Справа № 814/4318/15
Суддя: Золотніков О.С.
Дата ухвалення: 2016-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2016 р.м.ОдесаСправа № 814/4318/15

Категорія: 6.3 Головуючий в 1 інстанції: Князєв В.С.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого Золотнікова О.С.,

суддів Осіпова Ю.В. та Скрипченка В.О.,

при секретарі Мадюді В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 4 квітня 2016 року по справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Очаківського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області та Державного реєстратора Очаківського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області Пастух Лілії Михайлівни про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2015 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі ФОП ОСОБА_1) звернулась до суду з позовом до Очаківського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області (далі Очаківське МРУЮ Миколаївської області) та Державного реєстратора Очаківського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області Пастух Лілії Михайлівни (далі Державний реєстратор Очаківського МРУЮ Миколаївської області Пастух Л.М., Державний реєстратор), в якому просила визнати протиправним та скасувати рішення Реєстраційної служби Очаківського МРУЮ Миколаївської області від 6 листопада 2015 року № 25921842 про відмову у державній реєстрації за ФОП ОСОБА_1 права власності на рятувальну станцію бази відпочинку «Факел», що розташована за адресою: АДРЕСА_1, а також зобов'язати відповідача здійснити вказану реєстрацію.

В обґрунтування позову зазначалось, що 15 жовтня 2015 року ФОП ОСОБА_1 звернулась до Реєстраційної служби Очаківського МРУЮ Миколаївської області із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на рятувальну станцію бази відпочинку «Факел», що розташована за адресою: АДРЕСА_1. Проте, рішенням Державного реєстратора від 6 листопада 2015 року № 25921842 позивачу відмовлено у названій реєстрації у зв'язку з тим, що подані документи не відповідають вимогам, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують. На думку позивача, вказана відмова є протиправною та підлягає скасуванню.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 4 квітня 2016 року відмовлено ФОП ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог.

Не погоджуючись з постановленим по справі судовим рішенням, представник позивача в апеляційній скарзі зазначає, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, і, крім того, судом порушено норми матеріального права. Так, судом не прийнято до уваги, що приймаючи рішення про відмову у державній реєстрації, Державний реєстратор надала оцінку не поданим документам, а самому об'єкту, щодо якого подавалась заява на реєстрацію права власності. Крім того, на думку апелянта, у Державного реєстратора немає жодних підстав робити висновки відносно неправомірності побудови рятувальної станції. У зв'язку з викладеним в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування постанови суду першої інстанції з винесенням нової постанови про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

На підставі ч. 1 ст. 41 та ч. 4 ст. 196 КАС України у зв'язку з неприбуттям у судове засідання сторін, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду справи, справу розглянуто за відсутності сторін без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Судом встановлено, що 15 жовтня 2015 року ФОП ОСОБА_1 звернулась до Реєстраційної служби Очаківського МРУЮ Миколаївської області із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на рятувальну станцію бази відпочинку «Факел», що розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням Державного реєстратора Очаківського МРУЮ Миколаївської області Пастух Л.М. від 6 листопада 2015 року № 25921842 позивачу відмовлено у названій реєстрації у зв'язку з тим, що подані документи не відповідають вимогам, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

Відмовляючи ФОП ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що надані позивачем для державної реєстрації прав документи, що встановлюють виникнення прав на нерухоме майно, не відповідають вимогам, встановленим Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та іншими нормативно-правовими актами.

Так, правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації, та їх обтяжень визначені Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до ч. 1 ст. 8 названого Закону (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) орган державної реєстрації прав, зокрема, проводить державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмовляє у їх реєстрації.

Згідно пунктам 1 та 2 ч. 2 ст. 9 Закону (у вказаній вище редакції) державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення; відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав; приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав.

Частиною 4 названої статті Закону визначено, що державний реєстратор самостійно приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмову в такій реєстрації.

На підставі частин 1 та 2 ст. 15 Закону (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку:

- прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви;

- встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень;

- прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації;

- внесення записів до Державного реєстру прав;

- видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону;

- надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

На момент виникнення спірних правовідносин перелік документів для здійснення державної реєстрації прав визначався Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року № 868.

Відповідно до п. 15 названого Порядку під час розгляду заяви і документів, що додаються до неї, державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, їх обтяженнями, зокрема щодо:

1) обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у встановлених законом випадках);

2) повноважень заявника;

3) відомостей про нерухоме майно, речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах;

4) наявності обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до закону;

5) наявності факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав.

