Справа № 815/2500/16
Суддя: Завальнюк І. В.
Дата ухвалення: 2016-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/2500/16
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 червня 2016 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого - судді Завальнюка І.В., розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом Управління Державної казначейської служби України у Великомихайлівському районі Одеської області до Управління соціального захисту населення Великомихайлівської районної державної адміністрації Одеської області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить суд визнати неправомірною бездіяльність відповідача щодо неперерахування компенсації фактичних витрат на виплату середнього заробітку працівнику ОСОБА_1 , призваного на військову службу під час мобілізації, на особливий період, за грудень 2015 р. в сумі 2661,03 грн. на рахунок позивача; зобов`язати відповідача перерахувати вищезазначену компенсацію фактичних витрат на рахунок позивача.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що головний спеціаліст інформаційних технологій та захисту інформацію ОСОБА_2 з 18.03.2014 р. був призваний на військову службу під час мобілізації. Згідно ч.ч.3, 4 ст.119 КЗпП України та п.4 постанови Кабінету Міністрів України від 04.03.2015 р. № 105 за такими працівниками зберігається місце роботи, посада і компенсується із бюджету середній заробіток в установі, в якій вони працювали до призову. Однак всупереч вищезазначених вимог позивачем не отримано від УСЗН Великомихайлівської РДА Одеської області компенсацію фактичних витрат у вигляді середнього заробітку за грудень 2015 р., в результаті чого утворилась дебіторська заборгованість в розмірі 2661,03 грн. Позивач двічі звертався до відповідача з листами щодо погашення означеної заборгованості, в результаті чого отримав відповіді, що компенсацію не здійснено внаслідок відсутності фінансування з Державного бюджету. Зважаючи на вказану протиправну бездіяльність відповідача, позивач звернувся до суду із даним адміністративним позовом.

До суду з`явився представник позивача, який позовні вимоги із викладених вище підстав підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача зо суду не з`явився, про час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином. Згідно наданих до канцелярії суду заперечень на адміністративний позов, відповідач позовні вимоги не визнав у повному обсязі, в задоволенні позову просив відмовити, зазначивши, що Управління ДКС України у Великомихайлівському районі Одеської області листом від 13.01.2016 р. № 03-29/18 до Управління СЗН Михайлівської РДА було направлено звіт про фактичні витрати на виплату середнього заробітку працівнику ОСОБА_2 , призваного на військову службу під час мобілізації, на особливий період, за грудень 2015 р. на суму 2661,03 грн. В свою чергу, Управлінням СЗН Великомихайлівської РДА листом від 15.01.2016 р. № 01-38/82 до Департаменту СЗН Одеської обласної державної адміністрації направлено зведений звіт та заявку про фактичні витрати на виплату середнього заробітку працівникам, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації за грудень 2015 р., але кошти на відшкодування не отримано у зв`язку з відсутністю фінансування з Державного бюджету. Зазначені кошти надходять з Міністерства фінансів України, а Міністерство соціальної політики є головним розпорядником та відповідальним виконавцем. Також відзначив, що кошти за бюджетною програмою 2501350 «Компенсація підприємствам, установам, організаціям у межах середнього заробітку працівникам, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період» Законом України «Про Державний бюджет на 2016 рік» не заплановані. На думку відповідача, вищезазначені обставини є підставою для відмови у задоволенні позову.

Відповідно до ч.6 ст.128 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необґрунтованість адміністративного позову та відсутність підстав для його задоволення.

Судом встановлено, що Управлінням державної казначейської служби України у Великомихайлівському районі Одеської області в грудні 2015 р. виплачено компенсацію в розмірі 2661,03 грн. ОСОБА_2 , призваного на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, згідно наказу Великомихайлівсько-Фрунзівського ОРВК Одеської області від 26.02.2015 р. № 29.

Згідно ч.1 ст.39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 р. № 2232-ХІІ (далі - Закон № 2232-ХІІ) встановлено, що призов військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Громадяни України, призвані на строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, або прийняті на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану, користуються гарантіями, передбаченими частинами третьою та четвертою статті 119 Кодексу законів про працю України, а також частиною першою статті 51, частиною п`ятою статті 53, частиною третьою статті 57, частиною п`ятою статті 61 Закону України «Про освіту» (ч. 2 ст. 39 Закону 2232-ХІІ).

Гарантії для працівників на час виконання державних або громадських обов`язків передбачено статтею 119 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України), відповідно до якої на час виконання державних або громадських обов`язків, якщо за чинним законодавством України ці обов`язки можуть здійснюватись у робочий час, працівникам гарантується збереження місця роботи (посади) і середнього заробітку.

