Справа № 2а-13973/11/2670
Суддя: Кармазін О.А.
Дата ухвалення: 2011-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

08 листопада 2011 року 12:49 № 2а-13973/11/2670

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Кармазіна О.А. при секретарі судового засідання Руденко Н.В.,

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 (довіреність від 20.12.2010 р.)

від відповідача: не зявився

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Татнєфть Укрнєфтєпродукт»
до Державної податкової інспекції у Зміївському районі Харківської області
про зобовязання вчинити певні дії внести зміни до торгового патенту,-
В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Татнєфть Укрнєфтєпродукт»(в особі директора Харківської філії) з позовом до Державної податкової інспекції у Зміївському районі у Харківській області (далі ДПІ), виходячи із змісту якого та уточнення формулювання, позивач просить зобовязати ДПІ вчинити певні дії, а саме - внести зміни до торгового патенту серії ТПВ № 023949 від 12.03.2011 року, що був виданий на АЗС № 105 (м. Зміїв, вул. Харківська, 75), із зазначенням визначеного законом формулювання виду діяльності - «Торговельна діяльність у пунктах продажу товарів».

В обґрунтування позову позивач зазначає, що до позивачем були подані заявки на отримання торгових патентів (торгівельна діяльність (торгівля нафтопродуктами та непродовольчими товарами). Загалом із заявлених 47 патентів податковими органами отримано правильно оформлених, на думку позивача, 40 патентів.

Проте, як зазначає позивач, позиція ДПІ щодо наведеного питання полягає у тому, що позивач повинен придбати два окремих патенти по різним ставкам збору, тобто один патент для торгівлі нафтопродуктами (газом) та окремий для торгівлі іншими товарами. У звязку з цим, позивач отримав патент, в якому зазначено лише про право провадження торгівельної діяльності нафтопродуктами, що на думку позивача, не відповідає вимогам ст. 271 ПК України.

Позивач в цьому контексті вважає, що отримання двох окремих патентів (окремо на торгівлю нафтопродуктами та окремо на торгівлю іншими товарами) не передбачено ПК України.

З проводу цього позивач звернувся до ДПІ із заявою та проханням внести зміни до патенту з визначенням формулювання виду діяльності відповідно до вимог п/п. 267.1.1. ПК України - «Торговельна діяльність у пунктах продажу товарів». Проте, відповідач, як вважає позивач, безпідставно відмовив у внесенні доповнень до патенту, виходячи з наведеної вище позиції ДПІ з цього приводу щодо необхідності отримання позивачем двох патентів.

Отже, на думку позивача, виходячи з положень ст. 267, ст. 7, п/п. 4.1.4, п. 56.21, ст. 21 ПК України та п. 8 Порядку заповнення торгового патенту, затвердженого наказом ДПА України 28.02.2011 р. № 109, існують правові підстави для задоволення позову, оскільки позиція та дії відповідача не відповідають вимогам податкового законодавства.

Відповідач в судове засідання 08.11.2011 року не зявився. При цьому, як вбачається з повідомлення про вручення, ухвала суду та супроводжуючи її матеріали були отримані ДПІ 25.10.2011 року, тобто завчасно. Оскільки відповідач є субєктом владних повноважень, беручи до уваги те, що відповідачем не надано заяви про відкладення розгляду справи, в порушення визначеного ч. 2 ст. 40 КАС України обовязку не повідомлено про причини неприбуття у судове засідання та не надано доказів поважності причин неприбуття відповідача у судове засідання, враховуючи стислі строки розгляду справи, а також керуючись вимогами ч. 4 ст. 128 КАС України, розгляд справи не відкладався та справу розглянуто і вирішено на підставі наявних у ній доказів.

На підставі ч. 3 ст. 160 КАС України в судовому засіданні 08.11.2011 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Розглянувши подані учасниками судового процесу документи і матеріали, заслухавши пояснення присутніх учасників судового процесу, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ТатнєфтьУкрнєфтєпродукт»зареєстровано Подільською районною у м. Києві державною адміністрацією 24.06.2004 року. Підприємству присвоєно ідентифікаційний код 33060700. Підприємство зареєстровано за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Підприємство має у своєму складі Харківську філію, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2. Щодо філії в ЄДР внесено запис та присвоєно код 35017161 (без права юридичної особи). Згідно з довідкою з органів статистики № 206946, до видів діяльності підрозділу віднесено, зокрема, роздрібна торгівля пальним, а також роздрібна торгівля з перевагою та без переваги продовольчого асортименту.

