Справа № 824/2447/15-а
Суддя: Гонтарук В. М.
Дата ухвалення: 2016-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 824/2447/15-а

Головуючий у 1-й інстанції: Анісімов О.В.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

14 червня 2016 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гонтарука В. М.

суддів: Білої Л.М. Граб Л.С. ,

секретаря судового засідання: Томашук А.В.,

за участю:

представників позивача: ОСОБА_2, ОСОБА_3

представників відповідача: ОСОБА_4, ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Чернівецької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Чернівецькій області на постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 01 лютого 2016 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційне підприємство "Чернівецький завод теплоізоляційних матеріалів" до Державної податкової інспекції у м.Чернівцях Головного управління Державної фіскальної служби у Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

В грудні 2015 року товариство з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційне підприємство "Чернівецький завод теплоізоляційних матеріалів" звернулось до Державної податкової інспекції у м.Чернівцях Головного управління Державної фіскальної служби у Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Постановою Чернівецького окружного адміністративного суду від 01 лютого 2016 року адміністративний позов задоволено частково.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю, посилаючись при цьому на неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи та порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення спору.

Представники позивача в судовому засіданні заперечували проти вимог апеляційної скарги відповідача, просили суд скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Представники відповідача в судовому засіданні підтримали подану апеляційну скаргу та просили суд її задовольнити.

Також варто зазначити, що керуючись нормами КАС України колегією суддів протокольною ухвалою було замінено відповідача ОСОБА_6 податкову інспекцію у м.Чернівцях Головного управління Державної фіскальної служби у Чернівецькій області на Чернівецьку об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Чернівецькій області, у з вязку з реорганізацією.

Під час розгляду справи представником відповідача було заявлено клопотання про зупинення провадження по даній справі, з метою отримання необхідних документів слідчим ОВС СУ ФР ГУ ДФС у Чернівецькій області від ПАТ "ДТЕК Західенерго", ДП "НАЕК Енергоатом", ПАТ "Донбасенерго", ПАТ "ДТЕК Дніпроенерго", МПП "Інтеларт" та клопотання про витребування доказів судом.

Інший представник відповідача в судовому засіданні підтримав вказані клопотання.

Представники позивача заперечували щодо задоволення зазначених клопотань.

Ознайомившись з вищезазначеними клопотаннями колегія суддів прийшла до висновку щодо відмови в задоволені вказаних клопотань, у зв'язку з їх необґрунтованістю, про що було прийнято протокольно ухвалу суду.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та знайшло своє підтвердження в суді апеляційної інстанції ОСОБА_6 податковою інспекцією у м.Чернівцях Головного управління Державної фіскальної служби у Чернівецькій області проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ "Чернівецький завод теплоізоляційних матеріалів", з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014 р. по 31.12.2014 року, за результатами якої 09.09.2015 року складено акт № 798/24-12-22-08/002922818.

Перевіркою в діяльності ТОВ "Чернівецький завод теплоізоляційних матеріалів" виявлені порушення вимог податкового законодавства, зокрема порушення вимог п.138.2, п.п. 139.1.9 п.139.1 ст. 139, п.198.1, п. 198.6 ст.198 ПК України.

Дані порушення задокументовані актом перевірки від 09.09.2015 р. № 798/24-12-22-08/00292818 про результати позапланової документальної виїзної перевірки ТОВ "Чернівецький завод теплоізоляційних матеріалів" щодо повноти нарахування та сплати податку на прибуток та ПДВ за період з 01.01.2014 р. по 31.12.2014 р. (далі акт перевірки).

Зміст виявлених порушень полягав у тому, що позивачем формувався податковий кредит за рахунок операцій, які фактично не проводились.

У зв'язку із зазначеним ДПІ прийнято податкове повідомлення-рішення № від 25.09.2015 р. , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з ПДВ в сумі 3469595,00 грн., з них за основним платежем 2762997 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 690749,25 грн.

Вказане рішення було оскаржено до Головного управління ДФС у Чернівецькій області.