Працівникам, які залучаються до виконання обов`язків, передбачених законами України «Про військовий обов`язок і військову службу`і «Про альтернативну (невійськову) службу», «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», надаються гарантії та пільги відповідно до цих законів.
За працівниками, призваними на строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану на строк до закінчення особливого періоду або до дня фактичної демобілізації, зберігаються місце роботи, посада і компенсується із бюджету середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, в яких вони працювали на час призову, незалежно від підпорядкування та форми власності. Виплата таких компенсацій із бюджету в межах середнього заробітку проводиться за рахунок коштів Державного бюджету України в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Дію ч.3 ст.119 КЗпП України поширено на громадян України, які починаючи з 18 березня 2014 року були призвані на військову службу на підставі Указу Президента України від 17 березня 2014 року N 303 «Про часткову мобілізацію», згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» від 20 травня 2014 року N 1275-VІІ.

Механізм виплати компенсації підприємствам, установам, організаціям у межах середнього заробітку працівників, призваних на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті за програмою 2501350 «Компенсація підприємствам, установам, організаціям у межах середнього заробітку працівників, призваних на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період» визначений Порядком виплати компенсації підприємствам, установам, організаціям у межах середнього заробітку працівників, призваних на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04 березня 2015 року № 105 відповідно до частини третьої статті 119 Кодексу законів про працю України (далі - Порядок № 105).

Відповідно до п.2 Порядку № 105 Головним розпорядником бюджетних коштів та відповідальним виконавцем бюджетної програми є Мінсоцполітки. Розпорядниками бюджетних коштів нижчого рівня є: Міністерство соціальної політики Автономної Республіки Крим, структурні підрозділи з питань соціального захисту населення обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій (далі - структурні підрозділи соціального захисту населення); структурні підрозділи з питань соціального захисту населення районних, районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (крім мм. Києва та Севастополя) рад (далі - органи соціального захисту населення).

Приписи пункту 4 Порядку № 105 визначають, що для виплати компенсації підприємство, установа або організація подає щомісяця до 15 числа органу соціального захисту населення звіт про фактичні витрати на виплату середнього заробітку працівникам згідно з додатком 1, погоджений районним (міським) військовим комісаріатом, який здійснював призов працівника на військову службу, в частині підтвердження призову та проходження військової служби, для подання до 19 числа їх копій, а також зведених звітів про фактичні витрати на виплату середнього заробітку працівникам згідно з додатком 2 структурним підрозділам соціального захисту населення. Структурні підрозділи соціального захисту населення щомісяця до 23 числа подають відомості про загальний обсяг фактичних витрат на виплату середнього заробітку працівникам згідно з додатком 3 Мінсоцполітики для спрямування їм бюджетних коштів, що спрямовуються органам соціального захисту населення для перерахування підприємствам, установам, організаціям.

Отже за громадянами України, які починаючи з 18.03.2014 були призвані на військову службу на підставі Указу Президента України від 17 березня 2014 року N 303 «Про часткову мобілізацію», згідно із Законом України від 20 травня 2014 року N 1275-VІІ, зберігається середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, в яких вони працювали на час призову, і компенсується із бюджету з урахування ч.3 ст. 119 КЗпП України у відповідності до Порядку №105.

Виплата таких компенсації проводиться підприємствами, установами, організаціями у строки, визначені статтею 115 Кодексу законів про працю України (п. 6 Порядку № 105), у той час коли, бюджетні кошти в силу присів пунктів 3 Порядку №105 спрямовуються підприємствам, установам, організаціям на компенсацію витрат на виплату середнього заробітку працівникам, які працювали на таких підприємствах, в установах, організаціях на час призову на військову службу, не більше одного року (далі - компенсація).

З огляду матеріали справи, Управлінням Державної казначейської служби України у Великомихайлівському районі Одеської області 13.01.2016 р. складено звіт про фактичні витрати на виплату середнього заробітку працівникам, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період за грудень 2015 р., погоджений т.в.о. військового комісару, згідно якого ОСОБА_2 нараховано заробітну плату в сумі 2661,03 грн. Зазначений звіт листом від 13.01.2015 р. № 03-29/18 направлений до Управління соціального захисту населення Великомихайлівської районної державної адміністрації Одеської області.

В свою чергу, Управлінням СЗН Великомихайлівської РДА листом від 15.01.2016 р. № 01-38/82 до Департаменту СЗН Одеської обласної державної адміністрації направлено зведений звіт (додаток 2 до Порядку № 105) та заявку про фактичні витрати на виплату середнього заробітку працівникам, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації за грудень 2015 р., але кошти на відшкодування не отримано у зв`язку з відсутністю фінансування з Державного бюджету.

