'язкам, проведення оцінки їх професійного рівня.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України від 12.01.2012 № 4312-VI "Про професійний розвиток працівників" атестації не підлягають працівники, які відпрацювали на відповідній посаді менше одного року.

Положеннями частин першої та третьої статті 13 Закону України "Про професійний розвиток працівників" передбачено, що атестаційна комісія приймає рішення про відповідність або невідповідність працівника займаній посаді або виконуваній роботі.

В разі прийняття рішення про невідповідність працівника займаній посаді або виконуваній роботі комісія може рекомендувати роботодавцеві перевести працівника за його згодою на іншу посаду чи роботу, що відповідає його професійному рівню, або направити на навчання з подальшою (не пізніше ніж через рік) повторною атестацією. Рекомендації комісії з відповідним обґрунтуванням доводяться до відома працівника у письмовій формі.

Отже, з наведеного вбачається, що метою проведення атестування з будь-яких зазначених у статті 57 Закону № 580-VІІІ підстав є вирішення можливості в той чи інший спосіб залишення особи на службі і, як крайній захід, пропозиція щодо звільнення зі служби у зв'язку зі службовою невідповідністю виходячи з професійних, моральних і особистих якостей.

При цьому, кожна з цих трьох підстав для проведення атестування повинна бути зв'язана з певними передумовами, зокрема, атестування яке призначається для вирішення питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність повинне бути зумовлене існуванням реальних підстав до звільнення, як то неналежне виконання службових обов'язків, порушення установленого чинним законодавством порядку і правил несення служби тощо.

У свою чергу, судом встановлено, що наказ ГУ НП в Київській області від 23.11.2015 № 16 "Про проведення атестування та створення атестаційний комісій" не містить посилань на підстави для атестування поліцейських, передбачених частиною 2 статті 57 Закону № 580-VІІІ.

Проте, як вбачається з заперечень Головного управління Національної поліції в Київській області атестування позивача було проведено в порядку атестації усіх поліцейських ГУ НП в Київській області з метою оцінки їх ділових, професійних, особистих якостей, освітнього та кваліфікаційного рівнів, фізичної підготовки на підставі глибокого і всебічного вивчення, визначення відповідності посадам, а також перспектив їхньої службової кар'єри, що відповідає частині 1 статті 57 Закону № 580-VІІІ.

Такі підстави для призначення атестування суд оцінює критично, оскільки мета атестування, закріплена у частині першій згаданої статті, не утворює самостійної підстави для проведення атестування і перебуває у системному взаємозв'язку з вичерпними підставами, визначеними частиною другою статті 57 Закону № 580-VІІІ.

Суд зауважує, що Закон № 580-VІІІ не передбачає проведення атестування без настання обставин, визначених частиною 2 статті 57 Закону № 580-VІІІ.

Отже, відповідач необґрунтовано розцінив закріплену у частині 1 статті 57 Закону № 580-VІІІ мету атестування як самостійну та достатню підставу для проведення атестування поліцейських, серед яких був і позивач, з ціллю визначення можливості їх звільнення через службову невідповідність, в той час як конкретні передумови (порушення порядку і правил несення служби тощо) для призначення атестування були відсутні та в ході судового розгляду справи відповідачем у такому контексті не доведені.

Крім того, суд також зветає увгу, що поняття "службова невідповідність" і звільнення за цією підставою є більш широким і таким, що охоплюється поняттям "звільнення у порядку дисциплінарного стягнення".

Аналогічна правова позиція розкрита у постанові Верховного Суду України від 11.03.2014 № 21-13а14, яка в силу положень статті 2442 Кодексу адміністративного судочинства України, яка має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні норм права.

Разом з цим, судом встановлено, що питання про притягнення позивача до відповідальності в межах дисциплінарної процедури відповідачем не вирішувалось.

За вказаних обставин, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 було протиправно та безпідставно включено до списку поліцейських, які підлягають атестуванню.

Разом з цим, порядок проведення атестування поліцейських визначено Інструкцією, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ від 17.11.2015 №1465, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 18.11.2015 за №1445/27890 (далі - Інструкція № 1465).

Пунктом 2 розділу І Інструкції № 1465 передбачено, що керівники всіх рівнів зобов'язані забезпечити атестування на високому організаційному та правовому рівні з додержанням принципу відкритості (крім випадків, установлених законом) та об'єктивності в оцінці службової діяльності поліцейських, які атестуються.