Внаслідок адміністративного оскарження рішенням Головного управління ДФС у Чернівецькій області за № 1705/10/24-13-10-01-08 від 25.11.2015 р. скасовано податкове повідомлення-рішення № від 25.09.2015 р. в частині 12679 грн. податкового зобовязання з ПДВ та в частині 3169,75 грн. застосованої штрафної санкції, а в іншій частині залишено без змін.

03.12.2015 року податковим органом було винесено податкове повідомлення - рішення №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з ПДВ в сумі 3453746,25 грн., з них за основним платежем 2762997 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 690749,25 грн.

Позивач не погоджуючись з прийнятим податковим повідомленням-рішенням, оскаржив його до Чернівецького окружного адміністративного суду.

Постановою суду першої інстанції від 01 лютого 2016 року адміністративний позов задоволено частково.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

ДПІ у розумінні Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) є суб'єктом владних повноважень, який відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України зобов'язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 21 ПК України визначені обов'язки посадових осіб контролюючих органів, серед яких обов'язок дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами; забезпечувати ефективну роботу та виконання завдань контролюючих органів відповідно до їх повноважень; не допускати порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій.

Посадові особи ДПІ при прийнятті рішень у т.ч. податкових повідомлень-рішень, зобов'язані виходити із наявності в діяльності платника податків об'єктивних порушень вимог податкового законодавства, які задокументовані актом перевірки.

Згідно Порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства (далі - Порядок), затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 20.08.2015 № 727 під актом документальної перевірки розуміють службовий документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки, відображає її результати і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Відповідно до п.п.3,4,5 Порядку акт документальної перевірки повинен містити систематизований виклад виявлених під час перевірки фактів порушень норм законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. В акті документальної перевірки викладаються всі суттєві обставини фінансово-господарської діяльності платника податків, які стосуються фактів виявлених порушень законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Факти виявлених порушень законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об'єктивно та повною мірою з посиланням на первинні документи, регістри податкового та бухгалтерського обліку, фінансової та іншої звітності, інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, ведення/складання яких передбачено законодавством, або отримані від інших суб'єктів господарювання, органів державної влади, у тому числі іноземних держав, правоохоронних органів, а також податкову інформацію, що підтверджують наявність зазначених фактів.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо скасування податкового повідомлення - рішення в частині, виходячи з наступного.

Як вбачається з акту перевірки підставами для донарахування оспорюваним податковим повідомленням-рішенням грошових зобов'язань стали господарські операції, які на думку ДПІ, проведені з порушенням вимог податкового законодавства та не спрямовані на досягнення розумної та законної економічної мети. Зокрема це операції позивача з наступними субєктами господарювання: ТОВ Тепловогнезахист, ТОВ Торговий дім ТІМ-Ротис, ТОВ Ротис ЛТД по придбанню базальтового волокна, виробів із теплоізоляційних матеріалів та іншої групи товарів, перелік яких наведених у первинних документах, досліджених у судовому засіданні.

Крім цього, до структури донарахованого податкового зобовязання з ПДВ увійшла сума 240,00 грн., яка нарахована у звязку з не включенням до складу податкових зобовязань ПДВ по господарській операції ТОВ НВО Базальтове волокно щодо надання послуг оренди, що призвело до заниження ПДВ. Щодо донарахування зазначеної суми податкового зобовязання, представник позивача суду не надав будь-яких пояснень та не спростовував правомірність її донарахування.

Щодо господарських операцій по придбанню базальтового волокна та виробів із теплоізоляційних матеріалів у ТОВ Тепловогнезахист, ТОВ Торговий дім ТІМ-Ротис, ТОВ Ротис ЛТД (господарські операції досліджуються разом у зв'язку із їх пов'язаністю між собою) суд зазначає наступне.

Відповідно до матеріалів адміністративної справи, не визнання ДПІ даних господарських операцій такими, що відбулось, призвело до коригування податкових зобов'язань ТОВ "Чернівецький завод теплоізоляційних матеріалів" з ПДВ, про що зазначено вище.

