Справа № 819/1477/13-а
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2016-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2016 року м. Київ К/800/38787/14

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого:Штульман І.В. (доповідач),
суддів:Рецебуринського Ю.Й., Швеця В.В., -

провівши в порядку касаційного провадження попередній розгляд справи за позовом ОСОБА_4 до Головного управління Міндоходів у Тернопільській області, Міністерства доходів і зборів України про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2013 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 27 травня 2014 року, -

встановив:

ОСОБА_4 3 червня 2013 року звернувся в суд з позовом до Головного управління Міндоходів у Тернопільській області, Міністерства доходів і зборів України, у якому просив: визнати незаконною бездіяльність посадових осіб Державної податкової служби у Тернопільській області та зобов'язати виключити з наказу Державної податкової адміністрації в Тернопільській області від 11 вересня 2001 року № 176-о слова «випробувальним терміном 6 місяців»; визнати незаконною бездіяльність посадових осіб Міністерства доходів і зборів України (правонаступник Державної податкової служби України) та зарахувати в кадри податкової міліції і присвоїти спеціальне звання начальницького складу - «лейтенант державної податкової міліції»; визнати незаконною бездіяльність посадових осіб Державної податкової служби у Тернопільській області та внести зміни до наказу Державної податкової адміністрації в Тернопільській області від 20 червня 2002 року № 161-о і звільнити його згідно підпункту «б» пункту 65 (через хворобу) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року № 114 (далі - Положення № 114).

Позовні вимоги ОСОБА_4 обґрунтовував тим, що наказом Державної податкової адміністрації в Тернопільській області від 11 вересня 2001 року № 176-о він був призначений на посаду оперуповноваженого оперативної групи Борщівського територіального відділу податкової міліції Державної податкової інспекції в Чортківському районі Тернопільської області з випробувальним терміном 6 місяців. 9 жовтня 2001 року по дорозі на роботу, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди він отримав важкі травми. У квітні 2002 року він звернувся до голови Державної податкової адміністрації в Тернопільській області з рапортом про звільнення його із займаної посади та зарахування в розпорядження Державної податкової адміністрації в Тернопільській області у зв'язку з необхідністю лікування в місті Києві. За результатами проходження МСЕК 19 червня 2002 року йому встановлено ІІ групу інвалідності внаслідок трудового каліцтва, при цьому наказом Державної податкової адміністрації в Тернопільській області від 20 червня 2002 року № 161-о його звільнено у зв'язку з виходом на пенсію по інвалідності згідно зі статтею 38 Кодексу законів про працю України. ОСОБА_4 вважає, що його звільнення за статтею 38 Кодексу законів про працю України є незаконним, оскільки він підлягав звільненню на підставі підпункту «б» пункту 65 Положення № 114.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 25 червня 2013 року в задоволенні клопотання ОСОБА_4 про поновлення строку звернення до суду було відмовлено, вказану позовну заяву залишено без розгляду.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 10 жовтня 2013 року ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 25 червня 2013 року в частині залишення без розгляду позовних вимог про визнання незаконною бездіяльність посадових осіб Державної податкової служби у Тернопільській області та внесення зміни до наказу Державної податкової адміністрації в Тернопільській області від 20 червня 2002 року № 161-о і звільнення за підпунктом «б» пункту 65 (через хворобу) Положення № 114 - скасовано, справу в цій частині направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду. В решті ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 25 червня 2013 року залишено без змін.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 27 травня 2014 року, в задоволенні позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить Вищий адміністративний суд України скасувати постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2013 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 27 травня 2014 року і прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідачів у письмовому запереченні на зазначену касаційну скаргу просить в задоволенні її вимог відмовити.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Суди встановили, що наказом Державної податкової адміністрації в Тернопільській області від 11 вересня 2001 року № 176-о ОСОБА_4 з 11 вересня 2001 року був призначений на посаду оперуповноваженого оперативної групи Борщівського територіального відділу податкової міліції міжрайонного головного відділу податкової міліції Державної податкової інспекції в Чортківському районі Тернопільської області з випробувальним терміном 6 місяців.

9 жовтня 2001 року з позивачем сталася дорожньо-транспортна пригода.

1 квітня 2002 року ОСОБА_4 звернувся до голови Державної податкової адміністрації в Тернопільській області з рапортом про звільнення його із займаної посади та зарахування в розпорядження Державної податкової адміністрації в Тернопільській області у зв'язку з необхідністю лікування в місті Києві.

