Справа № 303/586/16а,2а/303/98/16
Суддя: Затолочний Віталій Семенович
Дата ухвалення: 2016-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2016 року Справа № 876/3371/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого суддіЗатолочного В.С.,
суддів за участі секретаря судового засідання представника позивача представника відповідача представників третіх осібКаралюса В.М., Матковської З.М., Нефедової А.О., Москаля Г.Г., Немеша П.С., Пакнаса В.В., Ковбаско В.В., Мельничука В.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Мукачівської міської ради на постанову Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 21.04.2016 року у справі за позовом Закарпатської обласної державної адміністрації до Мукачівської міської ради, треті особи Департамент фінансів Закарпатської обласної державної адміністрації, Департамент освіти і науки Закарпатської обласної державної адміністрації, Державний навчальний заклад «Мукачівський центр професійно-технічної освіти», Державний професійно-технічний навчальний заклад «Мукачівський професійний аграрний ліцей імені Михайла Данканича», Вище професійне училище № 3 м. Мукачево, Публічне акціонерне товариство «Закарпаттягаз», Публічне акціонерне товариство «Закарпаттяобленерго» про визнання протиправним, скасування рішення та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

Закарпатська обласна державна адміністрація звернулася до суду з адміністративним позовом до Мукачівської міської ради про визнання незаконним та скасування рішення 6-ї позачергової сесії 7-го скликання Мукачівської міської ради від 12.01.2016 року № 96 «Про міський бюджет м. Мукачево на 2016 рік (нова редакція)» та зобов'язання потворно розглянути та прийняти рішення про міський бюджет м. Мукачево на 2016 рік з дотриманням вимог Бюджетного кодексу України та Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» від 25 грудня 2015 року № 928.

В ході розгляду справи до участі в ній були залучені треті особи Департамент фінансів Закарпатської обласної державної адміністрації, Департамент освіти і науки Закарпатської обласної державної адміністрації, Державний навчальний заклад «Мукачівський центр професійно-технічної освіти», Державний професійно-технічний навчальний заклад «Мукачівський професійний аграрний ліцей імені Михайла Данканича», Вище професійне училище № 3 м. Мукачево, Публічне акціонерне товариство «Закарпаттягаз», Публічне акціонерне товариство «Закарпаттяобленерго».

Постановою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 21.04.2016 року позов задоволено повністю.

Не погодившись з даними судовим рішенням, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку, просить скасувати та ухвалити нове про відмову в позові.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що чинне законодавство не надає права позивачу на звернення з такими позовними вимогами, що пред'явлені у справі, яка розглядається. Крім того, позивач не є суб'єктом правовідносин, на яких поширюється дія оспорюваного акта, відсутні докази порушення його прав та інтересів.

Також законодавством України не передбачений такий засіб впливу за порушення бюджетного законодавства як скасування рішення про бюджет.

Судом не з'ясовано, які саме положення спірного рішення не відповідають чинному законодавству.

Суд першої інстанції, скасовуючи рішення відповідача, не дослідив питання щодо доцільності збереження правовідносин, які стосуються інших осіб.

На думку апелянта, ним не допущено порушення бюджетного законодавства при прийнятті спірного рішення, оскільки передумовою взяття на фінансування з місцевого бюджету підготовки робітничих кадрів у професійно-технічних та інших навчальних закладах є передача з державної власності у комунальну власність відповідних установ, закладів та організацій, а також відповідних фінансових ресурсів. Враховуючи, що такої передачі не відбулося, підстави для цього фінансування з місцевого бюджету відсутні.

Вислухавши суддю-доповідача, представника апелянта, який наполягав на задоволенні апеляційної скарги, представників позивача та третіх осіб Державного навчального закладу «Мукачівський центр професійно-технічної освіти», Державного професійно-технічного навчального закладу «Мукачівський професійний аграрний ліцей імені Михайла Данканича», Вищого професійного училища № 3 м. Мукачево, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст..43 Конституції України гарантується право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку людина вільно обирає або на яку вільно погоджується; право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Статтею 53 Конституції України гарантується права на освіту.

