Справа № 2-а-5495/10/1470
Суддя: Зуєва Л.Є.
Дата ухвалення: 2011-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2011 р.Справа № 2-а-5495/10/1470

Категорія:10.1Головуючий в 1 інстанції: Зіньковський О.А.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Зуєвої Л.Є.,

суддів Кравця О.О. та Єщенка О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі апеляційну скаргу Миколаївського обласного відділення фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2011 року за позовом Фермерського господарства «ЄВМ»до Миколаївського обласного відділення фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності про скасування рішення №618 від 09.08.2010 року, -

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2010 року Фермерське господарство «ЄВМ»звернулось до суду з позовом до Баштанської міжрайонної виконавчої дирекції Миколаївського обласного відділення фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності з вимогою скасувати Рішення №618 від 09.08.2010 року про застосування та зарахування до бюджету Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, відображення у звіті (Ф4-ФСС з ТВП) сум фінансових (штрафних) санкцій, неправомірних витрат, донарахованих сум внесків та пені за порушення законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Враховуючи, що Баштанська міжрайонна виконавча дирекція Миколаївського обласного відділення фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності не є юридичною особою, а оскаржуване рішення фактично прийняте Миколаївським обласним відділенням Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, ухвалою суду від 19.10.2010р. Миколаївське обласне відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності було залучено до участі у справі в якості відповідача (а.с.30 ).

В обґрунтування позовних вимог зазначалося, що за результатами перевірки 02 липня 2010 року (а.с. 35-37 ) фондом соціального страхування з тимчасової втрати працездатності був складений Акт перевірки порядку нарахування, обліку, сплати та витрачання коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, в якому зазначалося, що при перевірці фонду оплати праці та повноти і своєчасності перерахування страхових внесків виявлено порушення п.1 Закону України «Про фермерське господарство»від 19.06.2003 року № 973, в якому вказано, що члени фермерського господарства не можуть бути найманими працівниками у створеному ними фермерському господарстві, однак вказане ріщення було прийнято на думку позивача безпідставно, оскільки не було прийнято до уваги те, що ОСОБА_1 не є членом фермерського господарства «ЄВМ».

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2011 року позов Фермерського господарства «ЄВМ»задоволено, скасовано рішення про застосування та зарахування до бюджету Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, відображення у звіті (Ф4-ФССзТВП) сум фінансових (штрафних) санкцій, неправомірних витрат, донарахованих сум внесків та пені за порушення законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування №618 від 09.08.2010 року.

Не погоджуючись з постановленим по справі судовим рішенням, Миколаївське обласне відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності в апеляційній скарзі зазначає про невідповідність висновків суду обставинам справи. При цьому апелянт вважає, що судом допущено порушення матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті. У звязку з чим в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування постанови суду першої інстанції і винесення нової постанови із відмовою в задоволенні позовних вимог .

Оскільки сторони були належним чином повідомлені про дату,час та місце судового засідання, що підтверджується наявними в матеріалах справи повідомленнями про вручення почтових відправлень, однак в судове засідання вони не зявилися, поважність своєї неявки суду не повідомили, тому апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до вимог ст.197 КАС України за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для її задоволення.

Судом першої інстанції встановлено, що за результатами перевірки 02.07.2010 року (а.с. 35-37 ) фондом соціального страхування з тимчасової втрати працездатності був складений Акт перевірки порядку нарахування, обліку, сплати та витрачання коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, в якому зазначалося, що при перевірці фонду оплати праці та повноти і своєчасності перерахування страхових внесків виявлено порушення п.1 Закону України «Про фермерське господарство»від 19.06.2003 року № 973, в якому вказано, що члени фермерського господарства не можуть бути найманими працівниками у створеному ними фермерському господарстві.

Так, в акті зазначено, що в ході перевірки листків непрацездатності встановлена переплата внесків в сумі 35590,83грн. та недоплата внесків в сумі 345,01грн., які виникли внаслідок порушень:

- частини 1 статті 38 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності»від 18.01.01р. №2240 в частині виплати допомоги по вагітності та пологах не застрахованій особі ОСОБА_1

Відповідач визнав зазначені виплати такими, що здійснено з порушенням вимог чинного законодавства.

Чинне законодавство не визнає роботу членів фермерського господарства трудовою діяльністю. Таким чином, член фермерського господарства не є найманим працівником господарства, від своєї діяльності він отримує дохід, а не заробітну плату. З цих підстав ОСОБА_1 не підлягала обовязковому державному страхуванню в Фонді відповідно до вимог ч.1 ст. 6 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування в звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням», та для отримання матеріального забезпечення та соціальних послуг від Фонду вона мала право персонально зареєструватися як страхувальник в органі Фонду за своїм місцем проживання, уклавши з Фондом договір добровільного страхування та сплачувати відповідні внески до Фонду.

За наслідками зазначеної перевірки було прийнято рішення про застосування та зарахування до бюджету Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, відображення у звіті (Ф4-ФСС з ТВП) сум фінансових (штрафних) санкцій, неправомірних витрат, донарахованих сум внесків та пені за порушення законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування №618 від 09.08.10р. (а.с .12 ).

Судом першої інстанції зазначено, що оскаржуване рішення відповідача є помилковим та необґрунтованим, прийняте без з'ясування всіх фактичних обставин, а саме того факту, що ОСОБА_1 була виключена із складу членів фермерського господарства та працювала найманим робітником та отримувала заробітну плату з якої було сплачено відповідні страхові внески до фонду відповідача та до пенсійного фонду.

Однак з вказаними висновками суду першої інстанції погодитися не можна з наступних підстав.