Щодо правомірності винесених податкових повідомлень рішень та реальності господарської операції по придбанню базальтового волокна та виробів із теплоізоляційних матеріалів позивачем у ТОВ "Тепловогнезахист", ТОВ "Торговий дім "ТІМ - Ротис ЛТД" колегія суддів зазначає наступне.

Нормативно-правові акти, що діяли на момент виникнення спірних правовідносин, фактами, що підтверджують правомірність обчислення валових витрат, які застосовуються для визначення прибутку підприємства як об'єкта оподаткування, визначали наступні обставини.

Згідно положень ПК України невід'ємною ознакою правомірності віднесення підприємством будь-яких витрат, до складу податкового кредиту є зв'язок цих витрат з його господарською діяльністю.

Відповідно до пп.14.1.36 п.14.1 ст.14 ПК України господарська діяльність це діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно із ст.3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб'єкти підприємництва - підприємцями. Сферу господарських відносин становлять господарсько-виробничі, організаційно-господарські та внутрішньогосподарські відносини. Господарсько-виробничими є майнові та інші відносини, що виникають між суб'єктами господарювання при безпосередньому здійсненні господарської діяльності. Під організаційно-господарськими відносинами у цьому Кодексі розуміються відносини, що складаються між суб'єктами господарювання та суб'єктами організаційно-господарських повноважень у процесі управління господарською діяльністю.

Аналіз наведених норм дає підстави для визначення таких обов'язкових ознак господарської діяльності, як: провадження такої діяльності суб'єктами господарювання; здійснення її у сфері суспільного виробництва; спрямованість на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг; результати зазначеної діяльності - продукція, роботи чи послуги - мають вартісний характер і цінове вираження.

Так, згідно матеріалів справи у тому числі акту перевірки ТОВ "Чернівецький завод теплоізоляційних матеріалів" є юридичною особою, яка перебуває на обліку у ДПІ з 07.10.1992 р. як платник податків. Згідно акту перевірки позивач знаходився на загальній системі оподаткування та є платником ПДВ. Позивач здійснює діяльність за КВЕД у т.ч. з виробництва та реалізації теплоізоляційних матеріалів (мати, картон, шнур, смуги, плити теплоізоляційні базальтові в асортименті та інші вироби з теплоізоляційних матеріалів). Тобто, з вищевикладеного слідує, що на момент виникнення спірних правовідносин ТОВ "Чернівецький завод теплоізоляційних матеріалів" володіло належною податковою правосубєктністю, а саме було платником ПДВ, а також здійснювало господарську діяльність, в силу особливостей якої могло здійснювати операції з метою отримання прибутку у т.ч. по придбанню базальтового волокна та виробів із теплоізоляційних матеріалів та подальшого використання.

Щодо ПДВ, то за своєю економічною суттю він відноситься до непрямих податків, тобто його сума включається у вартість товарів (робіт, послуг), що поставляються продавцем. При постачанні товарів (робіт, послуг), що згідно із ст.185 ПК України є об'єктом оподаткування даним податком, фактично суму податку сплачує покупець товару (роботи, послуги), оскільки вона включена у вартість предмета поставки, однак, юридично обов'язок сплати ПДВ покладено на продавця таких товарів (робіт, послуг).

Відповідно до пп.14.1.181 п.14.1 ст.14 ПК України податковим кредитом є сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду, при цьому відповідно п.п.198.3 ст.198 ПК України (у редакції чинній на момент виникнення правовідносин) податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цій, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою встановленою п.193.1 ст.193 цього кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів та послуг з метою їх подальшого використання в оподаткованих операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Датою виникнення права платника податку на податковий кредит є дата отримання податкової накладної або дата списання коштів з банківського рахунку платника податків в оплату товарів.

ПК України не ставить в залежність формування платником податку податкового кредиту від сплати податкових зобов'язань з ПДВ його контрагентами.

