Справа № 0870/9153/12
Суддя: Горбатюк С.А.
Дата ухвалення: 2016-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"16" червня 2016 р. м. Київ К/800/22059/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючого, суддіГорбатюка С.А.
СуддівМороз Л.Л.
Шведа Е.Ю.
провівши у порядку письмового провадження касаційний розгляд адміністративної справи за позовом Відкритого акціонерного товариства "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь" (далі - ВАТ "Запоріжсталь") до Запорізької митниці Міністерства доходів і зборів України про скасування рішення за касаційною скаргою Запорізької митниці Міністерства доходів і зборів України (далі - Запорізька митниця) на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 28 листопада 2013 року

в с т а н о в и л а :

У вересні 2012 року ВАТ "Запоріжсталь" в Запорізькому окружному адміністративному суді пред'явило позов до Запорізької митниці про скасування рішення.

В обґрунтування позовних вимог зазначило, що не зважаючи на те, що Підприємством Запорізькій митниці були надані всі необхідні документи на підтвердження митної вартості товару, які відповідають характеру угоди, митницею було витребувано додаткові документи у зв'язку із сумнівами щодо заявленої вартості товару та на підставі пункту 11 Порядку декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 2006 року № 1766 (далі - Порядок № 1776).

Посилаючись на невиконання пункту 14 Порядку № 1776, а саме неподання декларантом у встановлений строк додаткових документів, митниця самостійно здійснила митну оцінку вартості товару, про що було видано відповідне рішення від 02 квітня 2012 року №112030000/2012/000091/1, в якому зазначено, що митну вартість товару визначено за методом № 6 (резервним методом).

Просило визнати протиправним та скасувати рішення Запорізькій митниці про визначення митної вартості товарів від 02 квітня 2012 року №112030000/2012/000091/1.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 22 листопада 2012 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 28 листопада 2013 року апеляційну скаргу ВАТ "Запоріжсталь" задоволено.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 22 листопада 2012 року скасовано та ухвалено нову про задоволення позову.

Визнано протиправним та скасовано рішення Запорізькій митниці про визначення митної вартості товарів від 02 квітня 2012 року №112030000/2012/000091/1.

Не погоджуючись з судовим рішенням суду апеляційної інстанції,

Запорізька митниця подала касаційну скаргу. Посилаючись на порушення апеляційним судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати його рішення та залишити в силі постанову суду першої інстанції.

Відповідно до частини другої статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 10 жовтня 2011 року між ВАТ "Запоріжсталь" та компанією "Сагgowest Limited" (Нова Зеландія) укладено контракт № ВП.1323.37515.11.92И (далі - Контракт), відповідно до якого компанія взяла на себе зобов'язання поставляти ВАТ "Запоріжсталь" вугілля для виготовлення пиловугільного палива і вдування у доменні печі (далі - товар). У додатку № 1 до Контракту зазначено, що вантажовідправником продукції є ВАТ "Разрез Октябринский". Специфікацією до Контракту від 20 лютого 2012 року

№ 5 встановлена ціна на вугілля - 144 долари США за тонну.

На виконання своїх зобов'язань у квітні 2012 року продавець поставив вугілля кам'яне бітумінозне ССОМСШ 0-50 мм, митне оформлення якого здійснювалось ВАТ "Запоріжсталь" на підставі поданої Запорізькій митниці, митний пост "Запоріжсталь", вантажної митної декларації (далі - ВМД) від 02 квітня 2012 року №112030000/2012/009986.

Митна вартість товару була визначена декларантом на підставі статей 266, 267 Митного кодексу України (далі - МК України, що був чинний на момент виникнення спірних відносин), відповідно до ціни угоди (метод № 1), а саме: вугілля кам'яне бітумінозне ССОМСШ 0-50 мм за ціною 144 долари США за тонну, виходячи з ціни, встановленої сторонами у Контракті на умовах поставки DAF - кордон Російська Федерація/Україна, станція прикордонного переходу Тополі, згідно з "Інкотермс-2000" та визначеної в рахунках фактурах, виставлених компанією "Сагgowest Limited".

Для підтвердження заявленої митної вартості товару ВАТ "Запоріжсталь" надані документи за переліком, передбаченим пунктами 5, 7 Порядку № 1766, а саме: контракт від 10 жовтня 2011 року № ВП.1323.37515.11.92И з усіма додатками, в тому числі Додатком 3, Специфікацією № 5; сертифікат якості 1203204R Ku (лот 08) від 20 березня 2012 року; рахунок від 20 березня 2012 року №59; рахунок б/н від 18 березня 2012 року (4 примірники); витяг з МеталЕксперт № 11(139) від 12 березня 2012 року; рахунок проформа від 24 лютого 2012 року №042 (28); ДОСТ Р 51588-2000 від 01 січня 2001 року, ДОСТ Р 51586-2000 від 01 січня 2001 року; звернення від 31 березня 2012 року №95/358; висновок Запорізької ТПП від 31 січня 2012 року № 22.2/119; контракт від 27 січня 2011 року № Оst-ECO-27/01/11 з Додатком від 28 лютого 2012 року № 24; контракт від 25 січня 2011 року № ЕС-СW 25/01/2011 з додатком від 01 березня 2012 року № 17; експортна ВМД від 02 березня 2012 року № 10608060/010312/0000182 та ін.

