Справа № 808/376/16
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2016-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

15 червня 2016 рокусправа № 808/376/16

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Кругового О.О.

суддів: Нагорної Л.М. Юхименка О.В.

за участю секретаря судового засідання: Лащенка Р.В..

за участю:

представників позивача: Подсвірової Н.С., Мануйлової В.Б..

представника відповідача: Воронкової Н.В..

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Запорізькому районі м. Запоріжжя ГУ ДФС у Запорізькій області

на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 04 квітня 2016 року у справі №808/376/16 за позовом комунального підприємства «Водоканал» до Державної податкової інспекції у Запорізькому районі м. Запоріжжя ГУ ДФС у Запорізькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень,-

в с т а н о в и в :

26 січня 2016 року комунальне підприємство «Водоканал» звернулось до суду з адміністративним позовом в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення ДПІ в Запорізькому районі Головного управління ДФС у Запорізькій області від 13.01.2016 року №, визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення - рішення ДПІ в Запорізькому районі Головного управління ДФС у Запорізькій області від 13.01.2016 року №.

Адміністративний позов обгрунтовано тим, що податковим органом проведено документальну позапланову невиїзну перевірку комунального підприємства з питань дотримання вимог податкового законодавства, за наслідком якої складено акт перевірки від 24.12.2015 №39/1503/03327121, в якому зафіксовані порушення вимог пункту 246.4 статті 246, пункту 249.6 статті 249 Податкового кодексу України, в результаті чого позивачем занижено суму податкового зобов'язання з екологічного податку за розміщення відходів у спеціально відведених для цього місцях чи на об'єктах всього на суму 669662,99 грн. На підставі акту перевірки податковим органом винесені податкові повідомлення-рішення від 13.01.2016 № та №, якими визначено податкове зобов'язання в сумі 669662,99 грн. На думку позивача, вказані рішення є протиправними та підлягають скасуванню з тих підстав, що відповідачем безпідставно прирівнюються відвали мулових осадів очисних споруд позивача до поняття «звалищ».

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 04 квітня 2016 року адміністративний позов задоволено: визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення ДПІ в Запорізькому районі Головного управління ДФС у Запорізькій області від 13.01.2016 року №, визнано протиправними та скасовано податкове повідомлення - рішення ДПІ в Запорізькому районі Головного управління ДФС у Запорізькій області від 13.01.2016 року №.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції вимог норм матеріального та процесуального права просить оскаржувану постанову суду скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що згідно відомостей, отриманих від департаменту екології, листом від 15.02.2016 встановлено, що Комунальне підприємство "Водоканал" здійснює викиди шкідливих речовин в атмосферне повітря у кількості 0,003 т/рік (хлор). Також, відповідач зазначає, що місце видалення відходів, яке належить позивачу фактично підпадає під визначення звалища, терміну вживаного для цілей оподаткування в ст. 246 ПК України та є місцем розміщення відходів без їх найближчого використання, яке не забезпечує повного виключення викиду речовин в природне середовище. Відповідач наголошує, що прийнявши оскаржувані податкові повідомлення-рішення, діяв відповідно до вимог чинного законодавства та у межах наданих повноважень, просить у задоволені адміністративного позову відмовити повністю.

Представник відповідача в судовому засідання доводи апеляційної скарги підтримав, просив суд апеляційну скаргу задовольнити, постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Представники позивача проти задоволення позовних вимог заперечували, просили постанову суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального права, надану правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

На підставі довідки від 16.12.2015 №1487/8/08-08-04, виданої ДПІ у Запорізькому районі ГУ ДФС у Запорізькій області, відповідно до наказу ДПІ у Запорізькому районі ГУ ДФС у Запорізькій області від 18.12.2015 №198 та згідно з підпунктом 78.1.1 пункту 78.1 статті 78, статті 79 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (із змінами та доповненнями), фахівцями відповідача проведено документальну позапланову невиїзну перевірку Комунального підприємства "Водоканал" з питань дотримання вимог податкового законодавства, за наслідком якої складено акт перевірки від 24.12.2015 №39/1503/03327121.