При цьому суд зазначає, що наявність у позивача належно оформлених документів, які відповідно до ПК України необхідні для віднесення певних сум до податкового кредиту, і сплата позивачем вартості товару з податком на додану вартість є обов'язковими, але не вичерпними підставами для висновку про правомірне декларування податкового кредиту. Для встановлення обґрунтованості декларування платником податку податкового кредиту суду необхідно встановити також наступні обставини: реальність здійснення господарських операцій, суми за якими віднесені до податкового кредиту; наявність у продавців товарів, робіт (послуг), які видавали податкові накладні, спеціальної податкової правосуб'єктності; віднесення до складу податкового кредиту лише сум, сплачених (нарахованих) у зв'язку з придбанням товарів (послуг), що підлягають використанню у господарській діяльності платника податку.

Системний аналіз наведених норм дає змогу дійти висновку, що обов'язковою умовою підтвердження реальності здійснення господарських операцій є фактична наявність у платника податків первинних документів, фізичних, технічних та технологічних можливостей для здійснення відповідних операцій та зв'язку між фактом придбання товару (послуги) і подальшою господарською діяльністю.

Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 27.10.2015 р. у справі № 21-1539а15.

Відповідно до матеріалів справи на момент здійснення господарських операцій із позивачем ТОВ Тепловогнезахист, ТОВ Торговий дім ТІМ-Ротис, ТОВ Ротис ЛТД були зареєстровані як юридичні особи, перебували на обліку у відповідних територіальних ДПІ, володіли спеціальною податковою правосуб'єктністю (були платником ПДВ), яка у т.ч. надавала право, за рахунок проведених операцій, формувати їх покупцям податковий кредит.

Зазначені обставини були встановлені судом першої інстанції і не спростовані в суді апеляційної інстанції.

Так, між ТОВ "Чернівецький завод теплоізоляційних матеріалів" та контрагентами укладено договори (разом з додатковими угодами до них) по придбанню товарів, а саме: з ТОВ Тепловогнезахист №70-14 від 06.06.2014 р., з ТОВ Торговий дім ТІМ-Ротис №10 від 01.11.2013 р., з ТОВ Ротис ЛТД№ 37 від 28.05.2013 р. Дані договори за своїм змістом є ідентичні.

Як встановлено з матеріалів справи, згідно вищезазначених договорів поставки ТОВ "Чернівецький завод теплоізоляційних матеріалів" придбало у ТОВ Тепловогнезахист, ТОВ Торговий дім ТІМ-Ротис, ТОВ Ротис ЛТД базальтове волокно, вироби з теплоізоляційних мінеральних матеріалів та іншу групу товарів, перелік якої наведений у первинних документах, копії яких наявні у матеріалах справи.

Господарські операції по придбанню зазначеного вище товару документовані дослідженими у судовому засіданні видатковими накладними, податковими накладними та товарно-транспортними накладними.

При дослідженні змісту зазначених первинних документів встановлено, що в частині правильності їх оформлення вони відповідають положенням ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 р., №996-ХІV (далі - Закон №996) та Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Мінфіну України від 16.07.1999 року, №88.

Колегія суддів звертає увагу на те, що типова форма видаткової накладної нормативно не затверджена. По своїй природі видаткова накладна є основним документом (первинним), за допомогою якого здійснюється відпуск товарів зі складів підприємств. Відповідно до ст.1 Закону №996 під первинним документом розуміють документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Тобто, з викладеного слідує, що основним призначенням видаткової накладної є ідентифікація нею господарської операції і саме при наявності у ній даних, які дають можливість ідентифікувати господарську операція, така видаткова накладна у розумінні Закону №996 є первинним документом.

Аналітичним дослідженням змісту видаткових накладних, якими документувались господарські операції між позивачем та ТОВ Тепловогнезахист, ТОВ Торговий дім ТІМ-Ротис, ТОВ Ротис ЛТД встановлено, що вони надають можливість ідентифікувати господарські операції по товару, а тому в розумінні Закону №996 вони є первинними документами і судом приймаються як докази у цій справі.

