Справа № 810/178/16
Суддя: Кушнова А.О.
Дата ухвалення: 2016-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2016 року м. Київ №810/178/16

Київський окружний адміністративний суд у складі колегії суддів головуючого судді Кушнової А.О., суддів Дудіна С.О., Терлецької О.О., за участю секретаря судового засідання Сакевич Ж.В., розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Гіалайн-Україна" до Вишгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області, Державної фіскальної служби України, реєстраційної служби Вишгородського районного управління юстиції Київської області про визнання протиправними дій, визнання протиправною бездіяльності, скасування запису, визнання протиправним та скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії,

Суть спору: до Київського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Гіалайн-Україна" (далі також - позивач, ТОВ "Гіалайн-Україна") з позовом до Вишгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області (далі також - відповідач-1), Державної фіскальної служби України (далі також - відповідач-2), реєстраційної служби Вишгородського районного управління юстиції Київської області (далі також - відповідач-3), в якому позивач просить:

- визнати дії Вишгородської ОДПІ ДФС у Київській області з направлення форми 18-ОПП до реєстраційної служби Вишгородського районного управління юстиції Київської області протиправними;

- визнати бездіяльність державного реєстратора реєстраційної служби Вишгородського районного управління юстиції Київської області Григорєвої Ганни Леонідівни щодо неповідомлення про залишення без розгляду поданих документів для здійснення реєстраційних дій - підтвердження відомостей про юридичну особу та дії Державного реєстратора реєстраційної служби Вишгородського районного управління юстиції Київської області Мируцького Романа Святославовича з внесення інформації щодо відсутності підтвердження відомостей про юридичну особу до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців протиправними;

- скасувати запис № 2004916 від 20.11.2015 державного реєстратора реєстраційної служби Вишгородського районного управління юстиції Київської області Мируцького Романа Святославовича з внесення інформації щодо відсутності підтвердження відомостей про юридичну особу до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців;

- визнати протиправним та скасувати рішення Вишгородської ОДПІ ДФС у Київській області про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість Товариства з обмеженою відповідальністю "ГІАЛАЙН-УКРАЇНА" № 125/15-229 від 23.11.2015;

- зобов'язати Державну фіскальну службу України повернути грошову суму у розмірі 8 311,00 грн., на поточний рахунок позивача №4400 відкритий у банку АТ "Укрсиббанк", МФО 351005, а позивача зобов'язати, після надходження грошової суми у розмірі 8311,00 грн., на поточний рахунок №4400 відкритий у банку АТ "Укрсиббанк", МФО 351005, невідкладно перерахувати її на рахунок відкритий 03 грудня 2015 р. у системі електронного адміністрування ПДВ № 1041;

- зобов'язати Державну фіскальну службу України поновити право на податковий кредит у системі електронного адміністрування ПДВ на електронному рахунку №1041, сумою податку у розмірі 53 623,92 грн., на яку платник податку має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, в сумі 53 623,92 грн., шляхом повернення суми у розмірі 53 623,92 грн., на поточний рахунок позивача №4400 відкритий у банку АТ "Укрсиббанк", МФО 351005, а позивача зобов'язати, після надходження суми у розмірі 53 623,92 грн., на поточний рахунок №4400 відкритий у банку АТ "Укрсиббанк", МФО 351005, невідкладно перерахувати її на рахунок відкритий 03 грудня 2015 р. у системі електронного адміністрування ПДВ № 1041;

- стягнути з Державного бюджету України на користь ТОВ "ГІАЛАЙН-УКРАЇНА" витрати по оплаті судового збору у розмірі 1 378,00 грн.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 20.01.2016 позовна заява була залишена без руху, в зв'язку зі сплатою судового збору позивачем не у повному обсязі. Недоліки позовної заяви були усунуті позивачем у визначений судом строк.

Ухвалами Київського окружного адміністративного суду від 23.02.2016 відкрито провадження у справі № 810/178/16, закінчено підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

Через канцелярію Київського окружного адміністративного суду 17.03.2016 позивачем подано заяву про уточнення позовних вимог від 16.03.2016, на підставі якої позовні вимоги викладено у такій редакції:

- визнати дії Вишгородської ОДПІ ДФС у Київській області з направлення форми 18-ОПП до реєстраційної служби Вишгородського районного управління юстиції Київської області протиправними;

- визнати бездіяльність державного реєстратора реєстраційної служби Вишгородського районного управління юстиції Київської області Григорєвої Ганни Леонідівни щодо неповідомлення про залишення без розгляду поданих документів для здійснення реєстраційних дій - підтвердження відомостей про юридичну особу та дії Державного реєстратора реєстраційної служби Вишгородського районного управління юстиції Київської області Мируцького Романа Святославовича з внесення інформації щодо відсутності підтвердження відомостей про юридичну особу до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців протиправними;

- скасувати запис № 2004916 від 20.11.2015 державного реєстратора реєстраційної служби Вишгородського районного управління юстиції Київської області Мируцького Романа Святославовича з внесення інформації щодо відсутності підтвердження відомостей про юридичну особу до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців;

- визнати протиправним та скасувати рішення Вишгородської ОДПІ ДФС у Київській області про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість Товариства з обмеженою відповідальністю "ГІАЛАЙН-УКРАЇНА" № 125/15-229 від 23.11.2015 р.;

- зобов'язати Державну фіскальну службу України повернути грошову суму у розмірі 8 311,00 грн., на поточний рахунок позивача №4400 відкритий у банку АТ "Укрсиббанк", МФО 351005;

- зобов'язати Державну фіскальну службу України поновити право на податковий кредит у системі електронного адміністрування ПДВ на електронному рахунку №1041, сумою податку у розмірі 53 623,92 грн., на яку платник податку має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, в сумі 53 623,92 грн., шляхом перерахування суми у розмірі 53 623,92 грн., на поточний рахунок позивача №4400 відкритий у банку АТ "Укрсиббанк", МФО 351005;

- стягнути з Державного бюджету України на користь ТОВ "ГІАЛАЙН-УКРАЇНА" витрати по оплаті судового збору у розмірі 8 268,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на відсутність у відповідача-1 правових підстав для анулювання реєстрації ТОВ "Гіалайн-Україна" платником податку на додану вартість, оскільки відповідачем-1 у ході з'ясування місцезнаходження товариства не були дотримані вимоги Закону, а відповідачем-3 порушена процедура здійснення реєстраційних дій. Зокрема, позивач наголошує на тому, що посадові особи податкової міліції не здійснювали вихід за його адресою та не здійснювали відповідних заходів щодо встановлення місцезнаходження позивача, що є порушенням вимог п. 12.4, п. 12.5 Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09 грудня 2011 року № 1588 та п. 3.1, п. 4.2 Положення про організацію взаємодії підрозділів податкової міліції з іншими структурними підрозділами органів державної податкової служби для встановлення місцезнаходження платника податків, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації від 17.05.2010 № 336.

Також на думку позивача відповідачем-3 порушена процедура здійснення реєстраційних дій відповідно до приписів ч. 7 ст. 19 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" - підтвердження відомостей про юридичну особу чи підтвердження відправлення даного повідомлення. За таких обставин, оскаржуване рішення відповідачем-1 прийнято передчасно та без з'ясування усіх обставин, що мали значення, а тому підлягає скасуванню з поновленням позивачу відповідного стану.

Також позивач посилається на те, що у зв'язку з протиправним позбавленням його статусу платника ПДВ позивач втратив право реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних на загальну суму 53623,92 грн. шляхом обнуління електронного рахунку позивача в системі електронного адміністрування ПДВ. Крім того, з рахунку 01041 в системі електронного адміністрування ПДВ списані грошові кошти в сумі 8311,00 грн.

Позивач вказує, що вищевказані дії призвели до негативного впливу на господарську діяльність позивача, що унеможливило повністю виконання зобов'язань по укладеним угодам, тому позивач був змушений повторно зареєструватися платником ПДВ та відповідно 03.12.2015 позивачу був відкритий новий рахунок в системі електронного адміністрування ПДВ №01041 із втратою вищевказаних сум.

Враховуючи незаконність анулювання реєстрації платника ПДВ позивача та втрату з вини податкового органу та державного реєстратора суми, на яку позивач має право зареєструвати податкові накладні позивач вважає, щ має право на повернення даної суми на свій рахунок у системі електронного адміністрування.

Разом із заявою від 04.03.2016 року позивачем були надані докази по справі, а саме копії реєстраційних документів позивача, витяг з реєстру платників єдиного податку, штатний розпис позивача на 2014-2015 роки та накази про їх затвердження, довідку про середньооблікову штатну чисельність працівників за 2014-2015 роки, податкові розрахунки за формою 1-ДФ за 2015 рік, наявні докази знаходження позивача за адресою місцезнаходження (оригінали конвертів про отримання поштової кореспонденції), копії всіх податкових накладних на суму 53623,92 грн., які позивач не може зареєструвати в системі електронного адміністрування ПДВ.

29.03.2016 року через канцелярію суду позивачем були надані письмові пояснення та додаткові докази по справі, а саме підтвердження наявності офісних приміщень у будівлі електроцеху, докази здійснення цілодобової охорони будівлі електроцеху та докази сплати комунальних платежів приміщень місцезнаходження позивача за адресою, зазначеною в ЄДР, копію договору купівлі-продажу будівлі електроцеху від 22.01.2008, копію договору купівлі-продажу будівлі електроцеху від 01.09.2008, копію протоколу № 9 загальних зборів учасників ТОВ "ГІАЛАЙН-УКРАЇНА" від 27.08.2013, копію договору про відступлення (купівлю-продаж) корпоративних прав (частки в статутному капіталі) ТОВ "ГІАЛАЙН-УКРАЇНА" від 27.08.2013, копію акту приймання-передачі оригіналів документів на будівлю електроцеху від 18.10.2013, копію протоколу № 10 загальних зборів учасників ТОВ "ГІАЛАЙН-УКРАЇНА" від 21.10.2013.

Відповідач-1 позовні вимоги не визнав, надав суду письмові заперечення проти позову, в яких зазначив, що підставою для анулювання реєстрації платника податку на додану вартість стало надходження до ДПІ відомостей про внесення держаним реєстратором до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців запису про відсутність ТОВ "Гіалайн-Україна" за адресою місцезнаходження.

На думку відповідача-1, у ДПІ були наявні достатні правові підстави, передбачені чинним податковим законодавством, для прийняття рішення про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість.

Цьому, як зазначив відповідач-1 у письмових запереченнях проти позову, передували дії по проведенню обстеження податкової адреси позивача, у результаті яких встановлено відсутність позивача за зареєстрованою адресою, про що свідчать складені за наслідками таких дій документи, зокрема, довідка про відсутність юридичної особи за місцезнаходженням та інші документи.

Державна фіскальна служба України проти позову заперечує, до суду подані письмові заперечення проти позову, які повністю повторюють письмові заперечення відповідача-1 і не містять заперечень проти позовних вимог, які заявлені до ДФС України.

В судовому засіданні 30 березня 2016 року судом був допитаний в якості свідка старший оперуповноважений оперативного управління Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі ГУ ДФС у Київській області майор податкової міліції Якимчук Олег Валерійович, як особа, яка здійснювала перевірку фактичного місцезнаходження юридичної особи зареєстрованому місцезнаходженню.