Згідно з пунктом 11 розділу IV Інструкції № 1465 атестаційна комісія при прийнятті рішення розглядає атестаційний лист та інші матеріали, які були зібрані на поліцейського, який проходить атестування.

Відповідно до пункту 3 розділу IV Інструкції № 1465 атестаційні листи на поліцейських складають безпосередні керівники.

Прямі керівники зобов'язані всебічно розглянути зміст атестаційного листа, з'ясувати відповідність викладених у ньому даних дійсному стану справ у службовій діяльності поліцейського, який атестується, та внести до відповідного розділу атестаційного листа один з таких висновків: 1) займаній посаді відповідає; 2) займаній посаді відповідає, заслуговує призначення на вищу посаду; 3) займаній посаді не відповідає, підлягає переміщенню на нижчу посаду через службову невідповідність; 4) займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність.

Атестаційний лист після розгляду прямими керівниками передається на розгляд до атестаційної комісії.

Відповідно до пунктів 10, 11, 12 Розділу ІV Інструкції № 1465 з метою визначення теоретичної та практичної підготовленості, компетентності, здатності якісно та ефективно реалізовувати на службі свої потенційні можливості атестаційна комісія проводить тестування поліцейського, який проходить атестування.

За результатами проведеного тестування атестаційна комісія встановлює мінімальний бал, що становить 25 балів за тестом на знання законодавчої бази (далі - професійний тест), та 25 балів за тестом на загальні здібності та навички, який в обов'язковому порядку ураховується атестаційною комісією при прийнятті рішення, визначеного пунктом 15 цього розділу.

За рішенням атестаційної комісії поліцейські, які проходять атестування, проходять співбесіду з відповідною атестаційною комісією.

Атестаційна комісія за підписом голови має право робити відповідно до законодавства запити про надання необхідних матеріалів і документів, що стосуються службової діяльності поліцейського, який атестується.

Пунктом 15 Розділу ІV Інструкції № 1465 передбачено, що атестаційні комісії на підставі всебічного розгляду всіх матеріалів, які були зібрані на поліцейського, під час проведення атестування шляхом відкритого голосування приймають один з таких висновків: 1) займаній посаді відповідає; 2) займаній посаді відповідає, заслуговує призначення на вищу посаду; 3) займаній посаді не відповідає, підлягає переміщенню на нижчу посаду через службову невідповідність; 4) займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність.

При цьому, відповідно до пункту 16 Розділу ІV Інструкції №1465 атестаційні комісії при прийнятті рішень стосовно поліцейського повинні враховувати такі критерії: 1) повноту виконання функціональних обов'язків (посадових інструкцій); 2) показники службової діяльності; 3) рівень теоретичних знань та професійних якостей; 4) оцінки з професійної і фізичної підготовки; 5) наявність заохочень; 6) наявність дисциплінарних стягнень; 7) результати тестування; 8) результати тестування на поліграфі (у разі проходження).

Зміст викладених положень Інструкції № 1465 свідчить, що атестування поліцейських включає два етапи: тестування та співбесіду.

Тестування передбачає професійний тест (тест на знання законодавчої бази) та тест на загальні здібності та навички.

Інструкція № 1465 не містить конкретного порядку проведення співбесіди, у той же час, виходячи з її змісту та мети атестування можна стверджувати, що під час співбесіди Атестаційна комісія повинна розглянути атестаційний лист та інші матеріали, які були зібрані на поліцейського; оцінити ділові, професійні, особисті якості поліцейського, його освітній та кваліфікаційний рівень, а також з'ясувати відповідність особи поліцейського критеріям, визначеним пунктом 16 Розділу ІV Інструкції №1465, для чого поліцейському, який проходить атестування, можуть ставитись питання.

Згідно з пунктами 20-23 Інструкції усі рішення атестаційної комісії оформлюються протоколом. У протоколі зазначаються дата і місце прийняття рішення, склад комісії, питання, що розглядалися, та прийняте рішення. У протоколі за результатами атестування серед іншого зазначається один із висновків, зазначених у пункті 15 цього розділу. Протоколи засідань атестаційної комісії підписуються головою, секретарем, присутніми на її засіданні членами комісії.