Щодо податкових накладних, які оформленні на документування операцій з поставки позивачу товару від ТОВ Тепловогнезахист, ТОВ Торговий дім ТІМ-Ротис, ТОВ Ротис ЛТД то вони оформлені відповідно до вимог ст.201 ПК України. При цьому суд зазначає, що представники ДПІ у судовому засіданні визнали відповідність податкових накладних по формі вимогам чинного законодавства.

Крім цього, як встановлено в судовому засіданні придбаний позивачем у ТОВ Тепловогнезахист, ТОВ Торговий дім ТІМ-Ротис, ТОВ Ротис ЛТД товар відповідно до правил бухгалтерського обліку документально належним чином був оприбуткований, що підтверджується наявними у справі оборотно-сальдовими відомостями і відомостями по рахунку 631 розрахунки з вітчизняними постачальниками за 2014 р. Розрахунок по дослідженим господарським операціям здійснювався виключно у безготівковій формі.

Ретельним аналізом наявної у справі довідки про кількість придбаних та реалізованих товарів в 2014 році, а також первинних документів, якими документовані операції по придбанню ТОВ "Чернівецький завод теплоізоляційних матеріалів" у ТОВ Тепловогнезахист, ТОВ Торговий дім ТІМ-Ротис, ТОВ Ротис ЛТД товару, оборотно-сальдових відомостей і відомостей по рахунку 631 розрахунки з вітчизняними постачальниками за 2014 р., встановлено, що при здійсненні зазначених вище господарських операцій позивач переслідував мету досягнення економічного ефекту (отримання прибутку), що призвело до змін в структурі його активів.

При цьому суд зазначає, що придбаний позивачем у ТОВ Тепловогнезахист, ТОВ Торговий дім ТІМ-Ротис, ТОВ Ротис ЛТД товар був використаний у власній господарській діяльності, у тому числі шляхом використання у виробництві. Виготовлена продукція, а саме вироби з теплоізоляційних мінеральних матеріалів ТОВ "Чернівецький завод теплоізоляційних матеріалів", до складу якої входили як базальтове волокно так і фольга, були позивачем реалізовані її кінцевим споживачам.

Крім цього, дані господарські операції задокументовані необхідними первинними документами, які оформленні відповідно до вимог чинного законодавства України, що надавало право позивачу за рахунок цих операцій формувати податковий кредит з ПДВ та витрати.

Таким чином, аналізуючи зазначене вище, судова колегія приходить до висновку, що господарські операції між позивачем та ТОВ Тепловогнезахист, ТОВ Торговий дім ТІМ-Ротис, ТОВ Ротис ЛТД щодо придбання виробів із теплоізоляційних мінеральних матеріалів носили реальний характер, внесли зміни в структуру активів позивача та були спрямовані на отримання ним прибутку, а тому за їх рахунок позивач мав всі законні підстави формувати податковий кредит.

Щодо тверджень представника відповідача про відсутність товарно-транспортних накладних та довіреностей на отримання товарно-матеріальних цінностей суд зазначає наступне.

Під час встановлення реальності господарських операцій між позивачем та його контрагентами слід враховувати слідуюче.

Документи та інші дані, що спростовують або підтверджують реальність здійснення господарської операції, яка відображена в податковому обліку, повинні оцінюватися з урахуванням специфіки кожної господарської операції - умов перевезення, зберігання товарів, змісту послуг, що надаються тощо.

При цьому сама собою наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце.

Таким чином, відсутність документів, що підтверджують транспортування товару від контрагентів до позивача та зберігання товару не є підставою для висновку про фактичне не здійснення операцій з поставки товару за умови надання платником податків доказів фактичного отримання товару та використання його у господарській діяльності.