Статтею 7 Бюджетного кодексу України визначені принципи, на яких ґрунтується бюджетна система України.

Пунктами 1, 4 та 6 зазначеної правової норми передбачено, що такими принципами, зокрема, є принцип єдності бюджетної системи України, який забезпечується єдиною правовою базою, єдиною грошовою системою, єдиним регулюванням бюджетних відносин, єдиною бюджетною класифікацією, єдністю порядку виконання бюджетів та ведення бухгалтерського обліку і звітності; принцип повноти, що передбачає включення до складу бюджетів всіх надходжень бюджетів та витрат бюджетів, що здійснюються відповідно до нормативно-правових актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування; принцип ефективності та результативності, відповідно до якого при складанні та виконанні бюджетів усі учасники бюджетного процесу мають прагнути досягнення цілей, запланованих на основі національної системи цінностей і завдань інноваційного розвитку економіки, шляхом забезпечення якісного надання послуг, гарантованих державою, Автономною Республікою Крим, місцевим самоврядуванням, при залученні мінімального обсягу бюджетних коштів та досягнення максимального результату при використанні визначеного бюджетом обсягу коштів.

Згідно частини 4 ст.. 77 Бюджетного кодексу України Верховна Рада Автономної Республіки Крим, обласні, міські, районні, селищні, сільські ради при затвердженні відповідних бюджетів враховують у першочерговому порядку потребу в коштах на оплату праці працівників бюджетних установ відповідно до встановлених законодавством України умов оплати праці та розміру мінімальної заробітної плати; на проведення розрахунків за електричну та теплову енергію, водопостачання, водовідведення, природний газ та послуги зв'язку, які споживаються бюджетними установами.

Відповідно до положень підпункту «е» пункту 1 ст.. 89 Бюджетного кодексу України до видатків, що здійснюються з бюджетів міст обласного значення, належать видатки на професійно-технічну освіту (на оплату послуг з підготовки кваліфікованих робітників на умовах державного та/або регіонального замовлення у професійно-технічних та інших навчальних закладах державної та/або комунальної власності, які розташовані на території міст обласного значення).

Згідно абзацу 2 ст. 27 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» видатки на підготовку робітничих кадрів у професійно-технічних закладах та інших навчальних закладах, розташованих у містах обласного значення, плануються з 2016 року у відповідних бюджетах міст обласного значення, а на інших територіях - у відповідних обласних бюджетах та бюджеті міста Києва.

Статтею 1 Бюджетного кодексу України передбачено, що Бюджетним кодексом України регулюються відносини, що виникають у процесі складання, розгляду, затвердження, виконання бюджетів, звітування про їх виконання та контролю за дотриманням бюджетного законодавства і питання відповідальності за порушення бюджетного законодавства, а також визначаються правові засади утворення та погашення державного і місцевого боргу.

Згідно частини 2 ст. 4 Бюджетного кодексу України бюджетна система України і Державний бюджет України встановлюються виключно цим Кодексом та законом про Державний бюджет України.

Якщо іншим нормативно-правовим актом бюджетні відносини визначаються інакше, ніж у цьому Кодексі, застосовуються відповідні норми цього Кодексу.

Відповідно до положень ст.. 4 Європейської хартії місцевого самоврядування головні повноваження і функції органів місцевого самоврядування визначаються конституцією або законом; органи місцевого самоврядування в межах закону мають повне право вільно вирішувати будь-яке питання, яке не вилучене із сфери їхньої компетенції і вирішення якого не доручене жодному іншому органу; повноваження, якими наділяються органи місцевого самоврядування, як правило, мають бути повними і виключними.

Статтею 144 Конституції України передбачено, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території.

Рішення органів місцевого самоврядування з мотивів їх невідповідності Конституції чи законам України зупиняються у встановленому законом порядку з одночасним зверненням до суду.