Перевіркою встановлено порушення позивачем вимог пункту 246.4 статті 246, пункту 249.6 статті 249 Податкового кодексу України, в результаті чого позивачем занижено суму податкового зобов'язання з екологічного податку за розміщення відходів у спеціально відведених для цього місцях чи на об'єктах всього на суму 669662,99 грн., в тому числі:

- Балабінська сільська рада на суму 401512,91 грн.;

- Розумівська сільська рада на суму 268150,08 грн.

Не погодившись із висновками Акту перевірки, позивач надав відповідачу свої заперечення листом від 04.01.2016 №30. Відповідач листом від 12.01.2016 №23/10/08-08-15-03 залишив заперечення без задоволення.

13 січня 2016 року, на підставі висновків Акту перевірки від 24.12.2015 №39/1503/03327121, контролюючим органом прийнятті податкові повідомлення-рішення № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з надходжень від розміщення відходів у спеціально відведених для цього місцях чи на об'єктах, крім розміщення окремих видів відходів як вторинної сировини на загальну суму 501891,14 грн. (401512,91 грн. податку та 100378,23 грн. штрафних санкцій) та податкове повідомлення рішення №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з надходжень від розміщення відходів у спеціально відведених для цього місцях чи на об'єктах, крім розміщення окремих видів відходів як вторинної сировини на загальну 335 187,60 грн. (268150,08 грн. податку та 67037,52 грн. штрафних санкцій).

Не погоджуючись з податковими повідомленнями-рішеннями від від 13.01.2016 № та № , Комунальне підприємство "Водоканал" звернулось до суду.

Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що місця розміщення відходів - відвалами мулових осадів очисних споруд, що підтверджується паспортами МВВ, тому вони не підпадають під визначення «звалищ», які не забезпечують повного виключення викиду речовин в природне середовище. Відтак, МВВ, що використовуються позивачем не є об'єктами оподаткування п. 246.4 ст. 246 ПК України.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до пп.14.1.57 п. 14.1 ст. 14 ПК України, екологічний податок - загальнодержавний обов'язковий платіж, що справляється з фактичних обсягів викидів у атмосферне повітря, скидів у водні об'єкти забруднюючих речовин, розміщення відходів, фактичного обсягу радіоактивних відходів, що тимчасово зберігаються їх виробниками, фактичного обсягу утворених радіоактивних відходів та з фактичного обсягу радіоактивних відходів, накопичених до 1 квітня 2009 року.

Підпунктом 14.1.223 пункту 14.1 статті 14 ПК України, визначено, що розміщення відходів - це постійне (остаточне) знаходження або захоронення відходів у спеціально відведених для цього місцях чи об'єктах (місцях розміщення відходів, сховищах, полігонах, комплексах, спорудах, ділянках надр т. п.), на використання яких отримано дозвіл уповноважених органів.

Згідно із пп.240.1.3 п.240.1 ст.240 ПК України платниками податку є суб'єкти господарювання, юридичні особи, що не провадять господарську (підприємницьку) діяльність, бюджетні установи, громадські та інші підприємства, установи та організації, постійні представництва нерезидентів, включаючи тих, які виконують агентські (представницькі) функції стосовно таких нерезидентів або їх засновників, під час провадження діяльності яких на території України і в межах її континентального шельфу та виключної (морської) економічної зони здійснюються, зокрема, розміщення відходів (крім розміщення окремих видів (класів) відходів як вторинної сировини, що розміщуються на власних територіях (об'єктах) суб'єктів господарювання).

