Справа № 806/1727/13-а
Суддя: Майор Г.І.
Дата ухвалення: 2016-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Чернова Г.В.
Суддя-доповідач:ОСОБА_1
УХВАЛА

іменем України

"14" червня 2016 р. Справа № 806/1727/13-a

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Майора Г.І.

суддів: Євпак В.В.

ОСОБА_2,

за участю секретаря судового засідання Витрикузи В.П.,

позивача ОСОБА_3П, представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "01" квітня 2016 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Державного агентства земельних ресурсів України, Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру про визнання дій протиправними, скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому, з урахуванням уточнення позовних вимог, просив:

- визнати протиправними дії Державного комітету України із земельних ресурсів щодо його звільнення з посади начальника управління Держкомзему у Житомирському районі Житомирської області;

- визнати нечинним і скасувати наказ Державного агентства земельних ресурсів України Про звільнення ОСОБА_3П. від 15 лютого 2013 року № 611-кт/а;

- поновити його на посаді начальника управління Держкомзему у Житомирському районі Житомирської області з 15 лютого 2013 року;

- стягнути з Державного комітету України із земельних ресурсів на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 15 лютого 2013 року по день фактичного поновлення на роботі;

- стягнути з Державного комітету України із земельних ресурсів на його користь моральну шкоду в розмірі 25 000 грн.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 01.04.2016, з урахуванням ухвали від 08.04.2016 про виправлення описки, адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним і скасовано наказ Державного агенства земельних ресурсів України від 15.02.2013року № 611-кт/а про звільнення ОСОБА_3 з посади начальника Управління Держкомзему у Житомирському районі Житомирської області за п.1 ст. 40 КЗпП України.

Визнано протиправним і скасовано наказ Державного агенства земельних ресурсів України від 14.08.2013року № 1571-кт/а про внесення змін до наказу від 15.02.2013 року № 611-кт/а.

Поновлено ОСОБА_3 на посаді начальника Управління Держгеокадастру в Житомирському районі Житомирської області з 23.02.2013року.

Стягнуто з Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 20148,45 грн.

В решті позову відмовлено за безпідставністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вищевказане рішення та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. В апеляційній скарзі відповідач посилається на незаконність, необєктивність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

В судовому засіданні представник відповідача доводи апеляційної скарги підтримав у повному обсязі.

Позивач в засіданні суду заперечив проти доводів апеляційної скарги. Вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, а тому просив залишити її без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального законодавства, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Встановлено, що ОСОБА_3 03.04.2012, згідно наказу № 98-кт, був призначений на посаду начальника Управління Держкомзему у Житомирському районі Житомирської області (а.с.12 т.1).

Відповідно до наказу № 611-кт/а, 15.02.2013 Державним агентством земельних ресурсів звільнено ОСОБА_3 із займаної посади відповідно до п.1 ст.40 Кодексу законів про працю України (а.с.13 т.1).

Наказом № 1571-кт/а було внесено зміни до наказу № 611-кт/а від 15.02.2013 шляхом доповнення новим пунктом, за змістом якого днем звільнення позивача є наступний робочий день після закінчення періоду тимчасової непрацездатності (а.с.106 т.1).

Згідно наявних листків непрацездатності в матеріалах справи № 804169 та № 800726, ОСОБА_3 хворів в період з 28.01.2013 по 22.02.2013, стати до роботи з 23.02.2013 (а.с.19 т.1).

Оцінюючи спірні правовідносини, суд зазначає таке.

Постановою Кабінету Міністрів України Про утворення територіальних органів Державного агентства земельних ресурсів від 17 серпня 2011 року № 974 вирішено утворити як юридичні особи публічного права територіальні органи Державного агентства земельних ресурсів та реорганізувати територіальні органи Державного комітету із земельних ресурсів шляхом приєднання до новоутворених територіальних органів Державного агентства земельних ресурсів.

На виконання зазначеної постанови Кабінету Міністрів України, заступником голови комісії з проведення реорганізації Державного комітету із земельних ресурсів було видано наказ Про реорганізацію Управління Держкомзему у Житомирському районі Житомирської області від 19 вересня 2012 року № 91, відповідно до якого вирішено реорганізувати управління Держкомзему у Житомирському районі Житомирської області шляхом приєднання до управління Держземагентства у Житомирському районі (а.с.83 т.2).

За змістом пункту 1 частини першої статті 40 Кодексу законів про працю України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

При цьому, частиною третьої статті 36 Кодексу законів про працю України, встановлено, що у разі зміни власника підприємства, а також у разі його реорганізації (злиття, приєднання, поділу, виділення, перетворення) дія трудового договору працівника продовжується. Припинення трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу можливе лише у разі скорочення чисельності або штату працівників (пункт 1 частини першої статті 40).