Відповідно до пунктів 1 статті 119 Конституції України місцеві державні адміністрації на відповідній території забезпечують виконання Конституції та законів України, актів Президента України, Кабінету Міністрів України, інших органів виконавчої влади; законність і правопорядок; додержання прав і свобод громадян.

Згідно пунктів 3, 6 частини 1 ст.. 13 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» від 09.04.1999 року № 586 (далі - Закон № 586) до відання місцевих державних адміністрацій у межах і формах, визначених Конституцією і законами України, належить, зокрема, вирішення питань, бюджету, фінансів та обліку, науки і освіти.

Відповідно до пунктів 2, 9 ст.. 16 Закону № 586 місцеві державні адміністрації в межах, визначених Конституцією і законами України, здійснюють на відповідних територіях державний контроль за станом фінансової дисципліни, обліку та звітності, додержанням законодавства з питань науки і освіти.

Згідно зі ст.. 22 Закону № 586 місцеві державні адміністрації реалізовують державну політику в галузі науки і освіти.

Статтею 28 Закону № 586 для реалізації наданих повноважень обласній державній адміністрації надано право звертатися до суду та здійснювати інші функції і повноваження у спосіб, передбачений Конституцією та Законами України.

Відповідно до ст.. 115 Бюджетного кодексу України обласним державним адміністраціям надано право здійснювати контроль за відповідністю бюджетному законодавству показників затверджених бюджетів, розпису бюджету, кошторисів бюджетних установ та інших документів, які використовуються у бюджетному процесі, щодо районних та міських рад (міст обласного значення) бюджетів і бюджетів об'єднаних територіальних громад, що створюються згідно із законом та перспективним планом формування територій громад.

Таким чином, в межах реалізації вищевказаних контрольних функцій Закарпатська обласна державна адміністрація здійснює контроль за дотриманням бюджетного законодавства Мукачівською міською радою.

Згідно з пунктом 45 частини 1 ст. 2 Бюджетного кодексу України рішення про місцевий бюджет є нормативно-правовим актом Верховної Ради Автономної Республіки Крим чи відповідної місцевої ради, виданий в установленому порядку, що затверджує місцевий бюджет та визначає повноваження відповідно Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевої державної адміністрації або виконавчого органу місцевого самоврядування здійснювати виконання місцевого бюджету протягом бюджетного періоду.

Згідно ч. 3 ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку (частина 10 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»; пункт 5 рішення Конституційного Суду від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009 (справа № 1-9/2009)).

Відповідно до ст.. 6 Закону України «Про професійно-технічну освіту» обласна державна адміністрація входить до системи органів управління професійно-технічною освітою в Україні, за якою закріплені відповідні повноваження у галузі управління професійно-технічною освітою (ст.. 9 цього закону).

Виходячи з аналізу зазначених правових норм, до видатків, що здійснюються з бюджетів міст обласного значення, в тому числі і м. Мукачево, віднесено видатки на підготовку робітничих кадрів у професійно-технічних закладах та інших навчальних закладах, розташованих у містах обласного значення, і відповідно такі видатки з 2016 року повинні плануватися у відповідних бюджетах міст обласного значення, а на інших територіях - у відповідних обласних бюджетах та бюджеті міста Києва.

Відповідач, приймаючи спірне рішення, зобов'язаний був врахувати вказані законодавчі положення.

Як вбачається з матеріалів справи, 12 січня 2016 року Мукачівською міською радою на 6-й позачерговій сесії 7-го скликання прийнято рішення № 96 «Про міський бюджет м. Мукачево на 2016 рік (нова редакція)» (далі - рішення про бюджет № 96).

Разом з тим, рішенням про бюджет № 96, всупереч положенням частини 1 ст. 89 Бюджетного кодексу України та ст.. 27 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік», не було передбачено видатки на фінансування підготовки робітничих кадрів для трьох професійно-технічних закладів, які розташовані в м. Мукачево (на оплату праці з нарахуваннями працівникам, виплату стипендій учням, поточне утримання відповідних закладів тощо), а саме: Державного навчального закладу «Мукачівський центр професійно-технічної освіти», Державного професійно-технічного навчального закладу «Мукачівський професійний аграрний ліцей імені Михайла Данканича», Вищого професійного училища № 3 м. Мукачево.