Поряд із цим, відповідно до пп. 242.1.1, 242.1.3 п.242.1 ст.242 ПК України об'єктом та базою оподаткування є: обсяги та види забруднюючих речовин, які викидаються в атмосферне повітря стаціонарними джерелами; обсяги та види (класи) відходів, що розміщуються у спеціально відведених для цього місцях чи на об'єктах протягом звітного кварталу, крім обсягів та видів (класів) окремих відходів як вторинної сировини, що розміщуються на власних територіях (об'єктах) суб'єктів господарювання, які мають ліцензію на збирання і заготівлю окремих видів відходів як вторинної сировини і провадять статутну діяльність із збирання і заготівлі таких відходів.

У пункті 249.1 ст.249 ПК України встановлено, що суми податку обчислюються платниками податку, крім тих, які визначені п.240.2 ст.240 цього Кодексу, та податковими агентами самостійно щокварталу.

Крім того, положенням п.246.2 ст.246 ПК України встановлено, що ставки податку за розміщення відходів, які встановлюються залежно від класу небезпеки та рівня небезпечності відходів: І клас (надзвичайно небезпечні) - 700 грн./т; ІІ клас (високонебезпечні) - 25,5 грн./т; ІІІ клас (помірно небезпечні) - 6,4 грн./т; IV клас (малонебезпечні) - 2,5 грн./т.

Згідно із пунктом 246.4 ст. 246 ПК України за розміщення відходів на звалищах, які не забезпечують повне виключення забруднення атмосферного повітря та водних об'єктів, ставки податку, зазначені у пунктах 246.1 - 246.3 цієї статті, збільшуються у 3 рази.

В свою чергу, відповідно до ст. 33 Закону України "Про відходи", зберігання та видалення відходів здійснюються відповідно до вимог екологічної безпеки та способами, що забезпечують максимальне використання відходів чи передачу їх іншим споживачам (за винятком захоронення). На кожне місце чи об'єкт зберігання або видалення відходів складається спеціальний паспорт, в якому зазначаються найменування та код відходів (згідно з державним класифікатором відходів), їх кількісний та якісний склад, походження, а також технічні характеристики місць чи об'єктів зберігання чи видалення і відомості про методи контролю та безпечної експлуатації цих місць чи об'єктів.

Згідно зі ст. 28 Закону України "Про відходи" визначено, що з метою повного обліку та опису функціонуючих, закритих та законсервованих місць видалення відходів, їх якісного і кількісного складу, а також здійснення контролю за впливом відходів на навколишнє природне середовище та здоров'я людини ведеться реєстр місць видалення відходів. Реєстр місць видалення відходів ведеться на підставі відповідних паспортів, звітних даних виробників відходів, відомостей уповноважених органів виконавчої влади у сфері поводження з відходами. Дані реєстру підлягають щорічному уточненню. Порядок ведення реєстру місць видалення відходів визначається Кабінетом Міністрів України.

Порядок ведення реєстру місць видалення відходів затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.1998 № 1216 (далі за текстом - Порядок № 1216).

В пункті 10 даного Порядку зазначено, що реєстр створюється і ведеться на підставі паспортів МВВ (місця видалення відходів - спеціально відведені місця чи об'єкти (полігони, комплекси, котловани, споруди, ділянки надр тощо), на використання яких для видалення відходів отримано дозвіл від спеціально уповноважених органів у сфері поводження з відходами), звітних даних, що подаються виробниками відходів, відомостей спеціально уповноважених органів виконавчої влади у сфері поводження з відходами.

Відповідно до пунктів 13-19 Порядку № 1216, у визначений термін власники МВВ надсилають проекти паспортів на погодження до органів МОЗ, Мінпраці та Держбуду на місцях, а також до відповідних організацій, що належать до сфери управління Мінекоресурсів і Держводгоспу.

Після погодження проектів паспортів власники МВВ передають їх на розгляд органів Мінекоресурсів на місцях.

Проекти паспортів розглядаються органами Мінекоресурсів на місцях у двотижневий термін. У разі погодження проекту паспорта МВВ органи Мінекоресурсів на місцях ставлять у ньому відмітку (штамп, печатку). У разі відхилення проекту паспорта на адресу власника МВВ надсилається лист з обгрунтуванням причин відхилення і встановленням терміну повторного подання такого проекту.