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п.19 постанови "Про практику розгляду судами трудових спорів" від 6 листопада 1992 року N 9, розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за п. 1 ст. 40 КЗпП, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

У випадках зміни власника підприємства (установи, організації) чи його реорганізації (злиття з іншим підприємством, приєднання до іншого підприємства, поділу підприємства, виділення з нього одного або кількох нових підприємств, перетворення одного підприємства в інше, наприклад, державного підприємства в орендне підприємство або підприємства в господарське товариство) дія трудового договору працівника продовжується (ч. 3 ст. 36 КЗпП в редакції від 19 січня 1995 року). При реорганізації підприємства або при його перепрофілюванні звільнення за п. 1 ст. 40 КЗпП може мати місце, якщо це супроводжується скороченням чисельності або штату працівників, змінами у їх складі за посадами, спеціальністю, кваліфікацією, професіями. Працівник, який був незаконно звільнений до реорганізації, поновлюється на роботі в тому підприємстві, де збереглося його попереднє місце роботи.

Тобто, при реорганізації установи, звільнення, за пунктом 1 частини першої статті 40 Кодексу законів про працю України, може мати місце, якщо це супроводжується скороченням чисельності або штату працівників, змінами у їх складі за посадами, спеціальністю, кваліфікацією, професіями. В іншому випадку дія трудового договору працівника продовжується.

Як вже встановлено судом, управління Держкомзему у Житомирському районі Житомирської області було реорганізовано та приєднано до управління Держземагентства у Житомирському районі, таким чином утворено управління Держземагентства у Житомирському районі.

Проте, як вбачається із наданих суду штатних розписів управління Держкомзему у Житомирському районі Житомирської області на 2012 рік та управління Держземагентства у Житомирському районі Житомирської області на 2013 рік, скорочення чисельності або штату працівників реорганізованого управління, а також змін у їх складі за посадами, спеціальністю, кваліфікацією, професіями, у новоствореному управлінні Держземагентства у Житомирському районі не відбулось (а.с.137, 139 т.2).

Фактично посада начальника Управління Держкомзему у Житомирському районі Житомирської області не була скорочена, а перейменована.

Не можуть братись до уваги посилання відповідача на збільшення функцій в Управлінні Держземагенства у Житомирському районі Житомирської області та повноважень його керівника, оскільки розширення кола функцій та завдань управління, введення додаткових підрозділів та додаткових посад не є зміною організації праці (зміною істотних умов праці) керівника управління у розумінні трудового законодавства.

Скорочення посади заступника начальника управління Держкомзему у Житомирському районі Житомирської області не стосується спірних правовідносин, оскільки суд перевіряє наявність підстав для звільнення за п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України саме начальника управління Держкомзему у Житомирському районі Житомирської області.

Відтак, оскільки посада позивача не скорочувалась, припинення дії трудового договору ОСОБА_3 на підставі п.1 ст.40 Кодексу законів про працю України є незаконним.

Колегія суддів уважає за необхідне також зазначити, що розірвання власником або уповноваженим ним органом трудового договору з працівником відповідно до пункту 1 статті 40 Кодексу, передбачає дотримання певних гарантій для працівника.

Так, за загальним правилом встановленим ч.1 ст.49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Звільнення може відбуватися не раніше закінчення двомісячного строку з моменту попередження.

Позивачу було запропоновано три посади від яких він відмовився.

Проте відповідачем не враховано, що звільняючи ОСОБА_3 з публічної служби відповідно до п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України, він зобов"язаний був запропонувати йому всі наявні вакантні посади, які були як на час попередження так і що до тих, які з"явилися з дати попередження по дату звільнення позивача. Невиконання відповідачем зазначеного обов"язку стосовно ОСОБА_3свідчить про протиправність його дій та вимагає поновлення на роботі.

За таких обставин, суд уважає, що звільнення ОСОБА_3 з роботи проведене з порушенням чинного законодавства, у зв'язку з чим його позов в частині скасування наказу № 611-кт/а від 15.02.2013 підлягає задоволенню.

Для повного захисту прав та інтересів позивача, суд першої інстанції правомірно вийшов за межі позовних вимог та скасував наказ № 1571-кт/а від 14.08.2013 про внесення змін до наказу № 611-кт/а, оскільки ним визначено дату звільнення та поновив ОСОБА_3 на посаді з 23.02.2013.

Оскільки управління Держкомзему у Житомирському районі Житомирської області було реорганізовано в управління Держземагентства у Житомирському районі Житомирської області (правонаступник управління Держкомзему у Житомирському районі - а.с.94-97 т.2) , яке в свою чергу на підставі наказу № 421 від 21.09.2015 (а.с.75 т.2) реорганізоване шляхом приєднання в управління Держгеокадастру в Житомирському районі Житомирської області і яке є правонаступником управління Держземагентства у Житомирському районі Житомирської області згідно додатку 3 до наказу (а.с.78-80 т.2), тому ОСОБА_3 підлягає поновленню на роботі саме в управлінні Держгеокадастру в Житомирському районі Житомирської області.

Відповідно до частини 2 статті 235 Кодексу законів про працю України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу обчислюється відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 року. Вказаним Порядком визначено, що середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою повязана відповідна виплата.