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду відкидає посилання апелянта на відсутність відповідних фінансових ресурсів та не вирішення на державному рівні питання про передачу у комунальну власність відповідних установ, закладів та організацій, а також відповідних фінансових ресурсів. Як зазначалося вище, відповідач, приймаючи спірне рішення, зобов'язаний був першочергово дотримуватися положень Бюджетного кодексу та Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік», якими чітко передбачено фінансування підготовки робітничих кадрів у професійно-технічних закладах за рахунок видатків місцевих бюджетів. Законодавче не вирішення питання щодо передачі закладів професійно-технічної освіти у підпорядкування громаді м. Мукачево та перерозподілу державних коштів на їх фінансування не надає права суб'єкту бюджетної нормотворчості ігнорувати положення законодавства, яким регулюється питання бюджету.

Наявність необхідних фінансових ресурсів для фінансування з бюджету м. Мукачево підготовки робітничих кадрів у професійно-технічних закладах підтверджується документами, що є в матеріалах справи.

Також безпідставними є посилання відповідача на те, що суд не вправі зобов'язувати орган місцевого самоврядування приймати рішення про прийняття нового бюджету, а також визнавати весь бюджет незаконним без аналізу всіх його положень.

При цьому колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду зазначає, що завданням адміністративного судочинства є забезпечення захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб (стаття 2 КАС України).

Визнання рішення суб'єкта владних повноважень незаконним та зобов'язання суб'єкта владних повноважень вчинити певні дії є одним із способів захисту порушеного права та інтересу, передбаченого КАС України.

Враховуючи порушення норм чинного законодавства відповідачем при прийнятті спірного рішення, зобов'язання його прийняти нове рішення з дотриманням порушених законодавчих норм не є втручанням у дискреційні повноваження органу місцевого самоврядування.

До того ж, як вірно зазначив суд першої інстанції в постанові від 21 квітня 2016 року, судом вирішувалося питання не про зобов'язання відповідача до прийняття певного рішення, а лише щодо прийняття рішення з дотриманням вимог діючого законодавства.

Щодо доводів про відсутність аналізу у спірному судовому рішенні законності всіх положень рішення про бюджет № 96 колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду зазначає, що рішення про бюджет № 96 суперечить вимогам Бюджетного кодексу України та Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» з огляду на відсутність видатків на фінансування підготовки робітничих кадрів. При цьому, враховуючи положення Бюджетного кодексу України про принципи бюджетної системи, збалансованість доходів та видатків, правильним є саме визнання незаконним всього рішення про бюджет № 96.

З огляду на проаналізовані вище положення ст.. 144 Конституції України, ст.ст. 13, 28 Закону № 586, ст.. 115 Бюджетного кодексу України, Закарпатська ОДА наділена повноваженнями здійснення контролю за дотриманням бюджетного законодавства Мукачівською міською радою.

Згідно ст.. 116 Бюджетного кодексу України порушенням бюджетного законодавства визнається порушення учасником бюджетного процесу встановлених цим Кодексом чи іншим бюджетним законодавством норм щодо складання, розгляду, затвердження, внесення змін, виконання бюджету, а відповідно до пункту 7 цієї правової норми таким порушенням, зокрема, є прийняття рішення про місцевий бюджет з порушенням вимог цього Кодексу чи закону про Державний бюджет України (в тому числі щодо складання бюджету в частині міжбюджетних трансфертів).

