Справа № 813/4075/15
Суддя: Левицька Наталія Георгіївна
Дата ухвалення: 2016-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

813/4075/15

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді Левицької Н.Г.,

судді Обрізка І.М.,

судді Сапіги В.П.,

за участю секретаря судового засідання Гелецького П.В.,

за участю представників:

апелянта (відповідача у справі): не з’явився

позивача у справі: не з’явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові

апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Франківському районі м.Львова Головного управління ДФС у Львівській області

на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 18.11.2015р. у справі №813/4075/15

за позовом Приватного підприємства “Паливна група “Оператор”

до Державної податкової інспекції у Франківському районі м.Львова Головного управління ДФС у Львівській області

про скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Позовні вимоги мотивовано тим, що господарські операції між ПП "ПГ "Оператор" та ТзОВ "Грант Буд" є реальними, оскільки ТзОВ "Грант Буд" зареєстроване в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, перебуває на обліку в органах податкової служби, зареєстроване платником податку на додану вартість, кількість працівників становить 11 чоловік, середня заробітна плата 4500,00грн., статутний капітал в розмірі 400000,00грн. сформований повністю, вартість наданих ПП "ПГ "Оператор" послуг Товариство включило до податкових зобов'язань в податковій декларації з податку на додану вартість за грудень 2014 року, розбіжностей в Системі автоматизованого співставлення податкового зобов'язання та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДФС України не встановлено. Позивач вважає, що податковий орган мав можливість провести зустрічну звірку ТзОВ "Грант Буд", оскільки первинні документи були вилучені прокуратурою м.Києва, та стверджує, що висновки, викладені в акті перевірки, зроблені на припущеннях про нереальне проведення господарських операцій. Натомість, первинні документи, надані ПП "ПГ "Оператор", невмотивовано не взято до уваги податковим органом під час проведення перевірки.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, апелянт (відповідач у справі): ДПІ у Франківському районі м.Львова оскаржив її в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі апелянт стверджує, що господарські операції між позивачем та ТзОВ "Грант Буд" фактично не відбулися, та зазначає, що судом першої інстанції не дано оцінку факту відсутності документів, які би підтверджували проведення ТзОВ "Грант Буд" маркетингових досліджень кон'юнктури ринку України, збирання комерційної інформації про виробників, імпортерів, постачальників та споживачів продукції, здійснення переговорів та листування з потенційними продавцями продукції. Апелянт вважає укладання агентського договору №7 від 27.03.2014р. недоцільним, оскільки позивач є обізнаний з постачальниками нафтопродуктів в Україні.

В судове засідання сторони не з’явились, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, тому суд вважає можливим розглянути справу без їх участі та відповідно до вимог ч.1 ст.41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати.

Заслухавши доповідь судді-доповідача у справі, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги у їх сукупності, встановивши обставини справи та відповідні їм правовідносини, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегією суддів встановлено наступне:

Як свідчать матеріали справи та встановлено судом першої інстанції, ДПІ у Франківському районі м.Львова ГУ ДФС у Львівській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку ПП "ПГ"Оператор" з питань господарських відносин з ТзОВ "Грант Буд" за грудень 2014 року, за результатами якої складено акт №329/22-02/37879602 від 08.05.2015р.

Проведеною перевіркою встановлено порушення позивачем норм п.п.198.1, 198.3, 198.6 ст.198 Податкового кодексу України, що привело до заниження податку на додану вартість всього на суму 325000,00грн., в т.ч. за грудень 2014 року на суму 325000,00грн., норм п.п.14.1.27 п.14.1 ст.14, п.п.138.1, 138.2 ст.138, п.п.139.1 п.139.1 ст.139 Податкового кодексу України, що привело до заниження податку на прибуток за 2014 рік на загальну суму 292500,00грн.

З метою здійснення господарської діяльності позивачем укладено з ТзОВ "Грант Буд" агентський договір №7 від 27.03.2014р., відповідно до якого позивач доручає, а ТзОВ "Грант Буд" зобов'язується виконати ряд певних фактичних дій з метою знаходження оптимального контрагента на території України – Продавця, готового протягом 2014р. продавати продукцію позивачу, у відповідності до умов останнього, та надати допомогу позивачу в укладанні договору купівлі-продажу (поставки) між ним та Продавцем на 2014р.