Відповідач-1 проти позову заперечував з мотивів, наведених у письмових запереченнях, у задоволенні позову просив відмовити у повному обсязі.

Відповідач-2 та відповідач-3 явку своїх представників в судове засідання 18.04.2015 не забезпечили, неодноразово витребувані судом доказі не надали, були сповіщені належним чином - рекомендованою поштовою кореспонденцією, про причини неявки суд не повідомили.

Відповідно до частини 2 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства неприбуття в судове засідання без поважних причин представника сторони або третьої особи, які прибули в судове засідання, або неповідомлення ним про причини неприбуття не є перешкодою для розгляду справи.

Частиною 4 цієї ж статті встановлено, що у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

18.04.2016 через канцелярію суду від позивача надійшло письмове клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Приймаючи до уваги неявку представників відповідачів у судове засідання 18.04.2016, належним чином повідомлених про дату, час та місце судового розгляду справи, неповідомлення ними про причини неможливості забезпечити явку своїх представників в судове засідання, а також враховуючи подане позивачем клопотання, суд ухвалив подальший розгляд справи здійснювати у порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, які є у справі, суд

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Гіалайн-Україна" зареєстроване Печерською районною у місті Києві державною адміністрацією 21 лютого 2006 року як юридична особа, що підтверджується свідоцтвом А01 № 299303 про державну реєстрацію, випискою від 12.08.2015 року з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та відомостями від 27.08.2015 року з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України.

Згідно з витягом від 27.01.2016 року з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань позивач перебуває на податковому обліку у Вишгородській ОДПІ ГУ ДФС у Київській області.

З 20 вересня 2012 року позивач зареєстрований платником єдиного податку із реєстрацією платником податку на додану вартість, що підтверджується витягом з реєстру платників єдиного податку № 059 та витягом з Реєстру платників ПДВ №329.

Рішенням Вишгородської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області від 23 листопада 2015 року N 125/15-229 ТОВ "Гіалайн-Україна" анульовано реєстрацію платника податку на додану вартість з підстав, передбачених підпунктом "ж" пункту 184.1 статті 184 Податкового кодексу України, а саме: у зв'язку з внесенням до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців інформації щодо відсутності підтвердження відомостей про юридичну особу (т.1. а.с.14).

Не погоджуючись із рішенням відповідача-1, позивач звернувся до суду.

Вирішуючи питання щодо правомірності висновків відповідача-1 про наявність підстав для анулювання реєстрації позивача як платника податку на додану вартість, суд виходить із наступного.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців" від 15 травня 2003 року № 755-IV (зі змінами і доповненнями станом на дату виникнення спірних правовідносин) (далі - Закон № 755-IV), місцезнаходження юридичної особи - адреса органу або особи, які відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступають від її імені.

Згідно з частиною другою статті 17 Закону № 755-IV відомості щодо місцезнаходження юридичної особи містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Частиною 5 статті 17 Закону № 755-IV передбачено, що в Єдиному державному реєстрі містяться також відомості про відсутність юридичної особи за її місцезнаходженням, про відсутність підтвердження відомостей про юридичну особу, а також відомості про зарезервовані найменування юридичних осіб.

Згідно з частиною 1 статті 4 Закону № 755-IV державна реєстрація юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців - це засвідчення факту створення або припинення юридичної особи, засвідчення факту набуття або позбавлення статусу підприємця фізичною особою, а також вчинення інших реєстраційних дій, які передбачені цим Законом, шляхом внесення відповідних записів до Єдиного державного реєстру.

За приписами частини 1 статті 17 Закону № 755-IV відомості про юридичну особу або фізичну особу-підприємця включаються до Єдиного державного реєстру шляхом внесення записів на підставі відомостей з відповідних реєстраційних карток та відомостей, що надаються юридичними особами державному реєстратору за місцезнаходженням реєстраційної справи згідно із законодавством України.

Відповідно до пункту 12.4 розділу XII Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 9 грудня 2011 року N 1588, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29 грудня 2011 року за N 1562/20300 (далі - Порядок N 1588) щодо кожного платника податків, щодо якого виявлена відсутність його за місцезнаходженням (місцем проживання) та не з'ясоване його фактичне місцезнаходження (місце проживання), підрозділ органу ДПС, який з'ясував зазначений факт, готує та передає підрозділам податкової міліції запит на встановлення місцезнаходження (місця проживання) платника податків за формою, що затверджується центральним органом ДПС. До Єдиного банку даних юридичних осіб та Реєстру самозайнятих осіб вносяться дані про подання запиту.

В силу приписів пункту 12.5 розділу XII Порядку N 1588 якщо за результатами заходів щодо встановлення фактичного місцезнаходження юридичної особи підрозділами податкової міліції буде підтверджено відсутність такої особи за місцезнаходженням або встановлено, що фактичне місцезнаходження юридичної особи не відповідає зареєстрованому місцезнаходженню, керівник (заступник керівника) органу ДПС приймає рішення про направлення до відповідного державного реєстратора повідомлення про відсутність юридичної особи за місцезнаходженням за формою N 18-ОПП (додаток 21) для вжиття заходів, передбачених частиною восьмою статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців".

Як вбачається із матеріалів справи, 11 вересня 2015 року посадовими особами Вишгородської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області до оперативного управління ДПІ у Києво-Святошинському районі ГУ ДФС у Київській області направлено запит N 1377/15-242 від 11.09.2015 року на встановлення місцезнаходження (місця проживання) платника податків (ТОВ "Гіалайн-Україна") з метою встановлення фактичного місцезнаходження позивача (т.1, а.с.141).

За результатами заходів щодо встановлення місцезнаходження ТОВ "Гіалайн-Україна" оперативним управлінням ДПІ у Києво-Святошинському районі ГУ ДФС у Київській області складено довідку від 15 вересня 2015 року N 6205/10-13-07-01-14, відповідно до якої позивач відсутній за податковою адресою, за даною адресою знаходиться електроцех ВАТ ім. Васильєва () (т.1, а.с.139).

Вишгородською ОДПІ ГУ ДФС у Київській області прийнято рішення про доцільність направлення державному реєстратору повідомлення про відсутність ТОВ "Гіалайн-Україна" за місцезнаходженням за формою 18-ОПП від 16.09.2015 №3099 (т.1, а.с.132).

16.09.2015 за вих.№291 відповідачем-1 складено повідомлення про відсутність ТОВ "Гіалайн-Україна" за місцезнаходженням за формою 18-ОПП (т.1, а.с. 134).

Перевіряючи обґрунтованість тверджень позивача про відповідність фактичного місцезнаходження зареєстрованому місцезнаходженню та спростування доводів відповідача-1 в цій частині судом встановлено таке.

Судом було викликано та допитано у судовому засіданні по справі 30.03.2016 в якості свідка старшого оперуповноваженого оперативного управління Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі ГУ ДФС у Київській області майора податкової міліції Якимчука Олега Валерійовича, який проводив обстеження місцезнаходження ТОВ "Гіалайн-Україна" за зареєстрованою адресою місцезнаходження: АДРЕСА_1.

Свідок Якимчук О.В. повідомив суду, що в вересні 2015 року виїжджав в село Демидів на адресу, за якою зареєстрований позивач, здійснював усне опитування людей. В якості будівлі знайшов господарське приміщення, гаражі, на вході стояли охоронці - двоє чоловіків похилого віку. Зі слів опитаних усно охоронців в будівлі за адресою: АДРЕСА_1 знаходиться електроцех імені Васильєва. Свідок повідомив суду, що в будівлю за адресою обстеження не заходив, тому що вивіски не було, власника приміщення не встановлював, інших обставин свідок не пам'ятає.

Суд критично ставиться до показань свідка, адже останній під час допиту плутався у показаннях, своїх конкретних дій та дат під час обстеження місцезнаходження ТОВ "Гіалайн-Україна" не пам'ятав, не міг пояснити, що саме знаходиться за адресою, за якою проводилося обстеження.

На думку судової колегії обстеження позивача за зареєстрованою адресою місцезнаходження свідком проведено поверхнево, без з'ясування обставин фактичного місцезнаходження підприємства за адресою обстеження, а відомості в складеній довідці про відсутність позивача за зареєстрованою адресою місцезнаходження повністю спростовуються матеріалами справи.

Судом встановлено, що за зареєстрованою адресою місцезнаходження позивача - АДРЕСА_1 знаходиться будівля електроцеху, загальною площею 939,9 кв. м., яку ТОВ "Гіалайн-Україна" придбало у 2013 році та є законним власником цього майна.

Право власності підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 від 07.10.2013 на об'єкт нерухомого майна - будівля електроцеху, загальною площею 939,9 кв. м., адреса об'єкту - АДРЕСА_1, виданим державним реєстратором реєстраційної служби Вишгородського районного управління юстиції Романенко М.М., з індексним номером 10392627 (т.1, а.с.23).

Об'єкт складається з двох літер: літер А - будівля електроцеху, літер Б - сарай. Власником об'єкту є ТОВ «Гіалайн-Україна» ().

Право власності на вказаний об'єкт зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується витягом серії ЕАО № 200663 від 07.10.2013 з вказаного реєстру (т.1, а.с.24).

Також позивачем були надані штатний розпис ТОВ "Гіалайн-Україна" на 2014-2015 роки та накази про їх затвердження, довідки про середньооблікову штатну чисельність працівників ТОВ "Гіалайн-Україна" за 2014-2015 роки, податкові розрахунки за формою 1-ДФ за 2015 рік ТОВ "Гіалайн-Україна" за 2014-2015 роки, а також конверти про отримання поштової кореспонденції за адресою місцезнаходження позивача (т.1, а.с.67-95).

Додатково, разом з письмовими поясненнями від 28 березня 2016 року, позивачем було надано суду підтвердження наявності офісних приміщень у будівлі електроцеху - технічний паспорт на будівлю електроцеху за адресою: АДРЕСА_1 (т.1, а.с.185-194), фотографії безпосередньо офісу ТОВ "Гіалайн-Україна", який знаходиться у будівлі електроцеху (т.1, а.с.195-200), договір оренди землі № 06 від 14.08.2014 р. разом з актом приймання-передачі земельної ділянки від 14.08.2014 р. та витягом серії ЕЕМ №233593 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права на право оренди земельної ділянки (т.1, а.с.201-204).

Згідно наданого штатного розпису позивача станом на 01.07.2015 у штаті товариства перебуває 22 особи, в тому числі 4 сторожи.

Позивачем на підтвердження фактичного місцезнаходження за зареєстрованою адресою місцезнаходження суду надані докази здійснення цілодобової охорони будівлі електроцеху, квитанції до прибуткового касового ордеру про оплату комунальних платежів за вересень 2015 р. - лютий 2016 р. щодо оплати послуг з електроенергії, договори підключення інтернету та телефонів зі специфікаціями та актами здачі-прийняття виконаних робіт/наданих послуг (т.1, а.с.214-226).

При цьому судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу будівлі електроцеху від 22.01.2008 року, посвідченого нотаріально за №3021, ВАТ імені Васильєва продало, а громадянин України ОСОБА_5 придбав будівлю електроцеху за адресою: АДРЕСА_1 (т.1, а.с.205).