Пунктом 6 ст. 117 Бюджетного кодексу України передбачено, що до учасників бюджетного процесу за порушення бюджетного законодавства, визначене пунктом 7 частини першої статті 116 цього Кодексу, застосовується такий захід впливу як зупинення дії рішення про місцевий бюджет у порядку, встановленому статтею 122 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 ст. 122 Бюджетного кодексу України у разі порушення вимог щодо складання бюджету згідно із цим Кодексом та законом про Державний бюджет України в частині міжбюджетних трансфертів Голові Ради міністрів Автономної Республіки Крим, голові обласної, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій надається право протягом місяця з дня набрання чинності рішенням про районний, міський (міста республіканського Автономної Республіки Крим та обласного значення), районний у містах Києві та Севастополі бюджети та бюджети об'єднаних територіальних громад, що створюються згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, звернутися до суду з одночасним клопотанням про невідкладне зупинення дії рішення про відповідний місцевий бюджет до закінчення судового розгляду справи.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про право позивача на звернення до суду з даним позовом, оскільки ним було виявлене порушення бюджетного законодавства, передбачене пунктом 1 частини 1 ст. 116 Бюджетного кодексу України. Посилання апелянта на те, що звернення до суду можливе лише у разі виявлення порушення бюджетного законодавства в частині міжбюджетних трансфертів безпідставне, тому що пункт 6 ст. 117 Бюджетного кодексу України є відсилочною правовою нормою саме щодо порядку реагування на порушення бюджетного законодавства, а не щодо суті самого порушення.

Крім того, право на звернення позивача до суду в даному випадку узгоджується з приписами ст.. 144 Конституції України та ст.. 28 Закону № 586.

Також слід звернути увагу на те, що пунктом 2 частини 1 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) визначено, що правила цієї статті поширюються на розгляд адміністративних справ щодо законності та відповідності правовим актам вищої юридичної сили нормативно-правових актів міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування, інших суб'єктів владних повноважень.

Частиною 2 ст. 171 КАС України передбачено, що право оскаржити нормативно-правовий акт мають особи, щодо яких його застосовано, а також особи, які є суб'єктом відповідних правовідносин, у яких буде застосовано цей акт.

В даному випадку рішення Мукачівської міської ради про бюджет впливає на правовідносини, які виникають у процесі складання, розгляду, затвердження, виконання бюджетів, звітування про їх виконання та контролю за дотриманням бюджетного законодавства, питання відповідальності за порушення бюджетного законодавства, які регулюються Бюджетним кодексом України (стаття 1), а також на правовідносини, які виникають в галузі професійно-технічної освіти (статті 1 і 2 Закону України «Про професійно-технічну освіту»).

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду, оцінюючи доводи апелянта, погоджується з тим, що суд першої інстанції помилково застосував такий засіб захисту порушеного права як скасування спірного рішення відповідача.

Так, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень (пункт 1 частини 2 ст. 162 КАС України).

Згідно частини 8 ст. 171 КАС України, якою регулюються особливості провадження у справах щодо оскарження нормативно-правових актів суб'єктів владних повноважень, в тому числі органів місцевого самоврядування, суд може визнати нормативно-правовий акт незаконним чи таким, що не відповідає правовому акту вищої юридичної сили, повністю або в окремій його частині.

Відповідно до частини 11 цієї ж статті резолютивна частина постанови суду про визнання нормативно-правового акта незаконним або таким, що не відповідає правовому акту вищої юридичної сили, і про визнання його нечинним невідкладно публікується відповідачем у виданні, в якому його було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили.

Згідно пункту 10.2 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 року № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі» із змісту статті 162 КАС України випливає, що в разі задоволення позову про визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень чи його окремих положень суд повинен зазначити про це в судовому рішенні та одночасно застосувати один із встановлених законом способів захисту порушеного права позивача: про скасування або визнання нечинними рішення чи окремих його положень.

При цьому суди повинні мати на увазі, що одночасне застосування обох способів захисту порушеного права - визнання спірного акта нечинним та скасування такого акта - є помилковим.

Скасування акта суб'єкта владних повноважень як способу захисту порушеного права позивача застосовується тоді, коли спірний акт не породжує жодних правових наслідків від моменту прийняття такого акта.