Погоджені паспорти МВВ органи Мінекоресурсів на місцях надсилають Раді міністрів Автономної Республіки Крим, обласним, Київській та Севастопольській міській державній адміністрації на затвердження та внесення до реєстру.

Кожному МВВ присвоюється реєстраційний номер та фіксується дата реєстрації.

Оригінал паспорта повертається власнику МВВ, а копії - органу Мінекоресурсів на місці та місцевій державній адміністрації.

Щорічно паспорти МВВ підлягають перегляду за результатами спостережень, контрольних замірів, додаткових робіт тощо і погоджуються органами Мінекоресурсів на місцях. У разі необхідності за рішенням місцевих державних адміністрацій може здійснюватися позачергове уточнення даних паспортів МВВ (в 2013 році були внесені зміни до Порядку № 1216 щодо погодження та затвердження паспортів МВВ).

Відповідно до п. 20 Порядку № 1216 на підставі даних паспортів Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська та Севастопольська міські держадміністрації готують висновки щодо рівня екологічної безпеки МВВ, визначають категорію їх екологічної безпеки для навколишнього природного середовища та здоров'я людини. Висновки надсилаються власникам МВВ для вжиття ними заходів, спрямованих на забезпечення екологічно безпечного функціонування МВВ.

Наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища та ядерної безпеки України від 14.01.1999 №12 затверджено Інструкцію про зміст і складання паспорту місць видалення відходів.

Абзацом 6 розділу 1 вказаної Інструкції визначено, що власники МВВ несуть відповідальність за достовірність і повноту інформації, наведеної в паспорті.

Даною Інструкцією визначено порядок заповнення розділу ХІ паспорту місця видалення відходів «Категорія екологічної безпеки МВВ», а саме зазначено, що категорію екологічної безпеки МВВ для навколишнього природного середовища і здоров'я людини визначають органи Мінекономіки на місцях разом з місцевими державними адміністраціями на підставі даних паспорта МВВ про обсяги накопичених відходів та клас їхньої небезпеки для людини, про наявність у районі МВВ забруднення вод, ґрунтів, атмосферного повітря та його рівень, про рівень природних та штучних засобів (водотривкі шари порід, ізоляційні екрани тощо) відвертання забруднення навколишнього середовища, про наявність та рівень моніторингу вод, ґрунтів, атмосферного повітря в районі МВВ, про особливості розташування МВВ, про рівень додержання вимог експлуатації МВВ тощо.

Таким чином, документом який є підставою для визначення категорії екологічної безпеки місць видалення відходів для навколишнього природного середовища є дані паспортів, які занесені до реєстру місць видалення відходів. При цьому, повноваження щодо визначення категорії екологічної безпеки МВВ для навколишнього природного середовища і здоров'я людини належать, зокрема, органам Мінекоресурсів на місцях.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що позивачем у відповідності до "Інструкції про зміст і складання паспорта місць видалення відходів" №12 від 14 січня 1999 року розроблено Паспорта MBB №114.01.1.2002 (ЦОС №1) та №114.01.2.2002 (ЦОС №2), які погоджені із Департаментом екології та природних ресурсів, МіськСЕС, Держнаглядохоронпраці, Регіональним управлінням водних ресурсів та затверджено Запорізькою обласною адміністрацією.

Згідно з Інструкцією на титульному аркуші паспортів MBB зазначається назва місця (об'єкта) видалення відходів за наявною документацією - відвали мулових осадів очистних споруд №№1,2, що в свою чергу підтверджується Технічним паспортом відходу (затверджений 10.11.2005 Держуправлінням екології та прикордонних ресурсів в Запорізькій області) у якому зазначено, що спосіб зберігання відходу саме у відвалах ЦОС 1,2.