Відповідно до договору купівлі-продажу будівлі електроцеху від 01.09.2008 р., посвідченого нотаріально за №4539, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_6, останній придбав будівлю електроцеху за адресою: АДРЕСА_1 та передав цей об'єкт нерухомого майна як внесок до статутного капіталу ТОВ «Гіалайн-Україна»,що підтверджується протоколом № 9 загальних зборів учасників ТОВ "Гіалайн-Україна" від 27.08.2013, договором про відступлення (купівлю-продаж) корпоративних прав (частки в статутному капіталі) ТОВ "Гіалайн-Україна" від 27.08.2013, актом приймання-передачі оригіналів документів на будівлю електроцеху від 18.10.2013, протоколом № 10 загальних зборів учасників ТОВ "Гіалайн-Україна" від 21.10.2013 (т.1, а.с.206-212).

Аналізуючи в сукупності досліджені судом документи, надані позивачем на підтвердження фактичного місцезнаходження ТОВ «Гіалайн-Україна» зареєстрованому місцезнаходженню, судова колегія прийшла до висновку про те, що фактичне місцезнаходження позивача за адресою: АДРЕСА_1 відповідає зареєстрованому місцезнаходженню, а відтак у відповідача-1 не було правових підстав для направлення повідомлення про відсутність ТОВ "Гіалайн-Україна" за місцезнаходженням до реєстраційної служби Вишгородського районного управління юстиції Київської області, тому позовні вимоги в частині визнання протиправними дій Вишгородської ОДПІ ДФС у Київській області з направлення повідомлення про відсутність ТОВ "Гіалайн-Україна" за місцезнаходженням за формою 18-ОПП від 16.09.2015 за вих.№291 до реєстраційної служби Вишгородського районного управління юстиції Київської області є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до частин 6, 7 статті 19 Закону № 755-IV державний реєстратор залишає без розгляду документи, подані для внесення змін до відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі, якщо документи подані не за місцем проведення державної реєстрації; документи не відповідають вимогам, встановленим частинами першою - п'ятою статті 8 цього Закону; документи подані не у повному обсязі; документи подані особою, яка не має відповідних повноважень.

Якщо документи про внесення змін до відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі, залишені без розгляду, державний реєстратор видає (надсилає поштовим відправленням з описом вкладення) не пізніше наступного робочого дня з дати їх надходження заявнику відповідне повідомлення із зазначенням підстав залишення без розгляду та подані документи.

Відповідно до абзацу 1 частини 11 статті 19 Закону № 755-IV юридична особа зобов'язана подавати (надсилати) щороку протягом місяця, що настає за датою державної реєстрації, починаючи з наступного року, державному реєстратору для підтвердження відомостей про юридичну особу реєстраційну картку про підтвердження відомостей про юридичну особу.

Згідно з абзацом 1 частини 12 статті 19 Закону № 755-IV у разі ненадходження в установлений частиною одинадцятою цієї статті строк реєстраційної картки про підтвердження відомостей про юридичну особу державний реєстратор зобов'язаний надіслати поштовим відправленням протягом п'яти робочих днів з дати, встановленої для подання реєстраційної картки, юридичній особі повідомлення щодо необхідності подання державному реєстратору зазначеної реєстраційної картки.

Згідно з абзацом 2 частини 12 статті 19 Закону № 755-IV у разі надходження (поштовим відправленням або в електронному вигляді в порядку взаємообміну) державному реєстратору від органу доходів і зборів повідомлення встановленого зразка про відсутність юридичної особи за її місцезнаходженням державний реєстратор зобов'язаний надіслати поштовим відправленням протягом п'яти робочих днів з дати надходження зазначеного повідомлення юридичній особі повідомлення щодо необхідності подання державному реєстратору реєстраційної картки.

Відповідно до частини 14 статті 19 Закону № 755-IV у разі неподання юридичною особою протягом місяця з дати надходження їй відповідного повідомлення реєстраційної картки про підтвердження відомостей про юридичну особу державний реєстратор повинен внести до Єдиного державного реєстру запис про відсутність підтвердження зазначених відомостей датою, яка встановлена для чергового подання реєстраційної картки про підтвердження відомостей про юридичну особу.

Отже, державний реєстратор у випадку отримання від податкового органу повідомлення встановленого зразка про відсутність юридичної особи за її місцезнаходженням зобов'язаний надіслати поштовим відправленням платнику податків повідомлення щодо необхідності подання реєстраційної картки.

При цьому обставинами, які зумовлюють виникнення у державного реєстратора права на внесення до Єдиного державного реєстру запису про відсутність підтвердження відомостей про юридичну особу є факт ненадання юридичною особою реєстраційної картки про підтвердження відомостей про юридичну особу або повернення поштового відправлення.

Судом встановлено, що до державного реєстратора Вишгородського районного управління юстиції Київської області надійшло повідомлення за формою N 18-ОПП про відсутність ТОВ "Гіалайн-Україна" за місцезнаходженням.

На підставі частини 12 статті 19 Закону № 755-IV на адресу позивача надіслано повідомлення від 25 вересня 2015 року про необхідність подання державному реєстратору реєстраційної картки про підтвердження відомостей про юридичну особу (т.1, а.с.13).

19 жовтня 2015 року уповноваженою особою ТОВ "Гіалайн-Україна" в передбачений повідомленням державного реєстратора строк (протягом місяця, тобто до 25.10.2015 року) було подано, а державним реєстратором Реєстраційної служби Вишгородського районного управління юстиції Київської області прийнято без зауважень реєстраційну картку про підтвердження відомостей про юридичну особу.

Дані обставини підтверджується листом Реєстраційної служби Вишгородського районного управління юстиції Київської області №866/03.1-09 від 24.12.2015.

Але, попри це, державним реєстратором не було виконано відповідну реєстраційну дію - підтвердження відомостей про юридичну особу та не було надіслано заявнику повідомлення про залишення документів без розгляду за наявності відповідних на це підстав відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців".

Суд зазначає, що судом неодноразово ухвалами від 23.02.2016, 21.03.2016, 30.03.2016 витребовувались докази від реєстраційної служби Вишгородського РУЮ Київської області, зокрема, письмові заперечення проти позову із нормативним та документальним обґрунтуванням у разі невизнання позову; Положення на Реєстраційну службу Вишгородського РУЮ Київської області; копії всіх документів із реєстраційної справи позивача; докази направлення позивачу повідомлення від 19.10.2015 про залишення без розгляду поданих документів; копії всіх поштових повідомлень про направлення позивачу всіх рішень, повідомлень, листів відповідача - 3 та конвертів у разі повернення поштової кореспонденції; реєстраційні картки від 19.10.2015 форми №6 та опис документів, доданих до цієї картки; рішення про залишення без розгляду наданих документів та докази направлення позивачу цього рішення та повідомлення про прийняття цього рішення.

Ухвала суду про витребування доказів від 23.02.2016, 21.03.2016, 30.03.2016 отримані реєстраційною службою Вишгородського РУЮ Київської області 02.03.2016, 29.03.2016 та 05.04.2016 відповідно, однак в жодне судове засідання по справі відповідач-3 не з'явився, про причини суду не повідомив, про причини неможливості виконання ухвал суду також не повідомив.

Судом встановлено, що 20 листопада 2015 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців внесено запис № 2004916 про відсутність ТОВ "Гіалайн-Україна" за адресою місцезнаходження, що слідує з витягу Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 25.11.2015 року (т.1, а.с.19-22). Суд зазначає, що відповідно до вказаного витягу відомості щодо юридичної особи - позивача підтверджено також 15.06.2010, 18.05.2011, 01.03.2013, 07.05.2013, 27.02.2014, 24.02.2015.

На запит позивача від 17 грудня 2015 року №53-15 про надання інформації щодо не підтвердження відомостей про юридичну особу (т.1, а.с.17), позивач отримав відповідь листом реєстраційної служби Вишгородського районного управління юстиції Київської області №866/03.1-09 від 24.12.2015, в якому підтверджено, що 19 жовтня 2015 року отриманий пакет документів для здійснення реєстраційної дії - підтвердження відомостей про юридичну особу, але цього ж дня державним реєстратором Григорєвою Г.Л. дані документи відповідно до ч. 6 ст. 19 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" залишені без розгляду у зв'язку з тим, що документи не відповідають вимогам, встановленим ч. 1 ст. 8 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" та подані не в повному обсязі. Одночасно вказаним листом повідомлено, що станом на 24.12.2015 відомості щодо юридичної особи підтверджено (т.2, а.с.12).

Однак, позивач стверджує, що жодного повідомлення від 19.10.2015 р. про залишення без розгляду поданих документів для здійснення реєстраційної дії - підтвердження відомостей про юридичну особу чи підтвердження відправлення даного повідомлення відповідно до приписів ч. 7 ст. 19 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" ТОВ "Гіалайн-Україна" на день подачі позовної заяви до адміністративного суду та під час розгляду справи в суді не отримувало

Докази на спростування вищенаведених фактів неотримання позивачем рішення про залишення поданої реєстраційної картки без розгляду реєстраційною службою Вишгородського районного управління юстиції Київської області суду не надано.

Враховуючи встановлені судом обставини та наведені норми чинного законодавства, суд дійшов висновку, що державним реєстратором реєстраційної служби Вишгородського районного управління юстиції Київської області не дотриманий передбачений законодавством порядок при внесенні запису про підтвердження відомостей про юридичну особу.

Суд також бере до уваги, що відповідачем-3 не надано суду жодних доказів та не повідомлено про причини, які зумовили не повідомлення про залишення без розгляду поданих документів для здійснення реєстраційної дії та не підтвердження відомостей про юридичну особу ТОВ "Гіалайн-Україна".

За таких обставин позовні вимоги про визнання протиправними бездіяльності державного реєстратора реєстраційної служби Вишгородського районного управління юстиції Київської області Григорєвої Ганни Леонідівни щодо неповідомлення про залишення без розгляду поданих документів для здійснення реєстраційних дій - підтвердження відомостей про юридичну особу ТОВ «Гіалайн-Україна» та дій державного реєстратора реєстраційної служби Вишгородського районного управління юстиції Київської області Мируцького Романа Святославовича з внесення інформації щодо відсутності підтвердження відомостей про юридичну особу ТОВ «Гіалайн-Україна» до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Приймаючи до уваги визнання судом протиправними бездіяльності державного реєстратора реєстраційної служби Вишгородського районного управління юстиції Київської області Григорєвої Ганни Леонідівни щодо неповідомлення про залишення без розгляду поданих документів для здійснення реєстраційних дій - підтвердження відомостей про юридичну особу ТОВ «Гіалайн-Україна» та дій державного реєстратора реєстраційної служби Вишгородського районного управління юстиції Київської області Мируцького Романа Святославовича з внесення інформації щодо відсутності підтвердження відомостей про юридичну особу ТОВ «Гіалайн-Україна» до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців суд вважає, що і позовні вимоги про скасування вчиненого державним реєстратором реєстраційної служби Вишгородського районного управління юстиції Київської області Мируцьким Романом Святославовичем запису № 2004916 від 20.11.2015 р. з внесення інформації щодо відсутності підтвердження відомостей про юридичну особу ТОВ «Гіалайн-Україна» до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Вичерпний перелік підстав анулювання реєстрації платника ПДВ, встановлений пунктом 184.1 статті 184 Податкового кодексу України.