Судом встановлено, що 28.12.2015 Атестаційною комісією № 5 ГУ НП в Київській області у складі трьох осіб було проведено співбесіду з ОСОБА_1, результати якої оформлені протоколом.

Зі змісту даного протоколу вбачається, що членами атестаційної комісії під час проведення атестування позивача було досліджено наступні документи:

- атестаційний лист;

- декларацію про доходи;

- послужний список;

- інформаційну довідку;

- висновок про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 5 Закону України "Про очищення влади";

- інформацію з відкритих джерел.

Згідно з даними цього протоколу членами атестаційної комісії позивачу були поставлені питання, які стосувались професійної діяльності поліцейського та мотивації щодо подальшого проходження служби в Національній поліції та інше. Разом з тим, переліку таких питань та відповідей на них вказаний протокол не містить.

За результатом розгляду матеріалів, проведеної співбесіди та обговорення атестаційна комісія прийняла рішення, що ОСОБА_1 займаній посаді не відповідає та підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність.

При цьому, жодних відомостей про те, яким саме вимогам, що пред'являються до особи, яка перебуває на посаді, яку обіймав позивач, він не відповідає, у чому саме проявляється така невідповідність протокол засідання атестаційної комісії та висновок (рішення) комісії не містять.

Натомість, як вбачається з атестаційного листа, складеного начальником ізолятора тимчасового тримання Рокитнянського відділу поліції ГУ НП в Київській області від 28.12.2015, ОСОБА_1 за період служби зарекомендував себе позитивно, як грамотний та дисциплінований працівник. До виконання службових обов'язків ставиться сумлінно та відповідально. Здатний працювати над усуненням особистісних недоліків, користується авторитетом у колективі на серед населення. Працює над вдосконаленням службової діяльності. Відзначається витримкою та цілеспрямованістю. Вміло розподіляє свій робочий час, на зауваження реагує належним чином та працює над усуненням виявлених недоліків.

Відповідно до змісту наявної в матеріалах справи характеристики-клопотання наданої начальником Рокитнянського ВП ГУ НП в Київській області майором поліції також відмічено достатній рівень професійності позивача. Зазначено, що ОСОБА_1 до виконання службових обов'язків ставиться відповідально. Нормативні документи, що регламентують діяльність органів внутрішніх справ і служби знає добре та керується ними у повсякденній практичній діяльності. Користується авторитетом у з громадян та підлеглих по службі. Простійно працює над підвищенням професійної майстерності. При вирішенні службових питань не рахується з особистим часом, спроможний виділити головне в роботі. Готовий працювати у складних умовах, поступаючись особистим інтересам.

Аналогічні професійні якості позивача зазначені також начальником Рокитнянського відділення поліції Миронівського відділу поліції ГУНП в Київській області підполковника поліції поліції в характеристиці-клопотанні. Майором поліції також вказано про сміливість, рішучість, організованість позивача та його прагнення до постійного підвищення свого професійного та культурного рівня. Добре володіє табельною вогнепальною зброєю, здатний переносити психофізичні навантаження та труднощі по службі.

З наданих представником третьої особи до суду письмових пояснень вбачається, що за час проходження служби ОСОБА_1 зарекомендував себе позитивно, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, сумлінно ставився до виконання покладених на нього службових обов'язав, розпочату справу доводив до логічного завершення. Брав активну участь у житті відділення. Порушень у службовій дисципліні не допускав. За характером спокійний та врівноважений.

Отже, з атестаційного листа та інших матеріалів, судом встановлено, що позивач характеризується виключно позитивно, безпосередні начальники позивача вважають його таким, що відповідає займаній посаді.

Крім того, з наявних в матеріалах справи доказів, які були предметом дослідження атестаційної комісії слідує, що позивач характеризується як старанний, висококваліфікований працівник. За високі показники в роботі неодноразово був нагороджений.

Судом також встановлено, що до дисциплінарної відповідальності позивач за всі 7 років служби в органах МВС України жодного разу не притягувався.

Вказані матеріали не дають підстав для висновку, що позивач має незадовільні показники з критеріїв, встановлених пунктом 16 Розділу ІV Інструкції № 1465, а саме, що позивач не належним чином виконує свої посадові обов'язки, має низькі результати службової діяльності, недостатній рівень теоретичних знань та професійних якостей, незадовільну фізичну підготовку.