Оскільки законодавець не ставить в залежність відсутність транспортних документів на перевезення вантажу (товару) на формування бази оподаткування, а Правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, що затверджені наказом Міністерства транспорту України №363 від 14.10.1997 р. не встановлюються правила податкового обліку валових витрат та податкового кредиту з ПДВ платників податків, а встановлюються права, обов'язки та відповідальність власників автомобільного транспорту (перевізників). За їх порушення останні можуть бути притягнуті до відповідальності органами, що здійснюють контроль за дотриманням вимог законодавства про автомобільний транспорт у процесі виконання перевезень вантажів. Таким чином, розроблені Міністерством транспорту України Правила стосуються винятково порядку здійснення перевезень і не мають відношення до бухгалтерського та податкового обліку підприємств, які є відправниками товару й товароодержувачами, не можуть встановлювати правила ведення зазначених видів обліку. При цьому документи, обумовлені такими правилами, зокрема подорожній лист, не є документами первинного бухгалтерського обліку, що підтверджують придбання та реалізацію товарно-матеріальних цінностей та не відносяться до обов'язкових документів податкової звітності, передбаченої Податковим кодексом України.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що в суді першої інстанції було встановлено часткову наявність товарно-транспортних накладних, якими документовані операції по постачанню позивачу зазначеного товару.

Щодо відсутності у позивача сертифікатів (посвідчення якості) на придбану продукцію колегія суддів зазначає наступне.

Так, в наказі Державного комітету з питань технічного регулювання та споживчої політики № 28 від 01.02.2005 р. Про затвердження Переліку продукції, що підлягає обов'язковій сертифікації в Україні до переліку продукції, що підлягає обов'язковій сертифікації в Україні не входять товарно-матеріальні цінності, які придбавались ТОВ "Чернівецький завод теплоізоляційних матеріалів".

Крім цього, відповідно до ст.13 Про підтвердження відповідності № 2406-III від 17.05.2001 року виробник зобов'язаний зокрема:

- надавати постачальнику інформацію про сертифікацію продукції шляхом зазначення реєстраційних номерів сертифікатів відповідності в документах, згідно з якими передається відповідна продукція;

- надавати постачальнику інформацію про декларування відповідності, якщо це встановлено технічним регламентом на відповідний вид продукції, шляхом зазначення реєстраційних номерів декларації про відповідність у документах, згідно з якими передається відповідна продукція;

постачальник зобов'язаний:

реалізовувати продукцію за умови наявності у документах, згідно з якими йому передано відповідну продукцію, реєстраційних номерів сертифіката відповідності чи свідоцтва про визнання відповідності та/або декларації про відповідність, якщо це встановлено технічним регламентом на відповідний вид продукції.

Аналізуючи викладене, колегія суддів вважає, що в даному випадку дослідженню підлягає реальність господарських операцій та добросовісність дій платника податку, яка полягає у відповідності вчинених ним дій господарській меті, а також реальність усіх даних, наведених у документах.

Як встановлено судом, ТОВ "Чернівецький завод теплоізоляційних матеріалів" на момент придбання базальтового волокна та виробів із теплоізоляційних матеріалів володіло належною податковою правосубєктністю, що надавала йому право на формування податкового кредиту з ПДВ за господарськими операціями, у звязку із придбанням зазначеного товару. При цьому суд зазначає, що придбання базальтового волокна та виробів із теплоізоляційних матеріалів відповідає основному виду діяльності ТОВ "Чернівецький завод теплоізоляційних матеріалів", що свідчить про наявність у позивача розумної економічної мети, яка полягає у отриманні вигоди від подальшого продажу цього товару.

Крім цього, судом встановлено та не спростовано відповідачем, що в акті перевірки немає посилань на те, що установчі документи, свідоцтво про державну реєстрацію контрагентів ТОВ Тепловогнезахист, ТОВ Торговий дім ТІМ-Ротис, ТОВ Ротис ЛТД, були скасовані чи визнані недійсними за рішенням суду на момент укладання чи виконання договору. Відповідачем також не надано суду доказів визнання недійсними правочинів, укладених між позивачем та його контрагентами, а також визнання недійсними первинних бухгалтерських документів, що підтверджують їх виконання. Водночас, в матеріалах справи відсутні і відповідачем не надані суду будь-які докази наявності судових рішень, які б набрали законної сили, з приводу незаконних дій посадових осіб позивача та його контрагентів. Також на час проведення перевірки та розгляду даної справи відносно посадових осіб позивача та його контрагентів не було винесено вироку суду з питань ухилення від сплати або щодо фіктивного підприємництва.