Підпунктом "ж" пункту 184.1 статті 184 Податкового кодексу України встановлено, що реєстрація діє до дати анулювання реєстрації платника податку, яка проводиться шляхом виключення з реєстру платників податку і відбувається у разі якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців наявний запис про відсутність юридичної особи або фізичної особи за її місцезнаходженням (місцем проживання) або запис про відсутність підтвердження відомостей про юридичну особу.

Порядок анулювання реєстрації платників податку на додану вартість визначений Положенням про реєстрацію платників податку на додану вартість, затвердженим наказом Міністерства доходів і зборів України від 16 січня 2014 року N 26, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 06 лютого 2014 року за N 232/25009 (далі - Положення N 26).

За змістом пункту 5.5 Положення N 26 анулювання реєстрації на підставі, визначеній у підпункті "ж" пункту 184.1 статті 184 розділу V Податкового Кодексу України може бути здійснене за ініціативою контролюючого органу.

Рішення про анулювання реєстрації за ініціативою контролюючого органу у такому випадку приймаються за наявності відповідних підтвердних документів (відомостей). Такими документами є, у тому числі, повідомлення державного реєстратора, відомості з Єдиного державного реєстру щодо наявності запису про відсутність юридичної особи або фізичної особи - підприємця за місцезнаходженням (місцем проживання) або запису про відсутність підтвердження відомостей про юридичну особу.

Рішення про анулювання реєстрації платника ПДВ за ініціативою контролюючого органу оформляється за формою N 6-РПДВ (додаток 5). Таке рішення складається у двох примірниках комісією, утвореною відповідно до розпорядження контролюючого органу, та підписується керівником контролюючого органу. У рішенні про анулювання реєстрації платника ПДВ обов'язково вказуються підстави (одна або декілька) для такого анулювання з посиланням на відповідні норми Кодексу.

З приводу посилань позивача на порушення відповідачем-1 вимог підпунктів 12.4 та 12.5 Порядку N 1588, якими встановлено обов'язок податкового органу здійснити заходи щодо фактичного встановлення місцезнаходження платника податків, суд зазначає наступне.

Пунктами 12.1, 12.2 Порядку N 1588 визначено, що з метою більш повного обліку платників податків - юридичних осіб або фізичних осіб - підприємців, унеможливлення отримання юридичними особами або фізичними особами - підприємцями неконтрольованих доходів підрозділи органів державної податкової служби, до функцій яких входить ведення обліку платників податків, повинні забезпечувати систематичний контроль за повнотою та своєчасністю взяття на облік юридичних осіб або фізичних осіб - підприємців органами державної податкової служби після здійснення їх державної реєстрації, реорганізації та внесення змін до Єдиного державного реєстру чи установчих документів.

Підрозділи органу державної податкової служби стосовно платників податків, якими не подано у встановлені законом терміни податкових декларацій (звітів, розрахунків), у порядку, передбаченому законодавством, самостійно визначають суму грошового зобов'язання, проводять роботу з узгодження грошового зобов'язання та інші заходи; стосовно платників податків, які мають податковий борг, у порядку, передбаченому законодавством, здійснюють заходи з погашення податкового боргу.

У рамках проведення цих заходів, а також при призначенні чи проведенні будь-якого виду перевірки платника податків чи при виконанні інших службових обов'язків працівниками органів державної податкової служби здійснюється або може здійснюватись перевірка місцезнаходження (місця проживання) платника податків. За наслідками перевірки складається акт перевірки місцезнаходження платника податків. Якщо встановлено відсутність платника податків за його місцезнаходженням (місцем проживання), то проводиться робота із з'ясування фактичного місця розташування (місцезнаходження, місця проживання) платника податків, відповідальних та пов'язаних осіб.

Відповідно до пункту 12.4 Порядку N 1588 щодо кожного платника податків, стосовно якого виявлена відсутність його за місцезнаходженням (місцем проживання) та не з'ясоване його фактичне місцезнаходження (місце проживання), підрозділ контролюючого органу, який з'ясував зазначений факт, готує та передає підрозділам податкової міліції запит на встановлення місцезнаходження (місця проживання) платника податків за встановленою формою.

Відповідно до матеріалів справи підставою для запиту на встановлення місцезнаходження ТОВ "Гіалайн-Україна" стало не встановлення посадовими особами відповідача-1 місцезнаходження позивача.

Як встановлено судом, посадовими особами податкового органу не були вжиті необхідні та достатні заходи для встановлення місцезнаходження позивача, відтак дії Вишгородської ОДПІ ДФС у Київській області з направлення повідомлення про відсутність ТОВ "Гіалайн-Україна" за місцезнаходженням за формою 18-ОПП від 16.09.2015 за вих.№291 до реєстраційної служби Вишгородського районного управління юстиції Київської області визнані судом протиправними.

Доказами в адміністративному судочинстві, за визначенням частини першої статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України, є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

У відповідності до частин першої та четвертої статті 70 цього Кодексу, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

За таких обставин суд зазначає, що позивачем повністю були спростовані доводи податкового органу про відсутність ТОВ "Гіалайн-Україна" за місцезнаходженням станом на дату проведення обстеження 15.09.2015.

З урахуванням визнання судом протиправними дій Вишгородської ОДПІ ДФС у Київській області з направлення повідомлення про відсутність ТОВ "Гіалайн-Україна" за місцезнаходженням за формою 18-ОПП від 16.09.2015 за вих.№291 до реєстраційної служби Вишгородського районного управління юстиції Київської області, а також визнання судом протиправними бездіяльності державного реєстратора реєстраційної служби Вишгородського районного управління юстиції Київської області Григорєвої Ганни Леонідівни щодо неповідомлення про залишення без розгляду поданих документів для здійснення реєстраційних дій - підтвердження відомостей про юридичну особу ТОВ «Гіалайн-Україна» та дій державного реєстратора реєстраційної служби Вишгородського районного управління юстиції Київської області Мируцького Романа Святославовича з внесення інформації щодо відсутності підтвердження відомостей про юридичну особу ТОВ «Гіалайн-Україна» до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та скасування вчиненого державним реєстратором реєстраційної служби Вишгородського районного управління юстиції Київської області Мируцьким Романом Святославовичем запису № 2004916 від 20.11.2015 р. з внесення інформації щодо відсутності підтвердження відомостей про юридичну особу ТОВ «Гіалайн-Україна» до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців судова колегія приходить до висновку про наявність підстав для визнання протиправним та скасування рішення Вишгородської ОДПІ ДФС у Київській області про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість Товариства з обмеженою відповідальністю "Гіалайн-Україна" №125/15-229 від 23.11.2015.

Щодо позовних вимог про зобов'язання Державної фіскальної служби України повернути грошову суму у розмірі 8311,00 грн., на поточний рахунок позивача у банку та поновити право на податковий кредит у системі електронного адміністрування ПДВ на електронному рахунку №1041, сумою податку у розмірі 53623,92 грн., на яку платник податку має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, в сумі 53623,92 грн., шляхом перерахування суми у розмірі 53623,92 грн. на поточний рахунок позивача у банку судом встановлено таке.

З 1 січня 2015 року набрав чинності Закон України від 28 грудня 2014 року №71-VIII "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи", яким запроваджено систему електронного адміністрування податку на додану вартість.

Система електронного адміністрування податку на додану вартість запроваджена поетапно відповідно до пункту 35 підрозділу 2 розділу XX Податкового кодексу України:

- з 1 січня до 1 липня 2015 року - у тестовому режимі;

- з 1 липня 2015 року - на постійній основі.

Статтею 200-1 розділу V Податкового кодексу України:

- визначені основні принципи функціонування системи електронного адміністрування ПДВ;

- закріплено право встановлення Порядку електронного адміністрування податку на додану вартість Кабінетом Міністрів України.

На виконання норм статті 200-1 розділу V Податкового кодексу України Постановою Кабінету Міністрів України від 16 жовтня 2014 року №569 «Деякі питання електронного адміністрування податку на додану вартість» затверджено Порядок електронного адміністрування ПДВ (надалі - Порядок № 569).

Відповідно до п.200-1.1. ст.200-1 Податкового кодексу України (в редакції Закону № 643-VIII від 16.07.2015, станом на дату прийняття рішення про анулювання реєстрації платника ПДВ) система електронного адміністрування податку на додану вартість забезпечує автоматичний облік в розрізі платників податку:

суми податку, що містяться у виданих та отриманих податкових накладних та розрахунках коригування, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних;

суми податку, сплачені платниками при ввезенні товару на митну територію України;

суми поповнення та залишку коштів на рахунках в системі електронного адміністрування податку на додану вартість;

суми податку, на яку платники мають право зареєструвати податкові накладні та розрахунки коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних;

інші показники, які згідно з вимогами пункту 34 підрозділу 2 розділу XX "Перехідні положення" цього Кодексу враховуються під час обрахунку суми податку, обчисленої за формулою, визначеною пунктом 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу.

Відповідно до п.200-1.2. ст. 200-1 Податкового кодексу України платникам податку автоматично відкриваються рахунки в системі електронного адміністрування податку на додану вартість.

Для відкриття рахунків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію податкової та митної політики, надсилає органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, реєстр платників, в якому зазначаються назва платника, податковий номер та індивідуальний податковий номер платника.

Відповідно до п.200-1.3. ст. 200-1 Податкового кодексу України платник податку має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних на суму податку (?Накл), обчислену за такою формулою:

?Накл = ?НаклОтр + ?Митн + ?ПопРах - ?НаклВид - ?Відшкод - ?Перевищ,

де:

?НаклОтр - загальна сума податку за отриманими платником податковими накладними, зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних, податковими накладними, складеними платником податку відповідно до пункту 208.2 статті 208 цього Кодексу та зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних, та розрахунками коригування до таких податкових накладних, зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних;

?Митн - загальна сума податку, сплаченого платником при ввезенні товарів на митну територію України;

?ПопРах - загальна сума поповнення з поточного рахунку платника рахунка в системі електронного адміністрування податку, в тому числі рахунка в системі електронного адміністрування податку платника - сільськогосподарського підприємства, що обрало спеціальний режим оподаткування відповідно до статті 209 цього Кодексу, відкритого для перерахування коштів на його спеціальний рахунок, відкритий в установах банків та/або в органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів;

?НаклВид - загальна сума податку за виданими платником податковими накладними, зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних та розрахунками коригування до таких податкових накладних, зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних;

?Відшкод - загальна сума податку, заявлена платником до бюджетного відшкодування з урахуванням сум коригувань, проведених за результатами перевірок;

?Перевищ - загальна сума перевищення податкових зобов'язань, зазначених платником у поданих податкових деклараціях з урахуванням поданих уточнюючих розрахунків до них, над сумою податку, що міститься в складених таким платником податкових накладних та розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Показники формули, визначеної цим пунктом, обраховуються з 1 липня 2015 року. Під час обрахунку показників ?НаклОтр та ?НаклВид також використовуються розрахунки коригування, складені починаючи з 1 липня 2015 року та зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, до податкових накладних, складених до 1 липня 2015 року, що підлягали наданню покупцям - платникам податку. Для обрахунку показників ?НаклОтр, ?НаклВид та ?Митн використовуються документи (податкові накладні, розрахунки коригування, митні декларації, аркуші коригування та додаткові декларації), складені починаючи з 1 липня 2015 року.

Під час обрахунку суми ?Накл також використовуються показники, визначені пунктом 34підрозділу 2 розділу XX "Перехідні положення" цього Кодексу.