Судом встановлено, що жодних інших документів (заяви чи скарги на дії позивача, акти службових розслідувань, відомості про притягнення до дисциплінарної відповідальності тощо) атестаційна комісія не досліджувала.

Разом з цим, суд зауважує, що протокол засідання атестаційної комісії та висновок (рішення) не містять жодних мотивів чи обґрунтувань, які покладено в основу висновку комісії про службову невідповідність позивача.

Суд також зазначає, що згідно з даними довідки про результати перевірки, передбаченої Законом України "Про очищення влади", вартість майна, указаного позивачем в Декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2014 рік, набутого ним за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону України "Про очищення влади", відповідає наявній податковій інформації про доходи, які отримані із законних джерел. Наведене також підтверджується висновком Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області, у якому зазначено, що ОСОБА_1 у декларації про майно, доходи, витрати і зобовязання фінансового характеру за 2014 рік вказано достовірні відомості.

Щодо доводів відповідача про те, що за результатом тестування, який в обов'язковому порядку ураховується атестаційною комісією при прийнятті рішення, позивач не набрав мінімальної кількості балів встановленої законодавством, суд зазначає, що вони не приймаються судом до уваги, оскільки відповідно до приписів пункту 16 Розділу ІV Інструкції № 1465 результати тестування є лише одним з восьми критеріїв, які, зокрема, повинні враховуватись атестаційною комісією при прийнятті рішень стосовно поліцейського в сукупності та взаємозв'язку.

Таким чином, з наведеного вбачається, що ненабрання поліцейським під час проведення тестування мінімальної кількості балів передбаченої законодавством не є належною та достатньою підставою для висновку про невідповідність цієї особи займаній посаді.

При цьому, суд також враховує і ту обставину, що відомості з результатами тестування ОСОБА_1 представник відповідача - 1 надати суду не зміг та пояснив, що на даний час такі відомості відсутні.

У свою чергу, суд звертає увагу, що відсутність таких даних є грубим порушенням вимог пункту 19 Розділу V Інструкції № 1465, яким встановлено, що результати тестування зберігаються в електронному вигляді на сервері МВС чи Національної поліції України.

Разом з цим, суд наголошує, що відповідно до вимог Інструкції № 1465 атестаційна комісія приймає висновок на підставі всебічного розгляду матеріалів, які були зібрані на поліцейського, під час проведення атестування.

Крім того, законодавцем встановлено обов'язок атестаційної комісії враховувати всі критерії у сукупності, які визначені пунктом 16 Інструкції № 1465.

Судом також встановлено, що інформації з відкритих джерел, посилання на які міститься у протоколі, відповідачами не надано.

При цьому, суд звертає увагу, що процедура проведення співбесіди, як етапу атестування, повинна бути достатньо прозорою з тим, щоб і сама особа, яка проходить співбесіду, керівники органів поліції, які реалізовують її результати та суд, перевіряючи законність проведеного атестування, могли з'ясувати фактичні підстави, покладені в основу прийнятого атестаційною комісією рішення.

Оскільки негативне рішення атестаційної комісії тягне за собою правові наслідки у вигляді звільнення особи зі служби через службову невідповідність, таке рішення, незалежно від форми його оформлення (протокол, окремий акт), повинно бути мотивованим, детальним і повним, відображати усі суттєві обставини, що мали вплив на його прийняття.

Принцип обґрунтованості рішення суб'єкта владних повноважень має на увазі, що рішенням повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов'язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

В Рішенні від 10 лютого 2010 року у справі "Серявін та інші проти України" Європейський суд з прав людини вказав, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

У Рішенні від 27 вересня 2010 року по справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" зазначено, що ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

Проте з наявних у справі доказів, неможливо встановити, яким саме критеріям не відповідав позивач, що в сукупності призвело до прийняття рішення про службову невідповідність.

При цьому, суд звертає увагу, що з метою з'ясування всіх обставин у справі та встановлення об'єктивної істини, судом було викликано в якості свідків для надання пояснень членів Атестаційної комісії № 5, якими було проведено атестування позивача та прийнято рішення про його невідповідність займаній посаді. Водночас, вказані особи до суду не з'явились та пояснень відносно порядку проведення атестування позивача та критеріїв, які при цьому враховувалися, а також щодо процедури проведення з позивачем співбесіди не надали.