11.03.2011 року позивачем подано до ДПІ заявку на придбання торгового патенту. Визначений у заявці вид підприємницької діяльності «Торгівельна діяльність (торгівля нафтопродуктами та непродовольчими товарами)». Крім того, у заявці зазначено, що для провадження діяльності, що підлягає патентуванню, потреба в патентах на АЗС № 105 м. Зміїв, вул. Харківська, 75 становить 1 патент. Період, на який придбавається торговий патент з 01.04.2011 р. по 31.03.2016 року. У заявці зазначено про внесення плати за патент у розмірі 376 грн. платіжним дорученням № 3736 від 01.03.2011 р.

12.03.2011 року позивачу відповідачем видано патент № 023949 для «Провадження торговельної діяльності нафтопродуктами»на АЗС за адресою: м. Зміїв, вул. Харківська, 75.

Листом № 346 від 22.04.2011 р. позивач звернувся до ДПІ із запитом щодо можливості внесення у патент № 023949 відповідно до п/п. 267.1.1. ПК України наступного запису -«Торговельна діяльність у пункті продажу товарів»або про можливість відповідної заміни патенту.

Листом № 1482/10/15-056 від 18.05.2011 р. ДПІ повідомило позивача, що згідно з п/п. 267.1.1 та п. 267.3 ПК України встановлено різні ставки збору за провадження торговельної діяльності та за провадження торгівельну діяльності нафтопродуктами, скрапленим та стиснутим газом на стаціонарних, малогабаритних і пересувних автозаправних станціях, заправних пунктах. Отже, у разі здійснення в одному пункті продажу торгівлі нафтопродуктами та іншими товарами (супутні товари) необхідно придбавати два окремих торгових патенти на ці види діяльності, оскільки це є різні види діяльності, на які встановлені різні ставки збору, з чим (придбанням двох окремих патентів) не погоджується позивач.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Питання сплати збору за провадження деяких видів підприємницької діяльності регулюється наступними положеннями ПК України.

Згідно з п/п. 14.1.68. збір за провадження деяких видів підприємницької діяльності для цілей розділу XII цього Кодексу, це сума коштів, яка сплачується за придбання та використання торгового патенту.

Згідно з п/п. 14.1.250. ПК України торговий патент для цілей розділу XII цього Кодексу, це державне свідоцтво з обмеженим строком дії на провадження певного виду підприємницької діяльності та користування яким передбачає своєчасне внесення до бюджету відповідного збору.

При цьому, згідно з п/п. 14.1.246. ПК України, під торгівельною діяльністю для цілей розділу XII цього Кодексу, розуміється роздрібна та оптова торгівля, діяльність у торговельно-виробничій (ресторанне господарство) сфері за готівку, інші готівкові платіжні засоби та з використанням платіжних карток.

Відповідно до п/п. 267.1.1. ПК України платниками збору є суб'єкти господарювання (юридичні особи та фізичні особи - підприємці), їх відокремлені підрозділи, які отримують в установленому цією статтею порядку торгові патенти та провадять такі види підприємницької діяльності: а) торговельна діяльність у пунктах продажу товарів; б) діяльність з надання платних побутових послуг за переліком, визначеним Кабінетом Міністрів України; в) торгівля валютними цінностями у пунктах обміну іноземної валюти; г) діяльність у сфері розваг (крім проведення державних грошових лотерей).

Тобто, видами підприємницької діяльності які підлягають патентуванню, тобто для провадження яких слід придбати окремий патент та внести плату за патент, є виключно чотири вищенаведені види діяльності, одним з яких є окремий вид діяльності - «торговельна діяльність у пунктах продажу товарів».

Підпункт 267.1.1. ПК України, для цілей отримання патенту на один із зазначених вище 4-х видів діяльності, не містить розподілу такого виду діяльності як «торговельна діяльність у пунктах продажу товарів»на підвиди (торгівля нафтопродуктами, торгівля іншими товарами (супутніми товарами), які б для цілей отримання патенту визначалися як окремий вид діяльності та зумовлювали необхідність придбання окремого патенту.

Пунктом 267.3. ПК України встановлено ставки збору.