Відповідно до пункту 2 Порядку N 105 відповідач є розпорядником зазначених бюджетних коштів нижчого рівна і на нього покладається обов`язок прийняти звіт роботодавця про фактичні витрати на виплату середнього заробітку працівникам, включити дані про нараховані виплати до зведеного звіту та передати зведений звіт разом з копією включеного до нього звіту розпоряднику бюджетних коштів нижчого рівня - структурному підрозділу з питань соціального захисту населення обласної державної адміністрації. Після надходження бюджетних коштів від зазначеного структурного підрозділу відповідач згідно пункту 4 Порядку N 105 зобов`язаний здійснити відповідні виплати роботодавцям, що подали звіти з метою компенсації їм витрат на виплату працівникам середнього заробітку.

Таким чином, судом встановлено, що Управлінням СЗН Великомихайлівської РДА, як структурним підрозділом соціального захисту населення, виконано передбачений п.4 Порядку № 105 обов`язок щодо включення до зведеного звіту про фактичні витрати на виплату середнього заробітку працівникам згідно з додатком 2 відомості про виплату позивачем середнього заробітку своєму працівнику та подано даний зведений звіт разом з копією звіту позивача до структурного підрозділу соціального захисту населення, визначеного пунктом 2 Порядку N 105, тобто до Департаменту соціального захисту населення обласної державної адміністрації, який є розпорядником бюджетних коштів нижчого рівня.

За своєю правовою природою бездіяльність це як пасивна форма поведінки особи, що полягає у не вчиненні нею конкретних дій, які вона повинна була і могла вчинити в даних конкретних умовах; так і характеризується свідомим і вольовим актом поведінки особи.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що Управлінням СЗН Великомихайлівської РДА не було допущено протиправної бездіяльності, оскільки здійснено передбачені Порядком № 105 дії у відведені Порядком строки. Але у зв`язку із тим, що зазначені кошти надходять з Міністерства фінансів України, а Міністерство соціальної політики є головним розпорядником та відповідальним виконавцем, відповідне фінансування здійснене не було, що й мало наслідком неперерахування коштів позивачу.

Згідно ч.1, ч.2 ст.23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом.

Додатком 3 до Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» передбачені видатки на таку компенсацію за КПКВК 2501350 «Компенсація підприємствам, установам, організаціям у межах середнього заробітку працівників, призваних на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період» - в розмірі 1790000 грн. В Законі України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» такі видатки не передбачені.

В той же час, вирішуючи спір, суд виходить із принципу правової визначеності, який, як зазначив Європейський суд у справі Yvone van Duyn v. Home Office, означає, що зацікавлені особи повинні мати змогу покладатись на зобов`язання, взяті державою, навіть якщо такі зобов`язання містяться в законодавчому акті, якій загалом не має автоматичної прямої дії.

На державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок ("Лелас проти Хорватії" і "Тошкуце та інші проти Румунії") і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах ("Онер`їлдіз проти Туреччини").

Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків ("Лелас проти Хорватії", п. 74).

Одним із головних принципів адміністративного судочинства, відповідно до ст. 7 КАС України є принцип верховенства права. Відповідно до ст. 3 Конституції України та ст.8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права.

Постанову про зобов`язання відповідача вчинити певні суд приймає у справах, де відповідач допустив неправомірну бездіяльність за умови обов`язку вчинити певну дію. В цьому випадку суд повинен зазначити, яку саме дію повинен вчинити відповідач, але не може втручатися в його компетенцію.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що Управління соціального захисту населення Великомихайлівської районної державної адміністрації Одеської області вчинено передбачені Порядком № 105 дії, направлені на виплату Управлінню соціального захисту населення Великомихайлівської районної державної адміністрації Одеської області кредиторської заборгованості за КПКВК 2501350 «Компенсація підприємствам, установам, організаціям у межах середнього заробітку працівників, призваних на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період». При цьому відповідач неодноразово повідомляв позивача про те, що після затвердження кошторисів та надходження коштів з Державного бюджету, зазначені кошти будуть виплачені в повному обсязі.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже суд приходить до висновку про те, що заявлені в даному адміністративному позові позовні вимоги до задоволення не підлягають, оскільки є безпідставними та не ґрунтуються на приписах законодавства, що регулює спірні правовідносини.

Керуючись ст.ст. 128, 158-163 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову Управління Державної казначейської служби України у Великомихайлівському районі Одеської області до Управління соціального захисту населення Великомихайлівської районної державної адміністрації Одеської області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання копії постанови.

Суддя І.В. Завальнюк