Визнання ж акта суб'єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта.

Суд визначає, що рішення суб'єкта владних повноважень є нечинним, тобто втрачає чинність з певного моменту лише на майбутнє, якщо на підставі цього рішення виникли правовідносини, які доцільно зберегти.

Враховуючи, що після прийняття відповідачем у справі спірного рішення останнє породило своїм виконанням певні правові наслідки для кола осіб, до яких це рішення було застосоване.

Тому, замість такого скасування способу захисту порушеного права як скасування рішення про бюджет № 96 слід застосувати інший спосіб у вигляді визнання рішення нечинним з моменту набрання рішенням суду законної сили.

Колегія суддів Львівського апеляційного суду вважає правильною оцінку судом першої інстанції доводів позивача про прийняття відповідачем рішення про внесення змін до бюджету міста Мукачево на 2016 рік. Як вірно зазначив суд в постанові від 21.04.2016 року, цим рішенням фактично не вирішено питання щодо фінансування професійно-технічних закладів у м. Мукачево в цілому на 2016 рік.

В ході апеляційного перегляду справи відповідачем надано суду копію рішення від 28.04.2016 року № 205 «Про міський бюджет м. Мукачево на 2016 рік (нова редакція)», в якому знову ж таки фінансування професійно-технічних закладів в цілому на 2016 рік не вирішено. Тому вважати, що такими змінами відповідач виконав вимоги підпункту «е» пункту 1 ст.. 89 Бюджетного кодексу України та абзацу 2 ст. 27 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» немає підстав.

Враховуючи зазначене, а також, що затягування із приведенням бюджету міста Мукачево у відповідність до вимог чинного законодавства впливає на порушення прав значного кола осіб (працівників та учнів професійно-технічних заклад (в тому числі таких незахищених категорій, як дітей-сиріт), організацій - постачальників комунальних та інших послуг цим навчальним закладам) колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду вважає, що слід визначити відповідачу конкретний строк - один місяць для прийняття відповідного рішення щодо приведення бюджету міста Мукачево у відповідність до вимог чинного законодавства.

Тому резолютивну частину оскаржуваного судового рішення необхідно змінити.

Також згідно положень частини 11 ст. 171 КАС України відповідача слід зобов'язати опублікувати рішення суду апеляційної інстанції у відповідному засобі масової інформації.

Керуючись ст.ст. 160 ч. 3, 171, 195, 196, 198, 201, 205, 207, 254 КАС України, апеляційний суд -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Мукачівської міської ради задовольнити частково.

Постанову Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 21.04.2016 року у справі № 303/586/16-а змінити, виклавши абзац другий резолютивної частини даного судового рішення в наступній редакції:

Визнати незаконним і нечинним з дня набрання даною постановою законної сили рішення 6-ї позачергової сесії 7-го скликання Мукачівської міської ради від 12 січня 2016 року № 96 «Про міський бюджет м. Мукачево на 2016 рік (нова редакція)» та зобов'язати Мукачівську міську раду в місячний строк з дня набрання даною постановою законної сили повторно розглянути і прийняти рішення про міський бюджет м. Мукачево на 2016 рік з дотриманням положень підпункту «е» пункту 1 ст.. 89 Бюджетного кодексу України та абзацу 2 ст. 27 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» щодо фінансування підготовки робітничих кадрів у професійно-технічних закладах, розташованих у м. Мукачево, за рахунок видатків, що здійснюються з бюджету м. Мукачево.

В іншій частині оскаржуване рішення залишити без змін.

Зобов'язати Мукачівську міську раду невідкладно опублікувати резолютивну частину даної постанови суду у виданні, в якому було офіційно оприлюднено рішення Мукачівської міської ради від 12 січня 2016 року № 96 «Про міський бюджет м. Мукачево на 2016 рік (нова редакція)», після набрання постановою законної сили.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючи: В.С. Затолочний

Судді В.М. Каралюс

З.М. Матковська

Повний текст виготовлено 17.06.2016