В агентському договорі зазначено, що за наслідками виконання зобов'язань за цим договором позивач і ТзОВ "Грант Буд" складають акт приймання наданих послуг. За домовленістю сторін такий акт складається не пізніше 30.12.2014р. на підставі обсягів поставленої продукції з податком на додану вартість по договору купівлі-продажу (поставки) між позивачем та Продавцем за 11 місяців 2014р.

Винагорода ТзОВ "Грант Буд" за надання послуг складає договірну суму, але не менше як 2% від загальної вартості поставленої продукції з податком на додану вартість за 11 місяців 2014р. по договору купівлі-продажу (поставки) продукції між позивачем та Продавцем.

Відповідно до додатку №1 до агентського договору, ТзОВ "Грант Буд" зобов’язаний знайти Продавця, готового протягом 2014 року продавати паливо дизельне підвищеної якості в кількості не менше 3 млн. літрів, або 2,5 тис.тонн, яке відповідає європейським стандартам Євро4, Євро5, по ціні, яка встановлюється на підставі ринкових пропозицій прямих імпортерів дизельного палива такої якості на день підписання додаткової угоди на поставку з дисконтом 5-15коп./л., або 50-150грн./т. Місцезнаходження продукції – нафтобаза в м.Коростень Житомирської області при поставках автотранспортом, або з/д станції Коростень, Сарни в разі поставок залізнодорожним транспортом.

Транспортування продукції здійснюється самовивозом з нафтобази продавця, або за умовами "з доставкою" у разі транспортування залізнодорожним транспортом.

У квітні 2014р., за сприяння ТзОВ "Грант Буд", позивачем укладено з ТОВ "Оленерго" договір поставки нафтопродуктів №4224, відповідно до якого ТОВ "Оленерго" зобов’язується передати у власність нафтопродукти, а позивач прийняти та оплатити нафтопродукти на умовах, викладених у договорі, найменування, кількість та ціна яких вказується в накладних на товар, які оформлюються на кожну окрему партію товару. Строк дії договору – до 31.12.2015р. Якщо жодна із сторін протягом 30 днів до моменту закінчення договору не виявить бажання про розірвання договору – він вважається пролонгованим на той самий строк і на тих самих умовах.

Долученими до матеріалів справи копіями договорів поставки нафтопродуктів, договорів перевезення нафтопродуктів, заявками на отримання нафтопродуктів, договорів зберігання нафтопродуктів, сертифікатів відповідності підтверджено факт отримання позивачем нафтопродуктів від ТОВ "Оленерго" та реалізації їх контрагентам.

Виходячи з обсягів поставленої ТОВ "Оленерго" продукції за 11 місяців 2014р., у грудні 2014р. між позивачем та ТзОВ "Грант Буд" були складені акти приймання наданих послуг №9 від 01.12.2014р. та №10 від 08.12.2014р., в яких вказаний перелік наданих ТзОВ "Грант Буд" послуг та визначений розмір винагороди в сумі 1950000,00грн., в т.ч. ПДВ – 325000,00грн.

Оплату за отримані послуги позивач здійснив повністю, що підтверджується платіжними дорученнями №874 від 08.12.2014р. та №879 від 09.12.2014р.

У грудні 2014р. позивач включив до податкового кредиту податок на додану вартість в сумі 325000,00грн. на підставі отриманих від ТзОВ "Грант Буд" та зареєстрованих у Єдиному реєстрі податкових накладних №3 від 01.12.2014р. на суму 975000,00грн., в т.ч. ПДВ – 162500,00грн., та №4 від 08.12.2014р. на суму 975000,00грн., в т.ч. ПДВ – 162500,00грн. і збільшив витрати на суму 1625000,00грн.

Відповідно до вимог ст.297 Господарського кодексу України, за агентським договором одна сторона (комерційний агент) зобов'язується надати послуги другій стороні (суб'єкту, якого представляє агент) в укладенні угод чи сприяти їх укладенню (надання фактичних послуг) від імені цього суб'єкта і за його рахунок.

Агентський договір повинен визначати сферу, характер і порядок виконання комерційним агентом посередницьких послуг, права та обов'язки сторін, умови і розмір винагороди комерційному агентові, строк дії договору, санкції у разі порушення сторонами умов договору, інші необхідні умови, визначені сторонами.

Договором повинна бути передбачена умова щодо території, в межах якої комерційний агент здійснює діяльність, визначену угодою сторін. У разі, якщо територію дії агента в договорі не визначено, вважається, що агент діє в межах території України.

Агентський договір укладається в письмовій формі. У договорі має бути визначено форму підтвердження повноважень (представництва) комерційного агента.