Відповідно до п.200-1.4. ст. 200-1 Податкового кодексу України на рахунок у системі електронного адміністрування податку на додану вартість платника зараховуються кошти:

а) з власного поточного рахунку платника в сумах, необхідних для збільшення розміру суми, що обчислюється відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу;

б) з власного поточного рахунку платника в сумах, недостатніх для сплати до бюджету узгоджених податкових зобов'язань з цього податку;

в) з рахунків платників, відкритих у відповідних органах казначейства для проведення розрахунків з погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, опалення та постачання гарячої води, послуги з централізованого водопостачання, водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню та/або іншим підприємствам централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання, водовідведення, опалення та постачання гарячої води тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, а рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам з подальшим спрямуванням коштів відповідно до Закону України про Державний бюджет України.

Відповідно до п.200-1.5. ст. 200-1 Податкового кодексу України з рахунку у системі електронного адміністрування податку на додану вартість платника перераховуються кошти до державного бюджету в сумі податкових зобов'язань з податку на додану вартість, що підлягає сплаті за наслідками звітного податкового періоду, та на поточний рахунок платника податку за його заявою, яка подається до контролюючого органу у складі податкової звітності з податку на додану вартість, у розмірі суми коштів, що перевищує суму задекларованих до сплати до бюджету податкових зобов'язань та суми податкового боргу з податку. При цьому перерахування коштів на поточний рахунок платника може здійснюватися у разі відсутності перевищення суми податку, зазначеної у виданих податкових накладних, складених у звітному періоді та зареєстрованих у Єдиному реєстрі податкових накладних, над сумою податкових зобов'язань з податку за операціями з постачання товарів/послуг, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість у цьому звітному періоді.

Відповідно до п.200-1.6. ст. 200-1 Податкового кодексу України за підсумками звітного податкового періоду, відповідно до задекларованих в податковій декларації результатів, платником проводиться розрахунок з бюджетом у порядку, визначеному статтею 200 цього Кодексу.

Якщо на дату подання податкової декларації з податку сума коштів на рахунку у системі електронного адміністрування податку на додану вартість платника податку перевищує суму, що підлягає перерахуванню до бюджету відповідно до поданої декларації, платник податку має право подати до контролюючого органу у складі такої податкової декларації заяву, відповідно до якої такі кошти підлягають перерахуванню:

а) або до бюджету в рахунок сплати податкових зобов'язань з податку;

б) або на поточний рахунок такого платника податку, реквізити якого платник зазначає в заяві, у сумі залишку коштів, що перевищує суму податкового боргу з податку та суму узгоджених податкових зобов'язань з податку.

На суму податку, що відповідно до поданої заяви підлягає перерахуванню до бюджету або на поточний рахунок платника, на момент подання заяви зменшується значення суми податку, визначеної пунктом 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу, шляхом зменшення на таку суму показника загальної суми поповнення рахунку в системі електронного адміністрування податку з поточного рахунку платника (?ПопРах).

Для відповідного перерахування таких коштів центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію податкової та митної політики, надсилає органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, реєстр, в якому зазначаються назва платника, податковий номер та індивідуальний податковий номер платника, сума податку, що підлягає перерахуванню до бюджету/на поточний рахунок та реквізити поточного рахунку платника (у випадку подання заяви платника на повернення коштів на такий рахунок).

На підставі такого реєстру орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, протягом п'яти робочих днів після граничного терміну, встановленого цим Кодексом для самостійної сплати платником сум податкових зобов'язань, здійснює таке перерахування до бюджету/на поточний рахунок платника податку.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує податкову і митну політику, має право надсилати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, у якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коригуючі реєстри для уточнення інформації, зазначеної у раніше надісланих реєстрах.

Відповідно до п.200-1.7. ст. 200-1 Податкового кодексу України кошти, зараховані на рахунок платника в системі електронного адміністрування податку на додану вартість, є коштами, які використовуються виключно у цілях, визначених пунктом 200-1.5 статті 200-1 цього Кодексу, та погашення податкового боргу з податку на додану вартість.

Відповідно до п.200-1.8. ст. 200-1 Податкового кодексу України після анулювання реєстрації платника податку залишок коштів на його рахунку у системі електронного адміністрування податку на додану вартість перераховується до бюджету, а такий рахунок закривається. Перерахування коштів до бюджету здійснюється на підставі реєстру, який центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію податкової та митної політики, надсилає органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, в якому зазначаються назва платника, податковий номер та індивідуальний податковий номер платника і сума податку, що підлягає перерахуванню до бюджету. На підставі такого реєстру такий орган перераховує суми податку до бюджету.

Пунктом 2 Порядку № 569 визначено, що рахунок у системі електронного адміністрування податку (далі - електронний рахунок) - рахунок, відкритий платнику податку в Казначействі, на який таким платником перераховуються кошти з власного поточного рахунка у сумі, необхідній для досягнення розміру суми, на яку платник податку має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Реєстр), а також у сумі, необхідній для сплати до бюджету узгоджених податкових зобов'язань. Кошти з такого рахунка підлягають перерахуванню до бюджету та/або на спеціальний рахунок.

Відповідно до пункту 5 Порядку № 569 датою початку здійснення платником податку операцій з використанням електронного рахунка є дата реєстрації його платником податку (для платників податку, зареєстрованих до 1 лютого 2015 р. - 1 лютого 2015 р.).

Відповідно до пункту 7 Порядку № 569 у разі анулювання реєстрації платника податку залишок коштів на його електронному рахунку перераховується до бюджету, а такий рахунок закривається.

Для закриття електронних рахунків ДФС надсилає Казначейству реєстр платників податку, в якому зазначаються найменування або прізвище, ім'я та по батькові платника податку, податковий номер або номер та серія паспорта (для фізичних осіб - підприємців, які мають відмітку в паспорті про право здійснювати будь-які платежі за серією та номером паспорта), індивідуальний податковий номер платника податку та сума податку, що підлягає перерахуванню до бюджету.

На підставі такого реєстру Казначейство перераховує суми податку до бюджету.

Повідомлення про закриття електронного рахунка Казначейство надсилає ДФС не пізніше наступного робочого дня з дня його закриття.

Відповідно до пункту 8 Порядку № 569 у разі повторної реєстрації особи платником податку йому відкривається новий електронний рахунок.

Судом встановлено, що позивач до прийняття відповідачем-1 оспорюваного рішення про анулювання реєстрації платника ПДВ мав відкритий у Державній казначейській службі України електронний рахунок № 1041, дата відкриття рахунку 24.12.2014 року, що підтверджується витягом з системи електронного адміністрування ПДВ №24304462, сформованим станом на 20.11.2015 року (т.2, а.с.27).

У 2015 році позивач, будучи платником єдиного податку, подавав звітність з податку на додану вартість з періодом подання - квартал у зв'язку з наявністю підстави для застосування цього звітного періоду згідно з нормами пункту 202.2 статті 202 Податкового кодексу України, відповідно до якого платники податку, які сплачують єдиний податок можуть вибрати квартальний податковий період.

Судом встановлено, що позивачем до ДПІ у Печерському районі м.Києва подана податкова декларація з податку на додану вартість за 3 квартал 2015 року від 21.10.2015 року із додатками 1 та 5, що підтверджується квитанцією №2 про прийняття податкової декларації (т.2, а.с.13-26).

Відповідно до пп.49.18.2. п.49,18 ст.49 ПКУ податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює: календарному кварталу або календарному півріччю (у тому числі в разі сплати квартальних або піврічних авансових внесків) - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя).

Таким чином, останнім днем подачі позивачем, який є платником єдиного податку, податкової декларації з податку на додану вартість за 3 квартал 2015 року є 10 листопада 2015 року, а отже податкова декларація з податку на додану вартість за 3 квартал 2015 року подана позивачем в межах строку подачі декларації.

Відповідно до п.203.2. ст.203 ПКУ сума податкового зобов'язання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

Отже, останнім днем сплати узгоджених податкових зобов'язань з податку на додану вартість за податковою декларацією з податку на додану вартість за 3 квартал 2015 року було 20 листопада 2015 року.

Наданий позивачем витяг з системи електронного адміністрування ПДВ по електронному рахунку № 1041 ТОВ "Гіалайн-Україна", сформований станом на 20.11.2015 року, має такі показники: стан рахунку: 8 311,00 грн.; сума податку, на яку платник податку має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних: 6857,74 грн. (т.2, а.с.27).

Відповідно до витягу з системи електронного адміністрування ПДВ по електронному рахунку № 1041 ТОВ "Гіалайн-Україна", сформованого станом на 23.11.2015 року, а саме на дату, якою анульоване свідоцтво платника ПДВ позивача оспорюваним у цій справі рішенням, електронний рахунок позивача має такі показники: стан рахунку: 8 311,00 грн.; сума податку, на яку платник податку має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних: 42757,24 грн. (т.2, а.с.28).

З наявного в матеріалах справи витягу з системи електронного адміністрування ПДВ по електронному рахунку № 1041 ТОВ "Гіалайн-Україна", сформованого станом на 24.11.2015 року, тобто наступного дня після анулювання свідоцтва платника ПДВ позивача, вбачається, що стан рахунку: 8 311,00 грн.; сума податку, на яку платник податку має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних: 46979,74 грн. (т.2, а.с.29).

В той же час відповідно до витягу з системи електронного адміністрування ПДВ по електронному рахунку № 1041 ТОВ "Гіалайн-Україна", сформованого станом на 25.11.2015 року, слідує, що стан рахунку позивача має прочерк, а сума податку, на яку платник податку має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних: 46979,74 грн. (т.2, а.с.28).

Суд зазначає, що відповідачами не було надано доказів наявності у позивача сум непогашених узгоджених податкових зобов'язань з податку на додану вартість за 3 квартал 2015 року станом на дату анулювання реєстрації позивача платником податку на додану вартість (23.11.2015), як не було надано й доказів щодо списання суми в розмірі 8311,00 грн. в рахунок наявних сум непогашених узгоджених податкових зобов'язань з податку на додану вартість за 3 квартал 2015 року, а відтак доказів використання сум податку на додану вартість за напрямками використання, визначеними п.200-1.5. ст. 200-1 Податкового кодексу України, суду не надано.

Отже, сума в розмірі 8311,00 грн. з електронного рахунку № 1041 ТОВ "Гіалайн-Україна" була перерахована до бюджету внаслідок дій, передбачених нормами пункту 7 Постанови № 569, що не заперечувалось представником відповідача-2 в судовому засіданні.

З урахуванням висновків суду про протиправність вчинених відповідачами-1,-3 дій та рішень, які призвели до незаконного анулювання свідоцтва платника ПДВ позивача, суд вважає обґрунтованими доводи позивача про протиправне позбавлення позивача його коштів у сумі 8311,00грн., які знаходились на поточному рахунку платника в системі електронного адміністрування податку № 1041 станом на дату анулювання, оскільки дана сума поповнення рахунку не була і не могла бути використаною позивачем, тому надійшла до Державного бюджету через протиправні дії та рішення відповідачів-1,-3.

Щодо способу захисту порушеного права в цій частині позовних вимог суд зазначає таке.

Так, позивач просить зобов'язати Державну фіскальну службу України повернути грошову суму у розмірі 8311,00 грн. на поточний рахунок позивача №4400 відкритий у банку АТ "Укрсиббанк", МФО 351005.