У той же час, вивчені судом матеріали, що були на розгляді атестаційної комісії, характеризують позивача виключно з позитивного боку, свідчать про його високий професійний рівень, а також про достовірність даних щодо матеріального стану позивача.

З вказаного протоколу вбачається, що атестаційна комісія в порушення вимог статті 57 Закону України "Про Національну поліцію" та пункту 16 розділу IV Інструкції № 1465 не проводила глибокого і всебічного вивчення документів особової справи позивача, не аналізувала повноту виконання позивачем функціональних обов'язків (посадових інструкцій), показників службової діяльності, рівня теоретичних знань та професійних якостей, не враховувала наявність заохочень та дисциплінарних стягнень тощо.

У свою чергу, доводи позивача відносно того, що прийняте Атестаційною комісією рішення є упередженим та необ'єктивним, оскільки було прийнято у складі комісії з трьох осіб, замість шести не приймаються судом до уваги, з огляду на таке.

Відповідно до вимог пунктів 14 та 18 розділу ІV Інструкції № 1465 рішення атестаційної комісії приймаються більшістю голосів присутніх на засіданні членів атестаційної комісії. Засідання атестаційної комісії вважається правомочним за умови участі в її роботі не менше половини від її складу.

З матеріалів справи вбачається, що Атестаційна комісія № 5, якою було проведено атестування позивача, була утворена у складі з шести осіб, а саме: голови, секретаря та чотирьох членів комісії. Як вже зазначалось, рішення (висновок) про невідповідність ОСОБА_1 займаній посаді було прийнято Атестаційною комісією № 5 у складі трьох осіб.

Отже, суб'єктом владних повноважень в даному випадку не було порушено вимог законодавства, оскільки рішення приймалось не менше ніж половиною від її складу.

Разом з цим, суд вважає за необхідне зазначити про порушення відповідачами процедури розгляду апеляційної скарги позивача на висновки (рішення) Атестаційної комісії № 5 ГУНП в Київській області, які оформлені протоколом від 28.12.2015.

Так, відповідно до пунктів 12, 13 Розділу VІ Інструкції № 1465 апеляційна атестаційна комісія на підставі всебічного розгляду всіх матеріалів, які були зібрані на поліцейського, шляхом відкритого голосування приймає рішення про відхилення скарги поліцейського або скасовує висновок відповідної атестаційної комісії та приймає новий висновок.

Рішення апеляційної атестаційної комісії оформляються протоколом. У протоколі зазначаються дата і місце прийняття рішення, склад комісії, мотиви прийнятого рішення. Протокол підписує головуючий і члени комісії, які брали участь у прийнятті рішення.

Згідно з вимогами пунктів 14, 15 Розділу VІ Інструкції № 1465 висновки апеляційної атестаційної комісії заносяться до атестаційного листа, який підписують голова та секретар комісії, та протягом 5 робочих днів надсилаються для обов'язкового негайного виконання керівнику, якому надано право на призначення поліцейського на посаду та звільнення з посади або зі служби в поліції.

Скаржник ознайомлюється з висновком апеляційної атестаційної комісії, зазначає дату та підпис.

Водночас, як вбачається з наявного в матеріалах справи протоколу засідання апеляційної атестаційної комісії північного регіону від 26.02.2016 № 26-02/01-10 скарга позивача була залишена без розгляду.

Проте, судом встановлено, що вказані висновки апеляційної атестаційної комісії до атестаційного листа ОСОБА_1 внесені не були та відомості про ознайомлення скаржника з цими висновками в атестаційному листі - відсутні.

Таким чином, з наведеного вбачається, що атестаційний лист ОСОБА_1 не містить всіх передбачених законодавством даних процедури його атестування.

На підставі викладеного, судом встановлено, що висновки (рішення) Атестаційної комісії № 5 ГУНП в Київській області, які оформлене протоколом від 28.12.2015 та внесені до атестаційного листа ОСОБА_1 відносно того, що останній займаній посаді не відповідає та підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність, не ґрунтуються на вимогах Закону України "Про національну поліцію" та Інструкції № 1465, прийняті атестаційною комісією без урахування усіх обставин, що мали значення для його прийняття, а тому є протиправними та підлягають скасуванню.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що атестаційний лист від 28.12.2015 Атестаційної комісії Головного управління Національної поліції в Київській області в частині звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції України на підставі ст. 77 п.1 п.п. 5 Закону України "Про Національну поліцію" (через службову невідповідність) є також таким, що не відповідає визначеним законодавством вимогам, а тому є протиправним та підлягає скасуванню.