Відповідно до вимог ст.9 Закону України від 16.07.1999р. №996-XIV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Первинні та зведені облікові документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис.

Згідно із вимогами п.138.1 ст.138 Податкового кодексу України, витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із витрат операційної діяльності, інших витрат.

Відповідно до вимог п.138.2 ст.138 Податкового кодексу України, витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Нормами пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України встановлено, що не включаються до складу витрат витрати, не пов'язані з провадженням господарської діяльності; витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

За вимогами п.198.1 ст.198 Податкового кодексу України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг.

Положеннями пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України встановлено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до вимог п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Як встановлено судом першої інстанції, позивачем включено до податкового кредиту податок на додану вартість в сумі 325000,00грн. та збільшено витрати на суму 1625000,00грн. на підставі первинних бухгалтерських та податкових документів, складених у відповідності до вимог ст.201 Податкового кодексу України, ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", та у відповідності до норм п.п.198.1, 198.3, 198.6 ст.198, п.п.138.1, 138.2 ст.138, п.п.139.1 п.139.1 ст.139 Податкового кодексу України.

Доцільність укладання агентського договору було пов'язано з необхідністю придбання нафтопродуктів безпосередньо у постачальників нафтопродуктів в Україну та мінімізації впливу фінансових ризиків на діяльність позивача.

Твердження апелянта про те, що судом першої інстанції не дано оцінку факту відсутності документів, які підтверджують проведення ТзОВ "Грант Буд" маркетингових досліджень кон'юнктури ринку України, збирання комерційної інформації про виробників, імпортерів, постачальників та споживачів продукції, здійснення переговорів та листування з потенційними продавцями продукції апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки відповідно до умов агентського договору ТзОВ "Грант Буд" зобов'язується знайти оптимального контрагента на території України – Продавця, готового протягом 2014 року продавати продукцію позивачу, у відповідності до умов останнього, та надати допомогу позивачу в укладанні договору купівлі-продажу (поставки) між ним та Продавцем на 2014 рік .

З долучених до матеріалів справи: витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців станом на 23.10.2015р., податкової інформації ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м.Києві від 23.03.2015р. №228/26-55-22-02/38751054 та листа прокуратури м.Києва від 17.04.2015р. №17/1-1642 вих.15 вбачається, що ТзОВ "Грант Буд" перебуває на обліку в органах податкової служби, зареєстроване платником податку на додану вартість, кількість працівників становить 11 чоловік, середня заробітна плата 4500,00грн., статутний капітал в розмірі 400000,00грн. сформований повністю, вартість наданих позивачу послуг включило до податкових зобов'язань в податковій декларації з податку на додану вартість за грудень 2014р., розбіжностей в Системі автоматизованого співставлення податкового зобов'язання та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДФС України не встановлено, а вилучення прокуратурою на ТзОВ "Грант Буд" документів пов'язано з здійсненням досудового розслідування за кримінальним провадженням, пов'язаним з діями працівників податкового органу, які полягали у вимаганні грошової винагороди за невживання або неналежне вживання заходів реагування до ряду конвертаційних центрів.

Таким чином, судом першої інстанції всебічно, повно та об'єктивно з'ясовано всі обставини справи, рішення прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що господарські операції між позивачем та ТзОВ "Грант Буд" фактично відбулися і позивачем правомірно включено до податкового кредиту податок на додану вартість в сумі 325000,00грн. та збільшено витрати на суму 1625000,00грн.

Приписами ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Керуючись вимогами ст.9 КАС України, суди при вирішенні справи керуються принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до вимог ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст.86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції зазначає, що судом першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановлено обставини справи та ухвалено законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, об’єктивно і всебічно з’ясованих обставинах справи, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, тому підстави для скасування постанови суду першої інстанції відсутні.

Відповідно до вимог ч.1 ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись вимогами ч.3 ст.160, ст.ст.195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

суд, –

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Франківському районі м.Львова Головного управління ДФС у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 18.11.2015р. у справі №813/4075/15 за позовом Приватного підприємства “Паливна група “Оператор” до Державної податкової інспекції у Франківському районі м.Львова Головного управління ДФС у Львівській області про скасування податкових повідомлень-рішень, - залишити без задоволення.

2. Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 18.11.2015р. у справі №813/4075/15, - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга подається безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції.

Касаційна скарга на судові рішення подається протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а у разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя Н.Г. Левицька

Суддя І.М. Обрізко

Суддя В.П. Сапіга

Повний текст рішення виготовлено 16.06.2016р.