Згідно п. 20 названого Порядку за результатами розгляду заяви та документів, необхідних для проведення державної реєстрації прав, державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав або рішення про відмову в такій реєстрації.

Пунктом 36 Порядку визначено, що для проведення державної реєстрації речових прав необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення таких прав на нерухоме майно, та інші документи, визначені цим Порядком.

На підставі п. 37 Порядку документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, є:

1) укладений в установленому законом порядку договір, предметом якого є нерухоме майно, права щодо якого підлягають державній реєстрації, або речове право на нерухоме майно чи його дублікат;

2) свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя в разі смерті одного з подружжя, видане нотаріусом або консульською установою України, чи його дублікат;

3) свідоцтво про право на спадщину, видане нотаріусом або консульською установою України, чи його дублікат;

4) видані нотаріусом свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, чи їх дублікати;

5) свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане державним реєстратором відповідно до закону;

6) свідоцтво про право власності, видане органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді, чи його дублікат;

7) свідоцтво про право власності на нерухоме майно чи його дублікат, видані до 1 січня 2013 року органом місцевого самоврядування або місцевою держадміністрацією;

8) рішення про закріплення нерухомого майна на праві оперативного управління чи господарського відання, прийняте власником нерухомого майна чи особою, уповноваженою управляти таким майном;

9) державний акт на право приватної власності на землю, державний акт на право власності на землю, державний акт на право власності на земельну ділянку або державний акт на право постійного користування землею;

10) рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно;

11) ухвала суду про затвердження (визнання) мирової угоди;

12) заповіт, яким установлено сервітут на нерухоме майно;

13) закон, яким установлено сервітут на нерухоме майно;

14) рішення уповноваженого законом органу державної влади про повернення об'єкта нерухомого майна релігійній організації;

15) рішення власника майна, уповноваженого ним органу про передачу об'єкта нерухомого майна з державної у комунальну власність чи з комунальної у державну власність або з приватної у державну чи комунальну власність;

16) інші документи, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно відповідно до закону.

Виключний перелік підстав для відмови у державній реєстрації прав та їх обтяжень визначено ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у вказаній вище редакції), до яких, зокрема, відноситься подання документів, які не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують (пункт 4).

Як встановлено матеріалами справи, 15 жовтня 2015 року ФОП ОСОБА_1 звернулась до Реєстраційної служби Очаківського МРУЮ Миколаївської області із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на рятувальну станцію бази відпочинку «Факел», що розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Матеріалами справи також встановлено, що разом із заявою позивачем до Реєстраційної служби були надані, серед інших, наступні документи:

- договір оренди землі від 25 жовтня 2007 року, укладений між Очаківською районною державною адміністрацією Миколаївської області та ФОП ОСОБА_1 строком на 25 років (а. с. 12-14);

- декларація про готовність об'єкта до експлуатації від 19 листопада 2012 року (а. с. 28-30);

- технічний паспорт від 3 жовтня 2012 року (а. с. 21-27);

- витяг з рішення виконавчого комітету Чорноморської сільської ради Очаківського району Миколаївської області від 25 липня 2014 року № 55 про присвоєння адреси земельній ділянці, розташованій в с. Чорноморка Очаківського району Миколаївської області (а. с. 31).

Як вбачається з технічного паспорту на виробничий будинок, рятувальна станція бази відпочинку «Факел» складається з 12 кімнат та 10 санітарних вузлів загальною площею 161,2 кв. м.

Разом з цим, згідно названого вище договору оренди землі від 25 жовтня 2007 року орендодавець надає на підставі розпорядження Очаківської РДА Миколаївської області від 24 вересня 2007 року № 491, а орендар приймає в платне користування земельну ділянку рекреаційного призначення для проведення берегоукріплення та благоустрою території пляжної зони із земель державної власності, не наданих у власність або користування, в межах території Чорноморської сільської ради Очаківського району Миколаївської області.

Пунктами 14 та 26 договору також визначено, що земельна ділянка надається в оренду для рекреаційного призначення для проведення берегоукріплення та благоустрою території пляжної зони із земель державної власності, не наданих у власність або користування, в межах території Чорноморської сільської ради Очаківського району Миколаївської області. На земельну ділянку встановлено обмеження щодо її використання за цільовим призначенням з постійним дотриманням режиму використання землі в прибережній смузі уздовж морів відповідно статті 62 Земельного кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Земельного кодексу України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії:

а) землі сільськогосподарського призначення;

б) землі житлової та громадської забудови;

в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення;

г) землі оздоровчого призначення;

ґ) землі рекреаційного призначення;

д) землі історико-культурного призначення;

е) землі лісогосподарського призначення;

є) землі водного фонду;

ж) землі промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення.

