Справа № 819/444/16
Суддя: Попко Ярослав Степанович
Дата ухвалення: 2016-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2016 року Справа № 876/3821/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Попка Я.С.

суддів Хобор Р.Б., Сеника Р.П.

розглянувши у порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 16 травня 2016 року про зупинення провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації у Тернопільській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання до вчинення дій,-

В С Т А Н О В И В:

07.04.2016 року позивач - ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації у Тернопільській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області, в якому просить:

визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови у проведенні перерахунку та невиплати недоотриманої нею заробітної плати, з урахуванням усіх надбавок, які зараховуються залежно від розміру посадового окладу (місячна премія, надбавка за високі досягнення, надбавка за вислугу років тощо), з 26 жовтня 2014 року по 28 березня 2015 року розмір відповідно до абзацу другого частини першої статті 144 Закону України «Про судоустрій і статус судді», у редакції Закону України «Про прокуратуру», а з 29 березня 2015 року по 31 грудня 2015 року - відповідно до абзацу другого частини першої статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд», а також проведенні перерахунку та невиплати недоотриманої нею матеріальної допомоги на оздоровлення за 2015 р., відповідно до окладу, встановленого нормами абзацу другого частини першої статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд»;

зобов'язати відповідача зробити перерахунок її заробітної плати з 26 жовтня 2014 року по 28 березня 2015 року, виходячи з розміру посадового окладу, визначеного відповідно до абзацу другого частини першої статті 144 Закону України від 07.07.2010 р. № 2453-VІ «Про судоустрій і статус суддів» у редакції Закону України від 14.10.2014 р. № 1697-VІІ «Про прокуратуру», а з 29 березня 2015 року по 31 грудня 2015 року виходячи з розміру посадового окладу, визначеного згідно з абзацом другим частини першої статті 147 Закону України від 07.07.2010 р. № 2453-VІ «Про судоустрій і статус суддів» в редакції Закону України від 12.02.2015 р. № 192-VІІІ «Про забезпечення права на справедливий суд», виплативши різницю в нарахованих сумах з урахуванням виплачених коштів;

Зобов'язати відповідача здійснити їй перерахунок матеріальної допомоги на оздоровлення за 2015 рік, виходячи з розміру посадового окладу, визначеного відповідно до відповідно до абзацу другого частини першої статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд», виплативши різницю з урахуванням виплачених коштів.

В подальшому представник відповідача територіального управління Державної судової адміністрації України у Тернопільській області подав до суду письмове клопотання про зупинення провадження у справі на підставі пункту 3 частини першої статті 156 Кодексу адміністративного судочинства України до прийняття Верховним Судом України рішення за заявою територіального управління Державної судової адміністрації України в Харківській області про перегляд постанови Вищого адміністративного суду України від 25 лютого 2016 у справі № 820/4653/15.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 16 травня 2016 року клопотання представника відповідача задоволено та зупинено провадження у даній справі.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що на сьогоднішній день відсутній єдиний підхід вищих судових органів щодо вирішення справи даної категорії. Враховуючи правову невизначеність щодо можливості забезпечення законних прав та інтересів учасників судового розгляду, суд першої інстанції на даний час позбавлений можливості прийняти законне і обґрунтоване рішення, яке відповідає усталеній практиці розгляду аналогічних справ, оскільки це може призвести до подальшого неодноразового скасування судових рішень та інших негативних наслідків (у тому числі процесуальних витрат) як для учасників процесу, так і для суду.

При цьому суд першої інстанції зазначає, що правовідносини, які виникли в межах даного адміністративного позову, мають той же характер та предмет спору, що і відносини у справі, рішення у якій переглядається Верховним Судом України. Таким чином, на переконання суду, для вирішення цієї справи буде мати значення позиція Верховного Суду України у справі за заявою територіального управління Державної судової адміністрації України в Харківській області про перегляд постанови Вищого адміністративного суду України від 25 лютого 2016 року у справі № 820/4653/15.

Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, вважаючи її необґрунтованою та незаконною, винесеною з порушенням норм матеріального та процесуального права, неповним з'ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, ОСОБА_1 оскаржила її в апеляційному порядку. У апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 16 травня 2016 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, апелянт зазначає, що обов'язок суду щодо зупинення провадження у справі виникає у разі неможливості розгляду справи до вирішення взаємопов'язаного спору іншим судом в іншій справі. При цьому, неможливість розгляду справи полягає, в тому, що обставини, які підлягають з'ясуванню та мають значення при розгляді конкретної справи, не можуть бути встановлені судом самостійно у даній справі.

Представником відповідача Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України у Тернопільській області не доведено, яким чином відкриття Верховним Судом України провадження у справі за позовом ОСОБА до Територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області про проведення перерахунку заробітної плати - унеможливлює розгляд по суті цієї справи №819/444/16.

Апелянт вважає, що в даному випадку відсутні як обов'язкові так і факультативні підстави для такого зупинення провадження у справі.