Відповідно до 5 Порядку, нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

В силу вимог пункту 8 Порядку, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Як вбачається із ухвали Житомирського окружного адміністративного суду від 26.08.2014, прийнятої в межах даної справи, на користь позивача стягнуто з Державного агенства земельних ресурсів України 21541,20 грн середнього заробітку за час вимушеного прогулу у звязку із затримкою виконання постанови суду про поновлення на роботі за період з 20.08.2013 по 17.07.2014 (а.с.81 замінника).

На підставі наказу Державного агенства земельних ресурсів України № 326-кт/а, ОСОБА_3 з 18.07.2014 було поновлено на посаді (а.с.62 замінника) та вже 12.11.2015 скасовано даний наказ № 326-кт/а про поновлення (а.с.115 т.2). Отже період з 18.07.2014 по 12.11.2015 не є вимушеним прогулом позивача.

Таким чином до стягнення підлягає середній заробіток за час вимушеного прогулу за періоди з 24.02.2013 ( 23.02.2013 є днем звільнення позивача) по 19.08.2013 (день прийняття постанови судом) - 119 робочих днів, та з 13.11.2015 по 01.04.2016 - 98 робочих днів, а всього 217 робочих днів за зазначені періоди.

Виходячи із наявних в матеріалах справи довідки про заробітну плату від 12.05.2014 № 1579 (а.с.19 замінника), відомостей про нарахування зарплати ОСОБА_3 за квітень 2012 року по лютий 2013 року (а.с.61 замінника), середньоденна заробітна плата позивача за два останні місяці роботи, що передували звільненню становила 92 грн 85 коп. (а.с.74).

А саме: зарплата за грудень 2012 року та січень 2013 року позивача складала 8179,61 грн. При цьому, згідно п.4 Постанови, при обчисленні середньої заробітної плати за останні два місяці, не враховуються виплати за час, протягом якого зберігається середній заробіток працівника (за час виконання державних і громадських обов'язків, щорічної і додаткової відпусток, відрядження тощо) та допомога у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю.

Таким чином зарплата позивача з відрахуванням (за грудень 2012 року та січень 2013 року) лікарняних в сумі 1000,60 грн та 2143 грн, відпускних в сумі 579,68 грн, матеріальної допомоги в сумі 1404 грн, - складає 92,85 грн ((8179,61 грн -(1000,60 грн -2143 грн- 579,68 грн- 1404 грн).

З урахуванням фактично відпрацьованих протягом двох місяців робочих днів - 1 день, середньоденна зарплата розрахована за формулою: 92,85 грн/1р.д =92,85 грн.

З урахуванням вищевикладеного, виходячи з розміру середньоденної заробітної плати позивача - 92,85 грн та кількості робочих днів - 217, з Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру (як правонаступника Державного агенства земельних ресурсів України) підлягає стягненню сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 20148 грн 45 коп (217 робочих дня х 92,85 грн).

Що стосується вимоги позивача про стягнення на його користь моральної шкоди в розмірі 25 000 грн, суд зазначає таке.

Статтею 56 Конституції України передбачено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Так, відповідно до ч.ч.2,3 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливост

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" розмір відшкодування моральної шкоди суд повинен визначати залежно від характеру та обсягу страждань, немайнових витрат, які зазнав позивач.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб (п. 3 вказаної постанови).

Суд погоджується з доводами позивача про те, що незаконним звільненням йому було заподіяно моральних страждань, він відчував психологічний дискомфорт і нервову напругу внаслідок незаконного звільнення з посади, був позбавлений заробітку як основного джерела засобів існування багатодітної сім'ї. Крім того, позивач хворіє на ішемічну хворобу серця, а тому тривалий судовий процес (3 роки) щодо захисту своїх прав та законних інтересів негативно відображається на стані його здоровя та самопочутті, тримає в постійному емоційному напруженні.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненю моральна шкода та обгрунтовано визначив її розмір.

Відповідно до вимог ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

З врахуванням встановлених обставин, виходячи із заявлених позовних вимог, наявних в матеріалах справи доказів, на підставі системного аналізу положень чинного законодавства України, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Слід також зазначити, що згідно з п.п. 1, 9 ч. 3 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Зважаючи на встановлені у справі обставини, а також враховуючи приписи чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, колегія суддів уважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновкупро частковезадоволення позовних вимог.

Відповідно до статті 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції. Постанова суду першої інстанції прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів уважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, відповідає матеріалам справи та чинному законодавству, а підстави для задоволення апеляційної скарги Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру залишити без задоволення, постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "01" квітня 2016 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Г.І. Майор

судді: В.В. Євпак

ОСОБА_2

Повний текст cудового рішення виготовлено "17" червня 2016 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3 АДРЕСА_1,10000

3- відповідачу/відповідачам: Державне агентство земельних ресурсів України вул.Народного ополчення, 3,м. Київ,03680 Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру вул.Народного ополчення,3,м.Київ,Південна Частина Києва, Київ,03680

4-третій особі: - ,