Пунктом 15 названого вище договору визначено, що цільове призначення наданої позивачу в оренду земельної ділянки - землі рекреаційного призначення.

Згідно ч. 3 ст. 52 ЗК України на землях рекреаційного призначення забороняється діяльність, що перешкоджає або може перешкоджати використанню їх за призначенням, а також негативно впливає або може вплинути на природний стан цих земель.

Крім того, орендована земельна ділянка відноситься до земель, які знаходяться в прибережних захисних смугах уздовж морів.

На підставі ч. 3 ст. 62 ЗК України, постійне дотримання вимог якої прямо оговорено в п. 26 договору оренди землі, у межах пляжної зони прибережних захисних смуг забороняється будівництво будь-яких споруд, крім гідротехнічних, гідрометричних та лінійних.

Таким чином, здійснивши на земельній ділянці рекреаційного призначення, що знаходиться в прибережній захисній смузі уздовж моря, будівництво рятувальної станції бази відпочинку «Факел», яка складається з 12 кімнат та 10 санітарних вузлів загальною площею 161,2 кв. м, що не є берегоукріпленням та благоустроєм території пляжної зони, позивач фактично порушила названі норми Земельного кодексу України та умови договору оренди землі від 25 жовтня 2007 року.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку про обґрунтованість висновків суду першої інстанції щодо правомірності оскарженого рішення Реєстраційної служби Очаківського МРУЮ Миколаївської області від 6 листопада 2015 року за № 25921842, яким позивачу відмовлено у державній реєстрації прав та їх обтяжень.

При цьому суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що задоволення вимог позивача щодо зобов'язання відповідача здійснити державну реєстрацію прав та їх обтяжень на рятувальну станцію бази відпочинку «Факел», що розташована за адресою: АДРЕСА_1, призведе до вирішення питання про визнання права власності на об'єкт самочинного будівництва, що здійснюється в порядку, встановленому цивільно-процесуальним законодавством.

Апеляційний суд відхиляє посилання апелянта на те, що названа рятувальна станція бази відпочинку «Факел» побудована на вимогу Очаківської райдержадміністрації Миколаївської області виходячи з наступного.

Згідно листа першого заступника голови райдержадміністрації від 2 червня 2006 року, б/в «Факел» запропоновано обладнати закріплений за базою відпочинку пляж рятувальним постом відповідно до вимог Правил охорони життя людей на водних об'єктах України, затверджених наказом Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи від 3 грудня 2001 року № 272, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 1 лютого 2002 року за № 95/6383.

Разом з цим, п. 2.4 названих Правил визначено, що на кожному пляжі і в місцях масового відпочинку людей з метою попередження нещасних випадків та надання допомоги тим, хто потребує допомоги на воді, керівники підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності, а також громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які використовують водні об'єкти з виробничою, оздоровчою чи спортивною метою або для відпочинку людей, створюють рятувальні пости, організовують постійне чергування кваліфікованих спеціалістів, забезпечують їх рятувальними та медичними засобами.

Відповідно до п. 1.2 Правил рятувальний пост - структурний підрозділ підприємства, установи та організації незалежно від форм власності, що знаходиться у визначеному, обладнаному і оснащеному рятувальними засобами та іншим спеціальним спорядженням місці; постійно, сезонно чи тимчасово вирішує завдання охорони життя людей у зоні відповідальності рятувального поста.

На підставі п. 3.1 Правил дія рятувальних постів може бути постійною, сезонною. Залежно від мети (будівництво на водному об'єкті, повінь, переправа тощо) рятувальні пости можуть бути тимчасовими. Рятувальний пост розташовується у приміщенні літнього типу з вишкою та оглядовим майданчиком для спостережень. Тимчасовий рятувальний пост допускається розміщувати у наметі.

За таких даних, збудоване позивачем приміщення, яке складається з 12 кімнат та 10 санвузлів неможливо розглядати як рятувальний пост з вишкою та оглядовим майданчиком для спостережень.

Із врахуванням викладеного та наведених вище норм законодавства, висновок суду першої інстанції про відмову ФОП ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог, є правильним.

Оскільки судом першої інстанції повно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції на підставі ст. 200 КАС України залишає апеляційну скарги без задоволення, а оскаржену постанову окружного адміністративного суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 4 квітня 2016 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням апеляційного суду.

Повний текст ухвали складено 21 червня 2016 року.

Головуючий: О.С. Золотніков

Судді: Ю.В. Осіпов

В.О. Скрипченко