Особи, які беруть участь у справі в судове засідання для розгляду апеляційної скарги не прибули, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, клопотань від осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю не поступило а тому, суд апеляційної інстанції, у відповідності до п.п. 1, 2, ч.1 ст. 197 КАС України, вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. Справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення обставин справи, правильність їх юридичної оцінки, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав:

Із змісту ст. 19 Конституції України вбачається, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як слідує із матеріалів справи, ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації у Тернопільській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області про визнання неправомірними дій відповідача щодо відмови у проведенні перерахунку та невиплати недоотриманої нею заробітної плати, з урахуванням усіх надбавок, які зараховуються залежно від розміру посадового окладу (місячна премія, надбавка за високі досягнення, надбавка за вислугу років тощо), з 26 жовтня 2014 року по 28 березня 2015 року розмір відповідно до абзацу другого частини першої статті 144 Закону України «Про судоустрій і статус судді», у редакції Закону України «Про прокуратуру», а з 29 березня 2015 року по 31 грудня 2015 року - відповідно до абзацу другого частини першої статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд», а також проведенні перерахунку та невиплати недоотриманої нею матеріальної допомоги на оздоровлення за 2015 р., відповідно до окладу, встановленого нормами абзацу другого частини першої статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд»; зобов'язання відповідача зробити перерахунок її заробітної плати з 26 жовтня 2014 року по 28 березня 2015 року, виходячи з розміру посадового окладу, визначеного відповідно до абзацу другого частини першої статті 144 Закону України від 07.07.2010 р. № 2453-VІ «Про судоустрій і статус суддів» у редакції Закону України від 14.10.2014 р. № 1697-VІІ «Про прокуратуру», а з 29 березня 2015 року по 31 грудня 2015 року виходячи з розміру посадового окладу, визначеного згідно з абзацом другим частини першої статті 147 Закону України від 07.07.2010 р. № 2453-VІ «Про судоустрій і статус суддів» в редакції Закону України від 12.02.2015 р. № 192-VІІІ «Про забезпечення права на справедливий суд», виплативши різницю в нарахованих сумах з урахуванням виплачених коштів; зобов'язання відповідача здійснити їй перерахунок матеріальної допомоги на оздоровлення за 2015 рік, виходячи з розміру посадового окладу, визначеного відповідно до відповідно до абзацу другого частини першої статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд», виплативши різницю з урахуванням виплачених коштів.

Встановлено, що ухвалою Верховного Суду України від 7 квітня 2016 року відкрито провадження про перегляд постанови Вищого адміністративного суду України від 25 лютого 2016 року у справі № 820/4653/15 за позовом ОСОБА_3 до територіального управління Державної судової адміністрації України в Харківській області про проведення перерахунку заробітної плати (Справа ВСУ № 21-1488а16).

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Статтею 156 Кодексу адміністративного судочинства України визначено підстави та строки для обов'язкового зупинення провадження у справі та для випадків, коли суд має право зупинити провадження у справі, строки зупинення провадження та порядок поновлення зупиненого провадження у справі.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.156 КАС України суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі.

Відтак, клопотання відповідача про зупинення провадження у справі повинно бути обґрунтованим та містити мотиви неможливості розгляду даної справи до розгляду Верховним Судом України заяви про перегляд постанови Вищого адміністративного суду України від 25.02.2016 року.

Однак, у поданому представником відповідача клопотанні не наведено обґрунтованих доводів неможливості вирішення наведеного спору до розгляду Верховним Судом України вищевказаної заяви. Також, у вказаному клопотанні не наведено, які саме фактичні обставини можуть бути встановлені Верховним Судом України та матимуть юридичне значення для вирішення даного спору.

На переконання суду апеляційної інстанції, рішення Верховного Суду України, яке буде прийняте за наслідками перегляду постанови Вищого адміністративного суду України від 25.02.2016 р. щодо зобов'язання вчинити перерахунок заробітної плати у розмірах, визначених абз.2 ч.1 ст. 144 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» у редакції Закону України «Про прокуратуру», з підстави, передбаченої п.1 ч.1 ст. 237 КАС України, не несе преюдиційного значення для цієї справи та безпосередньо не впливає на її розгляд.

Крім того, в силу ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Європейський суд з прав людини акцентує увагу на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Разом з тим, суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення Європейського суду прав людини у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 р.).

У справі «Бел лет проти Франції» суд зазначив, що стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які ставлять втручання у її права».

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод також гарантується право на розгляд справи судом у «розумні строки». У своїй практиці Європейським судом з прав людини встановлені певні критерії, в світлі яких слід оцінювати тривалість провадження це: складність справи; поведінка заявника; дії відповідних органів. Ці питання аналізувалися судом у справі «Странніков проти України», де суд дійшов висновку, що тривалість оскаржуваного процесу була надмірною та не відповідала вимозі «розумності строку».

Згідно вимог ч.2 ст.8 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Таким чином, зупинивши провадження у справі суд першої інстанції позбавив позивача можливості захистити свої права та інтереси, відповідно порушив його право на захист прав, свобод та інтересів і розгляд справи в адміністративному суді, гарантовані п.1 ст. 6 Конвенції прав про захист прав людини і основоположних свобод.

Приймаючи рішення про зупинення провадження у справі, судом першої інстанції не наведено належного обґрунтування для зупинення провадження у справі, не визначено сукупності обставин, які об'єктивно перешкоджали розгляду даної справи. Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов до висновку про необґрунтованість винесеної ухвали про зупинення провадження у справі.

За таких обставин апеляційний суд приходить до переконання про істотне порушення судом першої інстанції норм процесуального права. Відтак, оскаржувана ухвала про зупинення провадження у справі підлягає скасуванню, а справа направленню до цього ж суду для продовження розгляду.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.199 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу з направленням справи до суду першої інстанції для продовження її розгляду.

Керуючись ст.195, п.п.1, 2, ч.1 ст. 197, п.3 ч.1 ст.199, ст. ст. 205, 206, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 16 травня 2016 року про зупинення провадження у справі №819/444/16 за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації у Тернопільській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання до вчинення дій скасувати і направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Я.С. Попко

Судді Р.Б. Хобор

Р.П. Сеник