Таким чином, суд вважає, що наявними у матеріалах справи доказами підтверджено реальність спірних господарських операцій, а тому позивачем правомірно сформовано податкові зобов'язання з ПДВ.

При цьому, суд не бере до уваги посилання відповідача на висновки актів інших податкових інспекцій, які слугували підставою для висновків акту перевірки, у зв'язку з тим, що порушення контрагентом податкового законодавства не може впливати на правомірність формування позивача податкового кредиту, оскільки платник податку не повинен нести відповідальність за наслідки невиконання постачальником його зобов'язань зі сплати податку.

За таких обставин така позиція відповідача є не обґрунтованою та спростовується повністю матеріалами справи.

Щодо позиції ДПІ, згідно якої ТОВ "Чернівецький завод теплоізоляційних матеріалів" придбавав у своїх контрагентів продукцію, аналогічну тій виробником якої він є, що свідчить про безтоварність операції, суд зазначає, що жодним нормативно-правовим документом не передбачено заборону на придбання товару, який є вільним в обігу, з метою його подальшого перепродажу. Вище дослідженими первинними документами встановлено, у досліджуваних господарських операціях позивач переслідував ділову мету, а саме отримання прибутку, при цьому реалізація цієї мети відбувалась відповідно до вимог чинного податкового законодавства України.

Колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції, що до структури донарахованого податкового зобовязання з ПДВ увійшла сума 240,00 грн., яка нарахована у звязку з не включенням до складу податкових зобовязань ПДВ по господарській операції з ТОВ НВО Базальтове волокно .

Так, як встановлено з матеріалів справи під час перевірки повивачем не було надано посадовим особам ДПІ оформлених, направлених, відповідно підписаних ТОВ "Чернівецький завод теплоізоляційних матеріалів" документів бухгалтерського обліку, зокрема: щомісячних актів приймання-передачі робіт (надання послуг) за січень - грудень 2014 р.

Також, зазначені господарські відносини з ТОВ НВО Базальтове волокно не були відображені в регістрах бухгалтерського обліку за 2014 рік та не здійснено відповідне нарахування доходів та податкових зобовязань за січень-грудень 2014 р.

У звязку з зазначеним ТОВ "Чернівецький завод теплоізоляційних матеріалів" занижено доходи від операцій оренди/лізингу за перевіряємий період на суму 1200, 00 грн.

Дане заниження інших доходів призвело до заниження податкового зобовязання з ПДВ на суму 240, 00 грн.

Дослідженням матеріалів справи, а саме акту перевірки встановлено, що зазначені порушення вимог податкового законодавства в діяльності ТОВ "Чернівецький завод теплоізоляційних матеріалів" мали місце, у звязку із чим ДПІ правомірно донарахована, за наслідками їх розгляду, податкове зобовязання та застосовано відповідну штрафну санкцію у розмірі 120,00 грн. Представник позивача не надав суду доказів, які б підтверджували не правомірність дій ДПІ при донарахуванні цього грошового зобовязання, а тому в цій частині суд першої інстанції правомірно відмовив в задоволенні позову.

Отже, на підставі вищенаведеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги Чернівецької об'єднаної державної податкової інспекціїї Головного управління Державної фіскальної служби у Чернівецькій області не ґрунтуються на вимогах законодавства та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті рішення суду з одних лише формальних підстав.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийняв оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Чернівецької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Чернівецькій області залишити без задоволення, а постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 01 лютого 2016 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. ст. 212, 254 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 21 червня 2016 року.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_7 ОСОБА_8