Стосовно вимог позивача про визнання результатів тестування, що містяться в Атестаційному листі такими, що прийняті з порушенням діючого законодавства та такими, що не відповідають дійсності, суд зазначає, що у судовому засіданні 15.06.2016 позивач відмовився від вказаної позовної вимоги у зв'язку з чим, дана вимога судом не розглядається.

Щодо вимог позивача про визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Національної поліції в Київській області № 108 о/с від 11.03.2016 в частині звільнення позивача зі служби в поліції у запас Збройних сил (з постановкою на військовий облік) за статтею 77 п. 1 пп.5 Закону України "Про Національну поліцію" (через службову невідповідність), суд зазначає наступне.

Пунктом 24 Розділу ІV Інструкції № 1465 встановлено, що за результатами атестування висновки, зазначені в протоколі атестаційної комісії, заносяться до атестаційного листа, який підписується головою та секретарем комісії та в місячний строк направляється до керівника, якому надано право на призначення поліцейського на посаду та звільнення з посади або зі служби в поліції.

Відповідно до п. 28 Розділу ІV Інструкції № 1465 керівники органів поліції, яким надано право призначення поліцейського на посаду та звільнення з посади або зі служби в поліції, зобов'язані через 15 календарних днів з дня підписання атестаційного листа з висновками, визначеними підпунктом 3 або 4 пункту 15 цього розділу, забезпечити його виконання шляхом видання відповідного наказу.

Отже, атестаційний лист, у якому міститься висновок атестаційної комісії про невідповідність особи поліцейського займаній посаді, підлягає обов'язковому виконанню шляхом видання наказу про звільнення з підстав, визначених пунктом 5 частини 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" (через службову невідповідність).

Оскільки судом визнано протиправним та скасовано атестаційний лист від 28.12.2015, який слугував єдиною підставою для видання наказу Головного управління Національної поліції в Київській області від 17 лютого 2016 року № 77 о/с про звільнення позивача зі служби в поліції, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача про визнання зазначеного наказу протиправним та його скасування.

Згідно з частиною 1 статті 235 Кодексу законів про працю України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

З огляду на те, що судом встановлено, що позивача було протиправно звільнено зі служби в поліції, суд дійшов висновку, що позивач підлягає поновленню на тій посаді та у тому органі, з якого він був протиправно звільнений.

Щодо вимог позивача про визнання його таким, що займаній посаді відповідає та таким, що не підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність, суд зазначає, що вказані вимоги є безпідставними, необгунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки зазначені вимоги вже вирішені судом шляхом поновлення старшого сержанта поліції ОСОБА_1 на посаді поліцейського Рокитнянського відділу поліції.

Стосовно вимог позивача про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд звертає увагу на таке.

Частиною 2 статті 235 Кодексу законів про працю України передбачено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Верховний Суд України у постанові від 14 січня 2014 року (справа № 21-395а13) зазначив, що суд, ухвалюючи рішення про поновлення на роботі, має вирішити питання про виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу, визначивши при цьому розмір такого заробітку за правилами, закріпленими у Порядку.

Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати (далі - Порядок №100).

Відповідно до пункту 2 Порядку № 100 середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього абзацу пункту 4 цього Порядку.

За приписами абзацу 3 пункту 3 Порядку № 100 усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.

В пункті 6 Постанови Про практику застосування судами законодавства про оплату праці від 24 грудня 1999 року № 13 Пленум Верховного Суду України зазначив, що задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов'язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Пунктом 8 Порядку № 100 встановлено, що нарахування виплат, що обчислюються з середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Як вбачається з довідки Головного управління Національної поліції в Київській області від 16 травня 2016 року № 2791/109/1011/2-2016, середньоденне грошове забезпечення позивача становить 106,38 грн.

Суд зазначає, що період вимушеного прогулу позивача складає 95 днів та обраховується починаючи з першого дня після звільнення - з 12 березня 2016 року по день, що передує рішенню суду про поновлення позивача на роботі, тобто по 14 червня 2016 року включно.