Судом встановлено, що з метою недопущення зупинення роботи підприємства та продовження господарської діяльності позивач 3 грудня 2015 року повторно зареєструвався платником податку на додану вартість, що підтверджується витягом №329 з Реєстру платників податку на додану вартість (т.1, а.с.28).

Судом встановлено, що 03 грудня 2015 року позивачу відкритий новий рахунок №1041 у системі електронного адміністрування ПДВ, що підтверджується витягом з системи електронного адміністрування ПДВ №4304599 від 04.12.2015, в якому зазначено дату початку дії рахунку (т.2, а.с.32).

Як вбачається з витягу з системи електронного адміністрування ПДВ №4304599 від 04.12.2015 на новому рахунку позивача №1041 у системі електронного адміністрування ПДВ такий показник як «Стан рахунку» має прочерк, що своєю чергою свідчить про те, що сума поповнення рахунку 8311,00 грн., яка зберігалась на електронному рахунку № 1041 в системі електронного адміністрування станом на 03.12.2015 - на новому рахунку позивача в системі електронного адміністрування №1041 відсутня.

Відповідно до п.200-1.4. ст.200-1 ПКУ (в редакції станом на момент ухвалення судом рішення) на рахунок у системі електронного адміністрування податку на додану вартість платника зараховуються кошти:

а) з власного поточного рахунку платника в сумах, необхідних для збільшення розміру суми, що обчислюється відповідно до пункту 200 1.3 статті 200 1 цього Кодексу;

б) з власного поточного рахунку платника в сумах, недостатніх для сплати до бюджету узгоджених податкових зобов'язань з цього податку;

в) з рахунків платників, відкритих у відповідних органах казначейства для проведення розрахунків з погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, опалення та постачання гарячої води, послуги з централізованого водопостачання, водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню та/або іншим підприємствам централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання, водовідведення, опалення та постачання гарячої води тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, а рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам з подальшим спрямуванням коштів відповідно до Закону України про Державний бюджет України;

г) з бюджету в сумах надміру сплачених грошових зобов'язань з податку на додану вартість, повернутих платнику податків у порядку, встановленому статтею 43 цього Кодексу.

Отже, суми надміру сплачених грошових зобов'язань з податку на додану вартість, повернуті платнику податків у порядку, встановленому статтею 43 цього Кодексу, повинні бути зараховані з бюджету на рахунок у системі електронного адміністрування податку на додану вартість платника.

Згідно пп. 14.1.115 п.14.1 ст.14 ПКУ надміру сплачені грошові зобов'язання - суми коштів, які на певну дату зараховані до відповідного бюджету понад нараховані суми грошових зобов'язань, граничний строк сплати яких настав на таку дату.

Приймаючи до уваги встановлення судом факту протиправності прийнятого рішення про анулювання свідоцтва платника ПДВ позивача та його скасування судом, визнання протиправними дій з направлення повідомлення про відсутність ТОВ "Гіалайн-Україна" за місцезнаходженням за формою 18-ОПП від 16.09.2015 до реєстраційної служби, суд вважає, що кошти, які перераховані з електронного рахунку позивача в системі електронного адміністрування податку до Державного бюджету України у зв'язку з анулюванням реєстрації платника податку в порядку, передбаченому п.200-1.8. ст. 200-1 Податкового кодексу України, набувають статусу надміру сплачених грошових зобов'язань.

Відповідно до п.43.1. ст.43 ПК помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов'язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

У разі наявності у платника податків податкового боргу, повернення помилково та/або надміру сплаченої суми грошового зобов'язання на поточний рахунок такого платника податків в установі банку або шляхом повернення готівковими коштами за чеком, у разі відсутності у платника податків рахунку в банку, проводиться лише після повного погашення такого податкового боргу платником податків (п.43.2 ст.43ПК).

Обов'язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов'язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми (п.43.3 ст.43ПК).

Відповідно до п.43.4 ст.43 ПК (із змінами і доповненнями, внесеними згідно із Законом України від 24.12.2015 N 909-VIII) платник податків подає заяву на повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов'язання (податкового боргу) з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення готівковими коштами за чеком у разі відсутності у платника податків рахунку в банку. У разі повернення надміру сплачених грошових зобов'язань з податку на додану вартість такі кошти підлягають поверненню виключно на рахунок платника в системі електронного адміністрування податку на додану вартість.

Відповідно до речення другого пункту 43.4 статті 43 Кодексу у разі повернення надміру сплачених грошових зобов'язань з податку на додану вартість такі кошти підлягають поверненню виключно на рахунок платника в системі електронного адміністрування податку на додану вартість.

Отже, поверненню з бюджету на рахунок у системі електронного адміністрування податку на додану вартість підлягають виключно надміру сплачені грошові зобов'язання з податку на додану вартість.

Така позиція висловлена також і самою Державною фіскальною службою України у листі від 09.03.2016 № 8056/7/99-99-20-03-04-17 «Щодо повернення з бюджету надміру сплачених грошових зобов'язань на рахунки у системі електронного адміністрування податку на додану вартість».

При цьому суд зауважує, що подання платником податку заяви про повернення з бюджету надміру сплачених грошових зобов'язань на рахунки у системі електронного адміністрування податку на додану вартість як обов'язкової умови для здійснення повернення сум грошового зобов'язання розраховане на відсутність спору стосовно такого повернення і не стосується випадків наявності спору у разі встановлення судом факту протиправності прийнятого податковим органом рішення про анулювання свідоцтва платника ПДВ позивача та його скасування судом, визнання протиправними дій з направлення повідомлення про відсутність платника податків за місцезнаходженням до реєстраційної служби.

Отже, позивач має безумовне право на повернення з бюджету надміру сплачених грошових зобов'язань на рахунок у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, оскільки судом встановлений факт протиправності прийнятого податковим органом рішення про анулювання свідоцтва платника ПДВ позивача, яке судом скасовано, визнано протиправними дії з направлення повідомлення про відсутність ТОВ "Гіалайн-Україна" за місцезнаходженням за формою 18-ОПП від 16.09.2015 до реєстраційної служби.

Відтак, суд вважає, що належним способом захисту порушеного права позивача на судовий захист в даному випадку є повернення з бюджету надміру сплачених грошових зобов'язань на рахунок у системі електронного адміністрування податку на додану вартість на підставі висновку податкового органу про повернення суми коштів з відповідного бюджету, який подається для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Так, відповідно до п.43.5 ст.43 ПК контролюючий орган не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, протягом п'яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Контролюючий орган несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, для виконання висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Статтею 3 КАС України визначено, що адміністративний позов - це звернення до адміністративного суду про захист прав, свобод та інтересів або на виконання повноважень у публічно-правових відносинах.

Відповідно до пункту 8 частини 1 статті 3 КАС України позивачем є особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано адміністративний позов до адміністративного суду, а також суб'єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подана позовна заява до адміністративного суду.

Відтак, судовому захисту підлягає суб'єктивне право особи, яке порушується у конкретних правовідносинах.

Порушенням суб'єктивного права особи є створення будь-яких перепон у реалізації нею свого суб'єктивного права, що унеможливлюють одержання особою того, на що вона вправі розраховувати в разі належної поведінки зобов'язаної особи. Так само протиправним є покладення на особу додаткового обов'язку, який не випливає зі змісту конкретних правовідносин за участі цієї особи.

Отже, необхідними умовами для набуття особою права на судовий захист є: безпосередня участь цієї особи (позивача у справі) в переданих на вирішення до адміністративного суду публічно-правових відносинах; володіння позивачем у цих відносинах певним обсягом прав; здійснення неправомірного зазіхання державою на ці права позивача у спірних правовідносинах, внаслідок чого належні позивачеві права стають порушеними.

У будь-якому разі обраний позивачем спосіб захисту має бути спрямований на відновлення його порушених прав, і у випадку задоволення судом його вимог, прийняте судом рішення має тягнути за собою відновлення тих прав, за захистом яких позивач і звернувся до суду.

Частиною другою статті 19 Конституції України закріплений обов'язок органів державної влади та місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 2 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Враховуючи, що права позивача порушені фактом протиправного позбавлення його статусу платника ПДВ, суд, з урахуванням положень статті 11 КАС України, з метою повного захисту прав, свобод та інтересів позивача вважає за можливе вийти за межі позовних вимог та обрати належний спосіб захисту порушеного права позивача, розрахований на повернення позивачу на його новий рахунок у системі електронного адміністрування перерахованого до Державного бюджету України залишку коштів на рахунку позивача у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, який закрито 03.12.2015.

Отже, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в частині зобов'язання повернути грошову суму у розмірі 8311,00 грн. в інший спосіб та зобов'язати Вишгородську ОДПІ ГУ ДФС у Київській області подати висновок про повернення на рахунок ТОВ "Гіалайн-Україна" в системі електронного адміністрування податку на додану вартість №1041 суми надміру сплачених грошових зобов'язань з податку на додану вартість з Державного бюджету України у розмірі 8311,00 грн. для виконання територіальному органу Державної казначейської служби України, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Щодо позовних вимог про зобов'язання ДФС України поновити право на податковий кредит у системі електронного адміністрування ПДВ на електронному рахунку №1041, сумою податку у розмірі 53623,92 грн., на яку платник податку має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, в сумі 53623,92 грн., шляхом перерахування суми у розмірі 53623,92 грн., на поточний рахунок позивача №4400, відкритий у банку АТ "Укрсиббанк", МФО 351005, судова колегія зазначає таке.

Система електронного адміністрування податку на додану вартість організована на централізованому рівні ДФС України, на цьому ж рівні відбувається і автоматичне обчислення реєстраційної суми щоразу при зміні значення будь-якого з показників формули.

У відповідності з наданими позивачем витягами з системи електронного адміністрування ПДВ з електронного рахунку № 1041 ТОВ "Гіалайн-Україна", сформованими станом:

- на 23.11.2015 року - сума податку, на яку позивач мав право зареєструвати податкові накладні в Єдиному реєстрі податкових накладних, становить 42 757,24 грн.;

- на 24.11.2015 року - сума податку, на яку позивач мав право зареєструвати податкові накладні в Єдиному реєстрі податкових накладних, становить 46 979,74 грн.;

- на 25.11.2015 року - сума податку, на яку позивач мав право зареєструвати податкові накладні в Єдиному реєстрі податкових накладних, становить 46 979,74 грн.;

- на 03.12.2015 року - сума податку, на яку позивач мав право зареєструвати податкові накладні в Єдиному реєстрі податкових накладних, становить 53 623,92 грн. (т.2, а.с.28-31).

Суд зазначає, що станом на дату анулювання свідоцтва платника ПДВ позивача 23.11.2015 року сума податку, на яку позивач мав право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, становила 42757,24 грн., проте після анулювання сума податку, на яку позивач мав право зареєструвати податкові накладні в Єдиному реєстрі податкових накладних, збільшувалась і станом на 03.12.2015 року така сума дорівнювала 53623,92 грн., з приводу чого суд зазначає наступне.

Абзацом 11 пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України визначений строк реєстрації податкових накладних, а саме реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних здійснюється не пізніше п'ятнадцяти календарних днів, наступних за датою їх складання.