Наказом від 2 квітня 2002 року № 91-о позивача з 2 квітня 2002 року було увільнено від посади оперуповноваженого оперативної групи Борщівського територіального відділу податкової міліції міжрайонного головного відділу податкової міліції Державної податкової інспекції в Чортківському районі Тернопільської області, залишивши його в розпорядженні Державної податкової адміністрації в Тернопільській області.

Згідно висновку МСЕК від 19 червня 2002 року ОСОБА_4 встановлено ІІ групу інвалідності, причина інвалідності - трудове каліцтво. Висновок про умови та характер праці - непрацездатний в звичайних умовах, може працювати в спеціально-створених умовах.

Наказом Державної податкової адміністрації в Тернопільській області від 20 червня 2002 року № 161-о позивача, на підставі його заяви та довідки МСЕК ТЕР № 043474 від 19 червня 2002 року, з 20 червня 2002 року звільнено у зв'язку з виходом на пенсію по інвалідності згідно статті 38 Кодексу законів про працю України (за власним бажанням).

У відповідності до підпункту «б» пункту 65 Положення № 114 (у редакції станом на 20 червня 2002 року) особи рядового і начальницького складу звільняються зі служби у відставку (із зняттям з військового обліку) через хворобу - у разі визнання їх непридатними до військової служби за рішенням військово-лікарської комісії.

У пункті 1 Положення № 114 закріплено, що воно визначає порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, їх права і обов'язки. До рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ належать особи, які перебувають у кадрах Міністерства внутрішніх справ і яким присвоєно спеціальні звання, встановлені законодавством.

З урахуванням наведеного, суди попередніх інстанцій правильно виходили з того, що підпункт «б» пункту 65 Положення № 114 застосовується лише до осіб, які перебувають у кадрах Міністерства внутрішніх справ і яким присвоєно спеціальні звання, встановлені законодавством, встановивши, що позивача в кадри податкової міліції не зараховували і спеціальне звання йому не присвоювалося, він не проходив військово-лікарську комісію. Відповідно до наказу Державної податкової адміністрації в Тернопільській області від 11 вересня 2001 року № 176-о ОСОБА_4 було призначено на посаду з випробувальним терміном 6 місяців, а наказом від 2 квітня 2002 року № 91-о його було увільнено з посади оперуповноваженого оперативної групи, відтак суди вірно вказали на те, що на час звільнення позивач уже не перебував на посаді оперуповноваженого оперативної групи.

Виходячи із встановлених судами попередніх інстанцій обставин цієї справи та зазначених положень, колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується із висновком судів про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_4 щодо визнання незаконною бездіяльність посадових осіб Державної податкової служби у Тернопільській області та внесення зміни до наказу Державної податкової адміністрації в Тернопільській області від 20 червня 2002 року № 161-о, звільнивши його за підпунктом «б» пункту 65 (через хворобу) Положення № 114.

Доводи, викладені у касаційній скарзі, не спростовують встановлених судами обставин справи та їх висновків, підстави для призначення справи до розгляду в судовому засіданні відсутні.

Позовні вимоги ОСОБА_4 про визнання незаконною бездіяльність посадових осіб Державної податкової служби у Тернопільській області та зобов'язання виключити з наказу Державної податкової адміністрації в Тернопільській області від 11 вересня 2001 року № 176-о слова «випробувальним терміном 6 місяців», визнання незаконною бездіяльність посадових осіб Міністерства доходів і зборів України та зарахування в кадри податкової міліції і присвоєння спеціального звання начальницького складу - «лейтенант державної податкової міліції» - ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 25 червня 2013 року, яка в цій частині залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 10 жовтня 2013 року, - залишені без розгляду, і відомостей про оскарження позивачем цих судових рішень в касаційному порядку матеріали справи не містять.

Відповідно до частини 3 статті 2201 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Згідно статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій. Не може бути скасовано судове рішення з мотивів порушення судом норм процесуального права, якщо це не призвело і не могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 - залишити без задоволення.

Постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2013 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 27 травня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Головного управління Міндоходів у Тернопільській області, Міністерства доходів і зборів України про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає, може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Штульман І.В.

Судді: Рецебуринський Ю.Й.

Швець В.В.