Також, з матеріалів справи, відходи розміщені в ММВ позивача є шламом стічних вод, який розміщується у відвалах мулових осадів очисних споруд (що підтверджується паспортами МВВ та технічним паспортом відходів, Дозволом на розміщення відходів).

Відповідач при прийнятті спірних податкових повідомлень - рішень посилається на порушення Позивачем пункту 246.4 статті 246 ПК України із посиланням на розміщення відходів саме на звалищах.

Так, відповідно до норм пункту 246.4 статті 246 Податкового кодексу України, за розміщення відходів на звалищах, які не забезпечують повного виключення забруднення атмосферного повітря або водних об'єктів, ставки податку, зазначені у пунктах 246.1 -246.3 цієї статті, збільшуються у 3 рази.

Аналіз вказаної норми права свідчить про те, що збільшення ставки податку у три рази може бути застосовано саме за розміщення відходів на звалищах, які не забезпечують повного виключення забруднення атмосферного повітря або водних об'єктів.

В той же час, будь яких доказів того, що відбулась зміна статусу належного на позивачу МВВ відвалів мулових осідав очисних споруд на звалище, судом першої інстанції не встановлено та до суду апеляційної інстанції не надано.

В свою чергу, як вбачається з листа Міністерство екології та природних ресурсів листом від 18.02.2013 №2528/07/10-13, застосування пункту 246.4 статті 246 ПК України за розміщення відходів, тобто тих місць захоронення побутових відходів (сміттєзвалищ), які не обладнані системами захисту ґрунтових вод, знешкодження фільтрату, вилучення та утилізації біогазу не можуть забезпечити повного виключення забруднення атмосферного повітря або водних ресурсів.

Отже, пункт 246.4 статті 246 ПК України застосовується лише до тих платників податків, які мають місця захоронення побутових відходів (сміттєзвалищ), які не обладнані системами захисту ґрунтових вод, знешкодження фільтрату, вилучення та утилізації біогазу не можуть забезпечити повного виключення забруднення атмосферного повітря або водних ресурсів.

З метою виключення впливу на навколишнє природне середовище мулових майданчиків ЦОС-1,2 та контролем за станом місць розміщення власних відходів позивачем впроваджено системний моніторинг, а саме:

- моніторинг підземних вод через мережу режимно-спостережувальних свердловин;

- моніторинг хімічного складу ґрунтів мулових відвалів;

- контроль за місцем розміщення власних відходів на предмет дотримання природоохоронного законодавства;

- контроль якості повітря на межі санітарно-захисної зони.

Моніторинг підземних вод через мережу режимно - спостережувальних свердловин здійснюється центральною лабораторією стічних вод позивача, яка має свідоцтво про атестацію в даній галузі. Перелік інгредієнтів та періодичність встановлено у "Графіку відбору проб у мережі режимно-спостережувальних свердловин ЦОС-1,2", який погоджено з Держуправлінням екології та природних ресурсів та головним державним санітарним лікарем м. Запоріжжя.

Результати спостережень щорічно надаються у складі інформації щодо внесення змін до паспортів МВВ в Департамент екології та природних ресурсів Запорізької обласної державної адміністрації. Останнє внесення змін відбулось на підставі листа № 2367 від 13.03.2015.

Моніторинг хімічного складу ґрунтів у мулових відвалах здійснюється іншими лабораторіями, які мають свідоцтво про атестацію в даній галузі. Перелік інгредієнтів та періодичність встановлено у "Графіку лабораторного контролю хімічного складу ґрунтів відвального господарства ЦОС-1,2 КП "Водоканал", який погоджено з Держуправлінням екології та природних ресурсів та Головним державним санітарним лікарем м. Запоріжжя Згідно даного графіку лабораторний контроль здійснюється 1 раз на 2 роки.

Вимірювання показників складу і властивостей ґрунтів та відходів у 2014 році виконано ЧНТП "Соціум" (атестат "СЕ12-12 від 29.08.2012 чинний до 29.08.2015).