Платник податку має право зареєструвати податкову накладну та/або розрахунок коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, в якій загальна сума податку не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200 1 цього Кодексу (абз.12 п.201.10 ст. 201 ПК).

Якщо сума, визначена відповідно до пункту 200 1.3 статті 200 1 цього Кодексу, є меншою, ніж сума податку в податковій накладній та/або розрахунок коригування, які платник повинен зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних, то платник зобов'язаний перерахувати потрібну суму коштів із свого поточного рахунку на свій рахунок в системі електронного адміністрування податку на додану вартість (абз.13 п.201.10 ст. 201 ПК).

Суд зазначає, що кінцевим терміном без застосування штрафних санкцій постачальниками для реєстрації податкових накладних для позивача як отримувача та формування його податкового кредиту з урахуванням дати анулювання реєстрації платника податку було 02 грудня 2015 року.

Отже, упродовж періоду після дати анулювання реєстрації платника ПДВ позивача 23.11.2015 і до 03.12.2015, тобто останнього дня роботи електронного рахунку № 1041, в Єдиному реєстрі податкових накладних продовжувалась реєстрація постачальниками позивача податкових накладних, виданих у зв'язку з придбанням позивачем товарів, через що збільшувалась і сума податку, на яку позивач мав право зареєструвати податкові накладні в Єдиному реєстрі податкових накладних станом на 03.12.2015 вже після анулювання реєстрації платника ПДВ.

Як вже встановлено судом, 3 грудня 2015 року позивач повторно зареєструвався платником податку на додану вартість, що підтверджується витягом №329 з Реєстру платників податку на додану вартість та цього ж числа позивачу відкритий новий рахунок №1041 у системі електронного адміністрування ПДВ.

Як вбачається з витягу з системи електронного адміністрування ПДВ №4304599 від 04.12.2015 на новому рахунку позивача №1041 в системі електронного адміністрування такий показник як «Сума податку, на яку платник податку має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних» має прочерк, а це означає, що сума податку, на яку платник податку має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних 53623,92 грн., яка відображалась на електронному рахунку № 1041 станом на 03.12.2015 - на новому рахунку позивача в системі електронного адміністрування №1041 відсутня.

Таким чином, останньою сумою податку, на яку позивач мав право зареєструвати податкові накладні в Єдиному реєстрі податкових накладних, на електронному рахунку № 1041 ТОВ "Гіалайн-Україна", була сума 53 623,92 грн., проте з дати анулювання свідоцтва платника ПДВ 23.11.2015 позивач не міг скористатися правом реєстрації податкових накладних на цьому рахунку і тому реєстраційна сума 53 623,92 грн. залишилась не використаною позивачем, у зв'язку з закриттям рахунку № 1041.

Судом досліджено склад сум податку, на яку позивач мав право зареєструвати податкові накладні в Єдиному реєстрі податкових накладних та з'ясовано, що при обрахунку цих сум приймає участь такий показник як «Сума середньомісячного розміру сум податку, задекларованих платником до сплати до бюджету та погашених за останні 12 звітних (податкових) місяців / 4 квартали», що дорівнює 14 104,00 грн.

При цьому, пунктом 34 підрозділу 2 розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України (в редакції Закону №643, який набрав чинності 29.07.2015) встановлено, що станом на третій робочий день після дати набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо удосконалення адміністрування податку на додану вартість" зареєстрованим платникам податку значення суми податку (позитивне або від'ємне), на яку такий платник має право зареєструвати податкові накладні / розрахунки коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, визначене пунктом 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу, та значення усіх її складових, визначених цим Кодексом, дорівнюють нулю, крім значень її складових S НаклОтр, S НаклВид та S Митн, що були сформовані починаючи з 1 липня 2015 року. Зареєстрованим платникам податку таке значення автоматично збільшується контролюючим органом, зокрема, на суму середньомісячного розміру сум податку, які за останні 12 звітних (податкових) місяців (червень 2014 року - травень 2015 року) / 4 квартали (II квартал 2014 року - I квартал 2015 року) були задекларовані платником до сплати до бюджету та погашені чи розстрочені або відстрочені, а також задекларовані як такі, що спрямовуються на спеціальний рахунок платника - сільськогосподарського підприємства, що обрав спеціальний режим відповідно до статті 209 цього Кодексу. Платникам податку, які станом на 1 липня 2015 року зареєстровані платниками податку на додану вартість:

- більше ніж 12 звітних (податкових) місяців / 4 квартали - таке збільшення здійснюється протягом третього робочого дня після дати набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо удосконалення адміністрування податку на додану вартість";

- менше ніж 12 звітних (податкових) місяців / 4 квартали, а також платникам, зареєстрованим платниками податку на додану вартість після 1 липня 2015 року, - таке збільшення здійснюється протягом першого числа кварталу, що настає за кварталом, в якому строк такої реєстрації досягає 12 звітних (податкових) місяців / 4 квартали.

Така сума збільшення щокварталу (протягом першого числа відповідного кварталу) підлягає автоматичному перерахунку з урахуванням показника середньомісячного розміру сум податку, які за останні 12 звітних (податкових) місяців / 4 квартали станом на дату такого перерахунку були задекларовані платником до сплати до бюджету та погашені чи розстрочені або відстрочені, а також задекларовані як такі, що спрямовуються на спеціальний рахунок платника - сільськогосподарського підприємства, що обрав спеціальний режим відповідно до статті 209 цього Кодексу, чи залишаються у розпорядженні сільськогосподарського підприємства відповідно до пункту 209.18 статті 209 цього Кодексу. Такий перерахунок здійснюється шляхом віднімання суми попереднього збільшення та додавання суми збільшення згідно з поточним перерахунком.

Аналіз зазначеної норми свідчить про те, що такий показник як «Сума середньомісячного розміру сум податку, задекларованих платником до сплати до бюджету та погашених за останні 12 звітних (податкових) місяців / 4 квартали» автоматично збільшив значення суми податку, на яку такий платник має право зареєструвати податкові накладні / розрахунки коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, а отже цей показник приймає участь у розрахунку суми податку, на яку такий платник має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, що обчислюється за формулою, наведеною в п.200-1.3. ст. 200-1 Податкового кодексу України.

Отже, відповідно до усіх наявних в матеріалах справи витягів з системи електронного адміністрування по електронному рахунку №1041 ТОВ "Гіалайн-Україна", сформованих станом на 20.11.2015, 23.11.2015, 24.11.2015, 25.11.2015 та 03.12.2015 такий показник як «Сума середньомісячного розміру сум податку, задекларованих платником до сплати до бюджету та погашених за останні 12 звітних (податкових) місяців / 4 квартали» дорівнює 14104,00 грн.

Це означає, що даний показник знаходився у складі суми, на яку позивач мав право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних згідно електронному рахунку позивача №1041.

При цьому суд зазначає, що даний показник «Сума середньомісячного розміру сум податку, задекларованих платником до сплати до бюджету та погашених за останні 12 звітних (податкових) місяців / 4 квартали» у сумі 14104,00 грн. на новому рахунку позивача в системі електронного адміністрування №1041 наявний, про що свідчить витяг з системи електронного адміністрування ПДВ №4304599 від 04.12.2015 (т.2, а.с.32).

З огляду на вказане, судова колегія зазначає, що доводи позивача про позбавлення його права користуватися таким показником як «Сума середньомісячного розміру сум податку, задекларованих платником до сплати до бюджету та погашених за останні 12 звітних (податкових) місяців / 4 квартали» на суму 14104,00 грн. на новому рахунку позивача в системі електронного адміністрування №1041 не підтвердились в ході розгляду справи.

А відтак без урахування показника «Сума середньомісячного розміру сум податку, задекларованих платником до сплати до бюджету та погашених за останні 12 звітних (податкових) місяців / 4 квартали суми податку», показник «Сума податку, на яку платник податку має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних» станом:

- на 24.11.2015 року складає 32 875,74 грн.;

- на 25.11.2015 року - 32 875,74 грн.;

- на 03.12.2015 року - 38 519,92 грн.

суд зазначає, що остаточна сума показника «Сума податку, на яку платник податку має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних» станом на 03.12.2015 року за результатами обрахунку формули відповідно до норм пункту 3 статті 200-1 ПК за вирахуванням суми показника «Сума середньомісячного розміру сум податку, задекларованих платником до сплати до бюджету та погашених за останні 12 звітних (податкових) місяців/4 квартали суми податку» складає 38 519,92 грн.

Анулювання реєстрації платника податку на додану вартість позивача на підставі протиправних дій податкового органу та реєстраційної служби призвело до неможливості реалізації права позивача використати суму показника «Сума податку, на яку платник податку має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних» станом на 03.12.2015 року за вирахуванням суми показника «Сума середньомісячного розміру сум податку, задекларованих платником до сплати до бюджету та погашених за останні 12 звітних (податкових) місяців/4 квартали» в розмірі 38 519,92 грн., а отже позивач не зміг зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних на вказану суму у зв'язку з закриттям рахунку №1041 в системі електронного адміністрування.

ДФС України не надано суду доказів щодо наявності сум залишків, що обліковуються на новому електронному рахунку позивача в системі електронного адміністрування за показником «Сума податку, на яку платник податку має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних» у сумі 38519,92 грн., яка раніше обліковувалась на рахунку №1041 в системі електронного адміністрування.

ДФС України не надано суду доказів щодо законного обнуління сум залишків за показником «Сума податку, на яку платник податку має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних» на рахунку №1041 в системі електронного адміністрування податку на додану вартість.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що права позивача використати суму податку, на яку платник податку має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, на суму 38519,92 грн. у зв'язку з обнулінням сум залишків за показником «Сума податку, на яку платник податку має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних» на рахунку №1041 в системі електронного адміністрування податку на додану вартість, який було закрито внаслідок протиправних дій Вишгородської ОДПІ та реєстраційної служби.

Щодо способу захисту порушеного права позивача в даному випадку суд зазначає, що ані Податковий кодекс України ані Порядок електронного адміністрування ПДВ, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16 жовтня 2014 року №569 «Деякі питання електронного адміністрування податку на додану вартість» не передбачають дій податкового органу, на який покладено функції з адміністрування системи електронного адміністрування ПДВ, направлених на захист порушеного права платника податків у разі визнання протиправним та скасування судом рішення про анулювання реєстрації платника ПДВ, що автоматично тягне за собою закриття електронного рахунку такого платника податків та обнуління показника «Сума податку, на яку платник податку має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних».

В той же час права позивача мають бути захищені судом як наслідок визнання судом протиправним та скасування рішення про анулювання реєстрації платника ПДВ та приведені якнайменше у стан, який існував до такого незаконного позбавлення позивача статусу платника ПДВ.

Вирішуючи питання щодо можливості застосування обраного позивачем способу захисту порушених прав шляхом зобов'язання ДФС України поновити право на податковий кредит у системі електронного адміністрування ПДВ на електронному рахунку №1041 сумою податку у розмірі 53623,92 грн., на яку платник податку має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних в сумі 53623,92 грн. шляхом перерахування цієї суми на поточний рахунок позивача, відкритий у банку, суд зазначає, що такі дії повинні бути передбачені законодавством.

З матеріалів справи вбачається, що порушення прав та інтересів позивача виникло внаслідок протиправного обнуління показника «Сума податку, на яку платник податку має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних» у зв'язку з закриттям електронного рахунку ДФС України, що стало наслідком анулювання реєстрації платника ПДВ позивача.