Зокрема, згідно з п/п. 267.3.1. ПК України ставки збору за (1) провадження торговельної діяльності та діяльності з надання платних послуг встановлюється сільськими, селищними та міськими радами з розрахунку на календарний місяць у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати, установленої законом на 1 січня календарного року (далі - мінімальна заробітна плата), визначеному цим пунктом, з урахуванням місцезнаходження пункту продажу товарів та асортименту товарів, пункту з надання платних послуг та виду платних послуг. Підпунктом 267.3.2. ПК України встановлено ставки збору (2) за провадження торговельної діяльності (крім провадження торговельної діяльності нафтопродуктами, скрапленим та стиснутим газом із застосуванням пістолетних паливно-роздавальних колонок на стаціонарних, малогабаритних і пересувних автозаправних станціях, заправних пунктах) та діяльності з надання платних послуг. При цьому, п/п. 267.3.4. ПК України визначено, що ставка збору за (3) провадження торговельної діяльності нафтопродуктами, скрапленим та стиснутим газом на стаціонарних, малогабаритних і пересувних автозаправних станціях, заправних пунктах встановлюється в межах від 0,08 до 0,4 розміру мінімальної заробітної плати залежно від місця розташування таких пунктів продажу. Пунктом 267.3. ПК України встановлено також ставки збору: (4) з урахуванням місцезнаходження обєкту, за (5) торгівлю валютними цінностями, (6) у сфері розваг, що однак не ідентифікує та не визначає їх як окремі види діяльності в розумінні п/п. 267.1.1. ПК України для цілей отримання окремого патенту. Наведені норми застосовуються саме для цілей визначення ставки збору відповідно до конкретизації виду/характеру торгівлі, з урахуванням місця торгівлі, виду товарів, однак не містять приписів щодо необхідності отримання окремих патентів на підвиди «торговельної діяльності у пунктах продажу товарів».

Отримання окремих патентів та види торгівельної діяльності, які зумовлюють необхідність отримання окремих патентів, крім тих, що визначені п/п. 267.1.1. ПК України, визначені п. 267.2. ПК України (пільговий торговий патент для здійснення торговельної діяльності певними видами товарів; п/п. 14.1.146 ПК України), п/п. 267.4.7. ПК України (короткотермінові патенти; п/п. 14.1.92 ПК України), п/п. 267.4.8. ПК України (щодо придбання патенту на кожне гральне місце), правила щодо яких, однак, не поширюється на спірні відносини.

В контексті наведеного слід додати, що згідно з п/п. 267.4.1. ПК України для провадження передбачених цією статтею видів підприємницької діяльності суб'єкт господарювання подає до органу державної податкової служби за місцем сплати збору заявку на придбання торгового патенту, яка повинна містити, зокрема, вид підприємницької діяльності, для провадження якої придбається торговий патент, який, оскільки інше не передбачено статтею 267 ПК України, слід розуміти як один з 4-х видів діяльності, зазначених у п/п. 267.1.1. ПК України.

При цьому, п/п. 267.4.6. ПК України передбачено, що для провадження торговельної діяльності, діяльності з надання платних послуг та діяльності з торгівлі валютними цінностями торгові патенти придбаються окремо для кожного пункту продажу товарів, пункту з надання платних послуг, пункту обміну іноземної валюти. Тобто, за змістом даної норми, для окремого пункту продажу для здійснення торгівельної діяльності придбавається один патент на цей вид діяльності і цією нормою не передбачено придбання патентів на підвиди цієї діяльності.

Виходячи із системного аналізу наведених вище норм у їх сукупності, положення статті 267 ПК України в контексті спірних відносин слід розуміти так, що патент придбавається на один з 4-х визначених у п/п. 267.1.1. ПК України видів підприємницької діяльності, зокрема, для здійснення «торговельної діяльності у пунктах продажу товарів»(п/п. «а»п/п. 267.1.1. ПК України). Крім того, в контексті спірних відносин стаття 267 ПК України не передбачає придбання окремих (декількох) торгових патентів на кожен окремий підвид торговельної діяльності, які входять до загального визначення «торгівельна діяльність у пунктах продажу товарів», тобто придбання патентів для здійснення торговельної діяльності по окремим товарним позиціям. При здійсненні в одному пункті продажу товарів декількох підвидів торговельної діяльності (торгівля нафтопродуктами, непродовольчими товарами) придбавається один торговий патент за вартістю (за ставкою), що є більшою для одного з цих оподатковуваних збором підвидів торговельної діяльності та встановлена відповідно до п. 267.3. ПК України, схожу позицію щодо чого замає і ДПА України у листі № 10208/6/15-0416 від 13.09.2006 року (щодо правил застосування аналогічних положень Закону України «Про патентування деяких видів підприємницької діяльності»).