За результатами багаторічних досліджень показників складу і властивостей ґрунтів перевищення нормативного вмісту ГДК не виявлено.

Також контроль проводився відділом інструментально-лабораторного контролю Державної екологічної інспекції у 2013 та 2014 роках. Перевищень нормативів не виявлено.

Контроль якості повітря на межі санітарно-захисної зони здійснюється іншими лабораторіями, які мають свідоцтво про атестацію в даній галузі.

Перелік інгредієнтів та періодичність встановлено у "Графіку лабораторного контролю атмосферного повітря на кордоні санітарно-захисної зони на об'єктах Позивача, який погоджено Запорізьким міським управлінням Держсанепідслужби в Запорізькій області, Головним державним санітарним лікарем м. Запоріжжя.

Такі дослідження повітря у 2013 - 2015 роках проводила Державна установа "Запорізький обласний лабораторний центр держсанепідслужби України" Запорізький відокремлений підрозділ. Згідно висновків протоколів: за вмістом визначених речовин проби повітря відповідають вимогам пункту 8.6. ДсанПін № 173 від 19.06.1996.

Контроль за місцем розміщення власних відходів на предмет дотримання природоохоронного законодавства здійснюється як Позивачем так і органами держнагляду (Державною екологічною інспекцією у Запорізькій області, Запорізьке міське управління Держепідслужби у Запорізькій області).

За 2012 - 2015 роки Державною екологічною інспекцією було проведено перевірки Позивача з питань дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечним4 хімічними речовинами. Перевищення нормативного вмісту ГДК не виявлено. Зауваження по муловим відвалам ЦОС-1,2- відсутні.

В свою чергу, акт перевірки не містить фактів, які б свідчили на користь фактичного виявлення викидів та їх обсягу в атмосферне повітря або водойми будь-яких хімічних забруднюючих речовин, тощо.

Єдине посилання на обставини, які стосуються виявлених порушень відповідачем в Акті перевірки є інформація Департаменту екології та природних ресурсів Запорізької обласної державної адміністрації від 09.10.2015 № 02.1.26/04.4/983 з виданих позивачу паспортів МВВ щодо промислових місць видалення відходів та їх знаходження до найближчого населеного пункту із посиланням на порушення пункту 246.4 статті 246 ПК України.

Однак, з цього приводу, суд апеляційної інстанції зазначає, що положення пункту 246.4 статті 246 ПК України (збільшення ставки податку у три рази) має застосовуватись саме тоді, коли не забезпечується повне виключення забруднення атмосферного повітря або водних об'єктів, яке має бути зафіксоване належним чином із застосування спеціальних технічних заходів та лабораторних досліджень на МВВ, що мають відповідний статус (звалище).

Відповідачем, на якого ст. 71 КАС України покладено обов'язок доведення правомірності свого рішення, не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження існування обставин, що зумовили б збільшення позивачу екологічного податку.

Відтак, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що під не знайшли свого підтвердження доводи податкового органу про порушення позивачем вимог пункту 246.4 статті 246, пункту 249.6 статті 249 ПК України, а тому податкове повідомлення-рішення від 13 січня 2016 року № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання на загальну суму 501891,14 грн. та податкове повідомлення рішення №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання на загальну 335 187,60 грн., є протиправними та підлягають скасуванню.

За викладених обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що постанова Запорізького окружного адміністративного суду від 04 квітня 2016 року є законною та обґрунтованою, прийнятою на підставі повно та всебічно досліджених обставин справи, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, відтак підстави для зміни або скасування рішення - відсутні.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст.195, ст.196, 198, ст.200, ст.205, ст.206 КАС України суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Запорізькому районі м. Запоріжжя ГУ ДФС у Запорізькій області - залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 04 квітня 2016 року у справі №808/376/16 - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий: О.О. Круговий

Суддя: Л.М. Нагорна

Суддя: О.В. Юхименко