Справа № 803/1702/15
Суддя: Юрченко В.П.
Дата ухвалення: 2016-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АдміністративниЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

Іменем України

31.05.2016 № К/800/54556/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів: головуючого судді Юрченко В.П., суддів: Голубєвої Г.К., Сіроша М.В., розглянувши в порядку письмового провадження
касаційну скаргуТовариства з обмеженою відповідальністю «Альтер Топ»
на постановуЛьвівського апеляційного адміністративного суду від 08.12.2015
у справі № 803/1702/15
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Альтер Топ»
ДоГоловного управління ДФС у Волинській області
проВизнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2015 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Альтер Топ» задоволено повністю, визнано протиправними та скасовані податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Волинській області від 9 квітня 2015 року: №, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем мито на товари, що ввозяться на територію України в розмірі 8 960,00 грн.: в т.ч.: за основним платежем 5973,33 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 2986,67 грн.; №, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 19 712,00 грн., в т.ч.: за основним платежем 13141,33 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 6570,67 грн.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 08.12.2015 р. постанову суду першої інстанції скасована, в задоволені позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, позивач подав касаційну скаргу, в якій просить його скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Переглянувши судові рішення в межах касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Вищий адміністративний суд України дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги, виходячи з наступного.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідачем проведено документальну невиїзну перевірку ТзОВ «Альтер-Топ» з питань дотримання вимог митного законодавства України за митними деклараціями №204050002/2013/021573 від 10 червня 2013 року; №204020000/2013/008085 від 18 липня 2013 року; №204020000/2013/009568 від 8 серпня 2013 року; №204050002/2013/038865 від 24 грудня 2013 року, за результатами якої складено акт за №11/03-20-22-04-07/ від 24 березня 2015 року, яким встановлено заниження бази оподаткування при митному оформленні. Суть порушення зазначено в тому, що при ввезенні позивачем на митну територію України транспортних засобів, які були у використанні, на підставі митних декларацій №204050002/2013/021573 від 10.06.2013 року; №204020000/2013/008085 від 18.07.2013 року; №204020000/2013/009568 від 08.08.2013 року; №204050002/2013/038865 від 24.12.2013 року, ним занижена митна вартість товару, та відповідно сума ПДВ сплачена в меншому розмірі.

На підставі акту перевірки прийнято оспорювані податкові повідомлення-рішення:

- №, яким ТзОВ «Альтер-Топ» збільшено суму грошового зобов'язання з мита на товари, що ввозяться на територію України в розмірі 8 960 грн., в тому числі 5973,33 грн. за основним платежем та 2 986,67 грн. штрафні (фінансові) санкції;

- №, яким ТзОВ «Альтер-Топ» збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 19712 грн., в тому числі 13141,33 грн. за основним платежем та 6570,67 грн. штрафні (фінансові) санкції.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції зазначив, що при перетині митного кордону України в зоні митного контролю, особи, які перевозили транспортні засоби подали до митного оформлення документи, які підтверджують заявлену ними митну вартість, які були прийняті митним органом, і після їх перевірки не було відмовлено у їх митному оформленні, не складено картку відмови в прийнятті митних декларацій, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення та не виносилось рішення про коригування митної вартості товару, а тому висновки податкового органу про заниження позивачем бази оподаткування при митному оформленні є протиправними.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції, прийшов до протилежного висновку, з чим погоджується колегія суддів касаційної інстанції з огляду на наступне.

Згідно з ч.2 ст.53 Митного кодексу України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Пунктом 4 ч.5 ст.54 МК України передбачено, що орган доходів і зборів, з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, має право проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску, звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості.

Як встановлено судами, від митних органів Литовської республіки були отримані експортні митні декларації, в яких зазначено, що митна вартість значно вища від задекларованої ТзОВ «Альтер-Топ» під час ввезення транспортних засобів (які повністю ідентифіковані) на митну територію України, а тому в органу доходів і зборів були всі підстави для призначення та проведення документальної невиїзної перевірки.

Відповідно до п.п.190.1 ст. 190 Податкового кодексу України, - базою оподаткування для товарів, що ввозяться на митну територію України, є договірна (контрактна) вартість, але не нижче митної вартості цих товарів, визначеної відповідно до розділу III Митного кодексу України, з урахуванням мита та акцизного податку, що підлягають сплаті і включаються до ціни товарів.

Відповідно до статті 49 Митного кодексу України, - митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

З таких підстав, суд апеляційної інстанції, повно та правильно встановивши всі обставини по праві, дотримавшись норм матеріального та процесуального права, правильно зробив висновок про законність спірних податкових повідомлень-рішень та наявності законних підстав для відмови у задоволенні позову.

Всі доводи позовної заяви і апеляційної скарги (аналогічні доводам касаційної скарги) ретельно перевірено судом апеляційної інстанції і їм надано юридично вірна оцінка.

Суд касаційної інстанції не вбачає порушень судом норм матеріального та процесуального права при вирішенні даної справи та вважає, що суд повно встановив обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, та надав їм правову оцінку на підставі норм закону, що підлягали застосуванню до даних правовідносин.

Доводи касаційної скарги не дають підстав вважати, що при прийнятті оскаржуваного судового рішення судом апеляційної інстанції були порушені норми матеріального чи процесуального права.

Відповідно до статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Крім того, при зверненні до Вищого адміністративного суду України з даною касаційною скаргою, відповідачем сплачено судовий збір в розмірі - 1461 грн. 60 коп.

Разом з тим, пунктом 3 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що ставка судового збору за подання до адміністративного суду касаційної скарги на рішення суду встановлена у розмірі 120 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Згідно пункту 3 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" в редакції чинній на момент звернення позивача до суду першої інстанції з позовною заявою у даній справі, ставка судового збору за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру була встановлена у розмірі - 2 відсотки розміру майнових вимог, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 4 розмірів мінімальної заробітної плати.

Відповідно до статті 8 Закону України "Про державний бюджет України на 2015 рік" мінімальна заробітна плата з 01.01.2015 становила у місячному розмірі - 1218 грн. 00 коп.

Враховуючи викладене, частина несплаченої суми судового збору за подання даної касаційної скарги в розмірі - 730 грн. 80 коп. підлягає стягненню з Товариства з обмеженою відповідальністю «Альтер Топ».

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 220, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Альтер Топ» - залишити без задоволення.

2. Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 08.12.2015 - залишити без змін.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Альтер Топ» судовий збір в сумі 730 грн. 80 коп. до спеціального фонду Державного бюджету України (отримувач УДКCУ у Печерському районі, рахунок отримувача 0007, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 38004897, код банку отримувача 820019, банк отримувача ГУ ДКСУ у м. Києві, код класифікації доходу бюджету 22030105 «Судовий збір (Вищий адміністративний суд України, 075)»

4. Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у порядку та в строки, встановлені статтями 236 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя В.П.Юрченко
Судді Г.К.Голубєва
М.В.Сірош