Право на загальнообов'язкове соціальне державне страхування передбачене ст.34 Закону України «Про фермерське господарство», де зазначається, що члени фермерського господарства і особи, які працюють у ньому за трудовим договором (контрактом), підлягають загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню, пенсійному забезпеченню в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ст.27 Закону України «Про фермерське господарство»трудові відносини у фермерському господарстві базуються на основі праці його членів. У разі виробничої потреби фермерське господарство має право залучати до роботи в ньому інших громадян за трудовим договором (контрактом). Трудові відносини, членів фермерського господарства регулюються Статутом, а осіб, залучених до роботи за трудовим договором, - законодавством України про працю.

Згідно ч.ч.1, 2 ст. 27 Закону України № 973-ІV трудові відносини у фермерському господарстві базуються на основі праці його членів. При цьому трудові відносини членів фермерського господарства регулюються Статутом, а осіб, залучених до роботи за трудовим договором (контрактом) - законодавством України про працю. Таким чином, законодавець розмежовує правове регулювання трудових відносин членів фермерського господарства та найманих працівників. В зв'язку з цим член фермерського господарства не може працювати у створеному ним фермерському господарстві на умовах трудового договору.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 дійсно була членом фермерського господарства, але так як земельна ділянка ні на праві власності, ні на праві оренди їй не належала (а.с .9 ) вона за власною ініціативою, на підставі заяви, була виведена з членів фермерського господарства «ЄВМ»06.06.2009 року відповідним рішенням загальних зборів членів господарства (а.с. 8 ).

Після того, як ОСОБА_1 була виведена з членів господарства, вона згідно з наказом №8 від 01.09.2009р. була зарахована на посаду юриста (а.с. 7 ).

Однак вказані обставини не можуть свідчити про виключення ОСОБА_1 з членів фермерського господарства, оскільки до статуту не було внесено відповідних змін.

Тому відповідно до ст. ст. 4, 38 Закону №2240 ОСОБА_1 не мала права на римання допомоги по вагітності і пологах за рахунок коштів Фонду ціального страхування з тимчасової втрати працездатності.

Відповідно до розділу 6 параграфу 24 Статуту фермерського господарства «ЄВМ», зареєстрованого Баштанською районною державною адміністрацією Миколаївської області, (реєстраційний № 726 від 25.07.2002 р.), ОСОБА_2В.( ОСОБА_1В.), що мешкає в м. Баштанка, вул. Л. Агеєва, 51, є членом фермерського господарства «ЄВМ».

Пунктом 1 ст. З Закону України «Про фермерське господарство»від 19.06.2003р. №973 передбачено, що "членами фермерського господарства не можуть бути особи, які працюють за трудовим договором".

Таким чином, ОСОБА_1, будучи членом фермерського господарства не могла працювати за трудовим договором, і відповідно на час настання страхового випадку не була застрахованою особою, як найманий працівник.

На час настання страхового випадку вона не була і добровільно застрахованою особою у порядку, визначеному статтею 6 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням»від 18.01.2001р. № 2240 (далі Закон № 2240).

Тому відповідно до ст. ст. 4,38 Закону № 2240 ОСОБА_1 не мала права на отримання допомоги по вагітності і пологах за рахунок коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності.

У зв"язку з цим за результатами перевірки фермерського господарства «ЄВМ»відповідно до ст. 30 Закону №2240 Відділенням винесено рішення від 09.08.2010р. № 618, яким у ФГ «ЄВМ»не прийнято до зарахування витрат коштів Фонду в сумі 35590,83 грн. та накладено штраф за порушення порядку витрачання страхових коштів в сумі 17795 грн. 42 коп.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що ОСОБА_1, як член фермерського господарства, не мала права працювати на умовах трудового договору.

Проте судом зроблено неправильний висновок про те, що ОСОБА_1 06.06.2009р. була виведена з членів фермерського господарства. Свій висновок суд обґрунтовує тим, що "земельна ділянка ні на праві власності, ні на праві оренди їй не належала"( а.с.), а вона "за власною ініціативою, на підставі заяви, була виведена з членів фермерського господарства".

Такий висновок суду не грунтується ні на чинному законодавстіві, ні на матеріалах справи.

Так, Закон України «Про фермерське господарство»не передбачає умовою членства особи у фермерському господарстві наявність у цієї особи земельної ділянки на праві власності чи оренди.

Крім того, ОСОБА_1 не виключена з членів Фермерського господарства «ЄВМ»в установленому законом порядку , оскільки до статуту підприємства не внесені відповідні зміни, зареєстровані у встановленому законом порядку.

Факт членства ОСОБА_1 у фермерському господарстві «ЄВМ»підтверджується і матеріалами перевірки, проведеної прокуратурою Баштанського району ( лист прокуратури від 13.05.2010р. №1533).

До того ж на час перевірки у господарстві були відсутні трудова книжка ОСОБА_1, наказ про прийом на роботу, табель обліку робочого часу. Зазначене свідчить, що ОСОБА_1 на час настання страхового випадку не була найманим працівником і відповідно застрахованою особою. Тому вона не мала право на отримання допомоги по вагітності і пологах в сумі 35590,83 грн. за рахунок коштів Фонду.

На підставі викладеного колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про наявність підстав для задоволення вимог апелянта та враховуючи, що судом першої інстанції при вирішенні справи порушені норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, колегія суддів, керуючись п.п.3,4 ч.1 ст. 202 КАС України вважає необхідним скасовуючи постанову суду першої інстанції, прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних відмовити в повному обсязі.

Керуючись ст. ст.195, 197, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Миколаївського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності задовольнити, а постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2010 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних відмовити в повному обсязі.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили в порядку, встановленому ч. 5 ст. 254 КАС України, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: суддя Зуєва Л.Є.

суддя Кравець О.О.

суддя Єщенко О.В.