Відтак, суд вважає, що порушення прав позивача зумовлене саме протиправними діями ДФС України як адміністратора системи електронного адміністрування податку на додану вартість.

Відповідно до положень частини другої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог.

Водночас, у разі помилкового обрання позивачем неналежного способу захисту порушеного права чи неналежного формулювання позовних вимог, адміністративні суди мають право на підставі частини другої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України вийти за межі позовних вимог та застосувати той спосіб захисту порушеного права позивача, який відповідає фактичним обставинам справи і відновлює порушене право особи.

Положення статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України цілком кореспондуються з положеннями частини 2 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої суд у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти іншу постанову яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Суд погоджується з доводами представника позивача з приводу того, що обнуління даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість в частині показника «Сума податку, на яку платник податку має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних» у зв'язку з закриттям електронного рахунку через протиправне позбавлення статусу платника ПДВ грубо порушує права ТОВ «Гіалайн-Україна», зокрема, право мирно володіти своїм майном та не узгоджується з закріпленими в Україні, як в правовій державі, принципами юридичної визначеності та законних (легітимних) очікувань.

Так, згідно з статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 (далі - Конвенція), кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Європейським судом з прав людини у справах Інтерсплав проти України (2007 рік, заява № 803/02), «Булвес» АД проти Болгарії (2009 рік, заява № 3991/03) і Бізнес Супорт Центр проти Болгарії (2010 рік, заява № 6689/03) було зазначено, що затримки у відшкодуванні ПДВ можна вважати втручанням у право на мирне володіння своїм майном, а постійні затримки відшкодування і компенсації у поєднанні із відсутністю ефективних засобів запобігання або припинення такої адміністративної практики, так само як і стан невизначеності щодо часу повернення коштів, порушує «справедливий баланс» між вимогами публічного інтересу та захистом права на мирне володіння майном.

Така позиція Європейського суду з прав людини свідчить на користь висновку, що в контексті податкових спорів позбавлення права отримати податкову вигоду (податковий кредит чи бюджетне відшкодування ПДВ) розглядається як позбавлення власності.

Таким чином, створення перешкод чи встановлення обмежень, що не ґрунтуються на вимогах закону у праві вільно розпоряджатись сумою податку, на яку платник податку має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних є формою втручання у право на мирне володіння своїм майном.

Протиправне позбавлення позивача статусу платника ПДВ та закриття електронного рахунку в системі електронного адміністрування ПДВ створює ситуацію, за якої підприємство за наявності суми податку, на яку платник податку має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних позбавлене фактичної можливості розпоряджатися власними активами, зобов'язане нести додаткові та необґрунтовані витрати по поповненню нового електронного рахунку, створює реальну загрозу накладення на підприємство санкцій за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних в ЄРПН.

Так, на підтвердження зазначеного позивачем надані докази поповнення електронного рахунку №1041 на суму 45500,00 грн., зокрема, виписка з банківського рахунку 4400 за 09.12.2015 та витяг з системи електронного адміністрування №9304661 від 09.12.2015, який підтверджує наявність коштів у сумі 45500,00 грн. на електронному рахунку №1041 (т.2, а.с.34, 35).

Суд наголошує на тому, що фіскальний інтерес держави не може слугувати виправданням або підставою у позбавленні платника податків права використати суму податку, на яку платник податку має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних шляхом збільшення на його суму значення реєстраційної суми в системі електронного адміністрування податку.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у справах Burdov v. Russia, no. 59498/00, §§ 37-38, ECHR 2002), Yvonne van Duyn v. Home Office (Case 41/74 van Duyn v. Home Office) зацікавлені особи повинні мати змогу покладатися на зобов'язання, взяті державою в особі відповідних суб'єктів владних повноважень, навіть якщо такі зобов'язання містяться у законодавчому акті, який загалом не має автоматичної прямої дії. При цьому, якщо держава схвалила певну концепцію, то суб'єкт владних повноважень вважатиметься таким, що діє протиправно, якщо він відступить від встановлених обов'язків, оскільки схвалення такої політики чи поведінки дало підстави для виникнення обґрунтованих сподівань у суб'єктів відповідних правовідносин стосовно суворого додержання уповноваженим державою суб'єктом владних повноважень такої політики чи поведінки.

Оскільки вищенаведеними нормативно-правовими актами підтверджується обов'язок, взятий Державою з обчислення суми податку, на яку платник податку має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, суд вважає, що вимоги позивача про зобов'язання ДФС України поновити право на податковий кредит у системі електронного адміністрування ПДВ на електронному рахунку №1041 сумою податку у розмірі 53623,92 грн., на яку платник податку має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, є обґрунтованими частково, за вирахуванням показника «Сума середньомісячного розміру сум податку, задекларованих платником до сплати до бюджету та погашених за останні 12 звітних (податкових) місяців / 4 квартали» на суму 14104,00 грн.

За таких обставин суд у даному випадку вважає за можливе для повного захисту права позивача, про яке він просить на підставі статей 11 та 162 Кодексу адміністративного судочинства України, вийти за межі позовних вимог та зобов'язати Державну фіскальну службу України збільшити у системі електронного адміністрування податку на додану вартість суму, на яку Товариство з обмеженою відповідальністю «Гіалайн-Україна» має право реєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних на суму 38519,92 грн.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На виконання цих вимог, ДФС України, як суб'єкт владних повноважень, жодних доказів, які б спростували доводи позивача, не надала.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню частково.

Відповідно до змісту статті 267 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. За наслідками розгляду звіту суб'єкта владних повноважень про виконання постанови суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб'єкта владних повноважень, відповідального за виконання постанови, штраф у розмірі від десяти до тридцяти мінімальних заробітних плат. Половина суми штрафу стягується на користь позивача, інша половина - до Державного бюджету України.

Вказане свідчить, що судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється з метою реалізації завдань адміністративного судочинства. Суд займає активну позицію не лише під час вирішення публічно-правового спору, але й після набрання судовим рішенням законної сили.

Приймаючи до уваги обставини справи суд вважає за необхідне зобов'язати відповідача, який є суб'єктом владних повноважень, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, з таким розрахунком, щоб суб'єкт владних повноважень мав реальну можливість виконати судове рішення у визначений законом і цим рішенням спосіб з урахуванням об'єктивних обставин.

Відповідно до статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частини 3 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Позивачем при зверненні з даним позовом до суду сплачено судовий збір у сумі 8268,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №861 від 18.01.2016 на суму 1378,00 грн. (т.1, а.с.2) та платіжним дорученням №895 від 02.02.2016 на суму 6890,00 грн. (т.1, а.с.2)

Приймаючи до уваги, що правило щодо пропорційного стягнення судових витрат в межах однієї позовної вимоги немайнового характеру не застосовується та враховуючи, що позивачем в позові заявлено шість позовних вимог немайнового характеру, тоді як суд задовольнив частково одну з шести позовних вимог, понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 8268,00 грн. підлягають стягненню на його користь у повному обсязі відповідно до положень статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України за рахунок бюджетних асигнувань Вишгородської ОДПІ ДФС у Київській області, реєстраційної служби Вишгородського районного управління юстиції Київської області та Державної фіскальної служби України залежно від кількості задоволених судом вимог до кожного з відповідачів.

На підставі викладеного, керуючись статтями 159-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії Вишгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області з направлення повідомлення про відсутність ТОВ "Гіалайн-Україна" за місцезнаходженням за формою 18-ОПП від 16.09.2015 за вих.№291 до реєстраційної служби Вишгородського районного управління юстиції Київської області.

3. Визнати протиправними бездіяльність державного реєстратора реєстраційної служби Вишгородського районного управління юстиції Київської області Григорєвої Ганни Леонідівни щодо неповідомлення про залишення без розгляду поданих документів для здійснення реєстраційних дій - підтвердження відомостей про юридичну особу ТОВ «Гіалайн-Україна» та дії державного реєстратора реєстраційної служби Вишгородського районного управління юстиції Київської області Мируцького Романа Святославовича з внесення інформації щодо відсутності підтвердження відомостей про юридичну особу ТОВ «Гіалайн-Україна» до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

4. Скасувати запис № 2004916 від 20.11.2015 року із внесення інформації щодо відсутності підтвердження відомостей про юридичну особу ТОВ «Гіалайн-Україна» до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, вчинений державним реєстратором реєстраційної служби Вишгородського районного управління юстиції Київської області Мируцьким Романом Святославовичем.

5. Визнати протиправним та скасувати рішення Вишгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість Товариства з обмеженою відповідальністю "Гіалайн-Україна" № 125/15-229 від 23.11.2015 року.

6. Зобов'язати Вишгородську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Київській області подати висновок про повернення на рахунок ТОВ "Гіалайн-Україна" в системі електронного адміністрування податку на додану вартість №1041 суми надміру сплачених грошових зобов'язань з податку на додану вартість з Державного бюджету України у розмірі 8311,00 грн. (вісім тисяч триста одинадцять грн. 00 коп.) для виконання територіальному органу Державної казначейської служби України, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

7. Зобов'язати Державну фіскальну службу України збільшити у системі електронного адміністрування податку на додану вартість суму, на яку Товариство з обмеженою відповідальністю «Гіалайн-Україна» має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних на суму 38519,92 грн. (тридцять вісім тисяч п'ятсот дев'ятнадцять грн. 92 коп.).

8. В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

9. Стягнути судовий збір у розмірі 4134,00 грн. (чотири тисячі сто тридцять чотири грн. 00 коп.) на користь Товариства з додатковою відповідальністю "Гіалайн-Україна" (ідентифікаційний код 34048030, Київська область, Вишгородський район, с. Демидів, вул. Радгоспна, 15) за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень Вишгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області (ідентифікаційний код 39466569, місцезнаходження 07300, Київська область, місто Вишгород, проспект Шевченка, 1-а).

10. Стягнути судовий збір у розмірі 2756,00 грн. (дві тисячі сімсот п'ятдесят шість грн. 00 коп.) на користь Товариства з додатковою відповідальністю "Гіалайн-Україна" (ідентифікаційний код 34048030, Київська область, Вишгородський район, с. Демидів, вул. Радгоспна, 15) за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень реєстраційної служби Вишгородського районного управління юстиції Київської області (місцезнаходження 07300, Київська область, місто Вишгород, вулиця Кургузова, 13).

11. Стягнути судовий збір у розмірі 1378,00 грн. (одна тисяча триста сімдесят вісім грн. 00 коп.) на користь Товариства з додатковою відповідальністю "Гіалайн-Україна" (ідентифікаційний код 34048030, Київська область, Вишгородський район, с. Демидів, вул. Радгоспна, 15) за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень Державної фіскальної служби України (ідентифікаційний код 39292197, м. Київ, Львівська пл., буд 8).

12. Зобов'язати Вишгородську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Київській області протягом десяти днів з дня набрання судовим рішенням у даній справі законної сили подати до суду звіт про його виконання в частині, що стосується Вишгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області.

13. Зобов'язати Державну фіскальну службу України протягом десяти днів з дня набрання судовим рішенням у даній справі законної сили подати до суду звіт про його виконання в частині, що стосується Державної фіскальної служби України.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий суддя Кушнова А.О.

судді Дудін С.О.

Терлецька О.О.