При цьому, судом було враховано, що графік роботи (режим праці) позивача не передбачав вихідних днів, тому при обчисленні тривалості вимушеного прогулу суд виходив з кількості календарних днів, що минули 12 березня 2016 року по 14 червня 2016 року включно.

Враховуючи, що кількість днів вимушеного прогулу складає 95 днів, середній заробіток позивача за час вимушеного прогулу становить 10106,1 грн. (95 х 106,38).

За змістом частини 1статті 69 та частини 1 статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Відповідно до статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише, на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Відповідно до статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визначаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Всупереч викладеним положенням відповідачами, як суб'єктами владних повноважень, належних і достатніх доказів, які б свідчили про наявність підстав для звільнення позивача з підстави його невідповідності займаній посаді, надано не було.

Разом з тим, під час судового розгляду справи судом встановлено, що прийняттю відповідачем протиправного наказу про звільнення позивача з посади через службову невідповідність передувала процедура атестування, законодавчих підстав якої не існувало.

У свою чергу, характер і обставини атестування дають суду обґрунтовані підстави для сумніву у відповідності проведеного атестування його меті, добросовісності виконання членами Атестаційної комісії № 5 ГУ НП в Київській області своїх повноважень під час оцінки особи позивача критеріям, встановленим пунктом 16 розділу IV Інструкції № 1465, усвідомлення важливості як для суспільства, так і для конкретної особи прийнятих ними рішень та їх наслідків.

Рішення атестаційної комісії про невідповідність позивача займаній посаді жодним чином не висвітлює мотивів, на яких воно ґрунтується.

Суд зазначає, що діючи всупереч задекларованим самими відповідачами принципам відкритості, прозорості та верховенства права, останні своїми протиправними діями, що виразились у проведенні безпідставної атестації, прийнятті необґрунтованого наказу про звільнення, нівелювали значення реформи та порушили засади правового порядку визначеному Основним законом держави, а також принцип верховенства права.

З урахуванням зазначеного, на підставі встановлених в судовому засіданні фактів та обставин, враховуючи, що мотивація та докази, наведені відповідачем під час розгляду адміністративної справи, не дають суду підстав для висновків, які б спростовували доводи позивача, а позивачем доведено суду обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, а позов таким, що підлягає частковому задоволенню.

Відповідно пункту 2 частини 1 статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України негайно виконуються постанови суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць; поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Враховуючи зазначене суд вважає за необхідне постанову суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді поліцейського Рокитнянського відділу поліції та в частині стягнення з ГУНП в Київській області стягнення суми середнього грошового забезпечення за час вимушеного прогулу в межах одного місяця в розмірі 3240,00 грн. допустити до негайного виконання.

Відповідно до статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позивач на підставі пункту 1 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір" звільнений від сплати судового збору, за відсутності в матеріалах справи доказів понесення ним інших витрат, судові витрати стягненню з відповідачів не підлягають.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159 - 163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити часково.

2. Визнати протиправним та скасувати атестаційний лист від 28.12.2015 Атестаційної комісії Головного управління Національної поліції в Київській області в частині звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції України на підставі ст. 77 п.1 п.п. 5 Закону України "Про Національну поліцію" (через службову невідповідність).

3. Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції України в Київській області від 11.03.2016 № 108 о/с, відповідно до якого старшого сержанта поліції ОСОБА_1, поліцейського Рокитнянського відділу поліції звільнено із займаної посади.

3. Поновити старшого сержанта поліції ОСОБА_1 на посаді поліцейського Рокитнянського відділу поліції.

4. Допустити негайне виконання постанови суду в частині поновлення старшого сержанта поліції ОСОБА_1 на посаді поліцейського Рокитнянського відділу поліції.

5. Стягнути з Головного управління Національної поліції в Київській області на користь ОСОБА_1 суму середнього грошового забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 12 березня 2016 року по 14 червня 2016 року включно у розмірі 10106 (десять тисяч сто шість) грн. 10 коп.

6. Звернути до негайного виконання постанову суду в частині стягнення з Головного управління Національної поліції в Київській області на користь ОСОБА_1 суми середнього грошового забезпечення за час вимушеного прогулу в межах одного місяця в розмірі 3191 (три тисячі сто дев'яносто одна) грн. 40 коп.

7. У задоволенні решти позовних вимог, - відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Панова Г. В.

Дата виготовлення і підписання повного тексту постанови - 17 червня 2016 р.