Відтак, у позивача відсутній обовязок придбавати декілька торгових патентів на підвиди «торговельної діяльності у пунктах продажу товарів». В даному випадку для здійснення торгівлі нафтопродуктами, непродовольчими товарами в одному пункті продажу (на АЗС), є достатнім придбання патенту на здійснення «торговельної діяльності у пунктах продажу товарів»із сплатою збору за більшою ставкою одного з цих оподатковуваних збором підвидів торговельної діяльності, що в даному випадку і виконано позивачем, який сплатив за максимальною ставкою 376 грн. (0,4 розміру мінімальної заробітної плати станом на 01.01.2011 року 941 грн., що складає 376,40 грн. (з округленням до 376 грн. відповідно до п/п. 267.3.9. ПК України).

У звязку з цим, відмова ДПІ у приведенні формулювання у торговому патенті відповідно до формулювання, визначеного у п/п «а»п/п. 267.1.1. ПК України, а саме зазначення у патенті виду діяльності «Торговельна діяльність у пунктах продажу товарів»є протиправною, а зазначення у патенті формулювання «провадження торгівельної діяльності нафтопродуктами» не є таким, що відповідає формулюванням виду діяльності згідно п/п. «а»п/п. 267.1.1. ПК України («Торговельна діяльність у пунктах продажу товарів») та є помилковим. При цьому, суд вважає за необхідно зазначити, що в даному випадку, приймаючи рішення щодо видачі патенту та щодо можливості внесення до нього змін, податковий орган повинен був, крім наведеного, керуватися також тим, що згідно з п. 56.21. ПК України у разі коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

Беручи до уваги помилковість формулювання, визначеного податковим органом у спірному патенті та у взаємозвязку з вищенаведеним, суд зазначає, що відповідно до п. 8. «Порядку заповнення торгових патентів, форми Заявки на придбання торгового патенту», затвердженого наказом ДПА України № 109 від 28.02.2011 року та зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 17.03.2011 р. за № 357/19095, у разі наявності помилок у патенті, виправлення помилок повинно бути обумовлено написом "виправлено" та підтверджено підписом відповідальної особи, яка підписала торговий патент, та печаткою органу державної податкової служби. Тобто, в даному випадку нормативно передбачена можливість виправлення податковим органом помилок у торговому патенті, а отже існують нормативно-правові підстави для зобовязання ДПІ вчинити певні дії, а саме привести формулювання у торговельному патенту у відповідність до формулювання п/п. «а»п/п. 267.1.1. ПК України, висновок щодо чого випливає, крім наведеного, також з: (1) положень п/п. 21.1.1. ПК України, відповідно до якого посадові особи контролюючих органів зобов'язані дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами; (2) положень п/п. 21.1.4. ПК України, згідно з яким зазначені посадові особи зобовязані не допускати порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій; а також з того (3), що визначене на даний час у патенті формулювання, як зазначено вище, не відповідає вимогам ПК України та по суті обмежує діяльність позивача одним з підвидів торговельної діяльності.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до пункту 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено відповідності законодавству визначеного у спірному патенті формулювання щодо права позивача лише на «Провадження торговельної діяльності нафтопродуктами», не доведено законності та обґрунтованості відмови у внесенні змін (виправленні помилки) у спірному торговому патенті шляхом визначення формулювання виду підприємницької діяльності позивача відповідно до п/п. «а»п/п. 267.1.1. ПК України, у звязку з чим та урахуванням положень п.1 ч. 2 ст. 162 та ч. 2 ст. 11 КАС України, суд приходить до висновку про задоволення позову шляхом зобовязання відповідача вчинити певні дії, а сам: внести зміни до спірного торгового патенту шляхом виправлення помилки із зазначенням замість не передбаченого п/п. «а»п/п. 271.1.1. ПК України формулювання «Провадження торговельної діяльності нафтопродуктами»формулювання, яке відповідає вимогам п/п. «а»п/п. 267.1.1. ПК України, а саме: «Торговельна діяльність у пунктах продажу товарів».

Керуючись вимогами статей 11, 69-71, 94, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Татнєфть Укрнєфтєпродукт»(ідентифікаційний код 33060700; адреса: м. Київ, вул. Набережно-Лугова, 9) задовольнити.

Зобовязати Державну податкову інспекцію у Зміївському районі Харківської області внести зміни до Торгового патенту серії ТПВ № 023949 від 12.03.2011 року, виданого на АЗС № 105 (м. Зміїв, вул. Харківська, 75), шляхом визначення у торговому патенті замість формулювання «Провадження торговельної діяльності нафтопродуктами»наступне формулювання - «Торговельна діяльність у пунктах продажу товарів».

Стягнути з Державного бюджету України на користь ТОВ «Татнєфть Укрнєфтєпродукт»3,40 грн. на відшкодування сплаченого судового збору.

Постанова набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.А. Кармазін

Повний текст постанови складено та підписано 14.11. 2011 року.