У Запорізької митниці виникли сумніви щодо заявленої митної вартості товару та на підставі пункту 11 Порядку №1766 нею витребувані у позивача ряд додаткових документів для визначення митної вартості, про що вчинила відповідні записи на деклараціях з митної вартості, а саме запропоновано надати: сертифікат про походження товару; відповідну бухгалтерську документацію; копії первинних бухгалтерських документів згідно яких товар було знято з обліку/балансу, випущено зі складу, видаткові накладні тощо; інші документи для підтвердження заявленої у декларації митної вартості товарів за власним бажанням декларанта.

Для підтвердження зазначених обставин на адресу відповідача були направлені листи: "Сагgowest Limited" від 25 травня 2012 року № 25/05 та "Инвест-Углесбыт" від 21 травня 2012 року №149/04 стосовно неможливості направлення на комбінат запитаних документів.

Не отримавши додаткові документи, Запорізька митниця самостійно здійснила митну оцінку вартості товарів, які поставлялись за Контрактом, про що було видано відповідне рішення про визначення митної вартості від 02 квітня 2012 року №112030000/2012/000091/1, в якому зазначено, що митну вартість товару визначено за методом № 6 (резервним методом) відповідно до статті 273 МК України (в редакції, яка діяла на той час).

Керуючись положеннями Порядку випуску товарів у вільний обіг під гарантiйнi зобов'язання при ввезенні їх на митну територію України, затвердженого Наказом Державної митної служби України від 17 березня 2008 року № 230, у зв'язку з виникненням потреби в уточненні митної вартості товару, заявленої за ВМД від 02 квітня 2012 року №112030000/2012/009986, ВАТ "Запоріжсталь" звернулося до Запорізької митниці з листом від 03 квітня 2012 року № 95/2027158, в якому просило надати дозвіл на випуск товару під гарантійне зобов'язання у вигляді сплати до державного бюджету України суми податків та зборів згідно з митною вартістю товару, визначеною митним органом.

04 квітня 2012 року митниця прийняла рішення №07-04-10-24/4435 щодо можливості випуску товарів, які імпортовані за контрактом

№ ВП.1323.37515.11.92И під гарантійні зобов'язання - сплата до державного бюджету суми податків і зборів (обов'язкових) платежів, згідно з митною вартістю товарів, визначених за рішенням від 02 квітня 2012 року №112030000/2012/000091/1.

13 червня 2012 року листом № 95/2046989 ВАТ "Запоріжсталь" звернулося з проханням до Запорізької митниці переглянути рішення про здійснення митної оцінки товару та застосувати митну вартість за методом № 1 визначення митної вартості товару і у разі прийняття рішення про застосування митної вартості, визначеної декларантом, повернути надмірно сплачені податки та збори.

18 червня 2012 року Митниця листом № 07-04-10-24/6539 (про неможливість застосування митної вартості, заявленої декларантом) повідомила, що ВАТ "Запоріжсталь" не надало документи, які були витребувані митницею на момент прийняття рішення про визначення митної вартості, у зв'язку з чим застосування заявленої декларантом митної вартості не є можливим.

За результатами проведеного контролю виявлено, що митна вартість товару (заявлена як 0,144 долари США за кг) не відповідала рівню митної вартості товарів, імпортованих на митну територію України, тобто вже оформлених товарів (0,15 доларів США за кг). Крім того, з наданих до митного оформлення документів видно, що зовнішньоекономічна операція між "Сагgowest Limited" (Нова Зеландія) та ВАТ "Запоріжсталь", ускладнена кількістю сторін, задіяних в ній: виробником та відправником товару задекларовано ВАТ "Разрез Октябринский", Росія; одержувачем - ВАТ "Запоріжсталь", Україна, стороною зовнішньоекономічного договору є нерезидент, що не є відправником - "Сагgowest Limited" (Нова Зеландія). Тобто, відповідно до поданих до митного оформлення документів, контракт не є прямим, товар ВАТ "Запоріжсталь" куплено через кількох посередників. Крім того, висновком ЗТПП підтверджено, що середня ціна на вугілля складає 0,15 доларів США за кг.

В зв'язку з тим, що фізичні характеристики товару не співпадали з фізичними характеристиками раніше оформленого, то було застосовано метод № 6 визначення митної вартості товару.

Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позову дійшов висновку, що оскільки позивачем, в порушення вимог чинного законодавства, не виконано законні вимоги Митниці щодо надання додаткових документів, необхідних для розгляду питання щодо встановлення дійсної митної вартості товару, подальші дії відповідача щодо визначення митної вартості товару за резервним методом є такими, що вчинені у межах та у спосіб, передбачений Конституцією та законами України.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з таким висновком суду.

Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, у відповідності до положень статті 259 Митного кодексу України (далі - МК України, є їх ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, обчислена відповідно до положень цього Кодексу.

Відповідно до положень статті 266 МК України визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, здійснюється за такими методами: 1) за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) за ціною договору щодо ідентичних товарів; 3) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; 4) на основі віднімання вартості; 5) на основі додавання вартості (обчислена вартість); 6) резервного.

Основним є метод визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

Якщо митна вартість не може бути визначена за методом 1 згідно з положеннями статті 267 цього Кодексу, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості відповідно до вимог статей 268 і 269 цього Кодексу. У ході таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, відповідно до вимог статей 268 і 269 цього Кодексу за основу може братися або ціна, за якою оцінювані ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному з продавцем покупцю відповідно до вимог статті 271, або обчислена відповідно до вимог статті 272 цього Кодексу вартість товарів.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на розсуд декларанта.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, установлених статтею 273 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 2 Порядку здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09 квітня 2008 року № 339 (був чинний на момент оформлення вантажу), контроль за правильністю визначення митної вартості товарів під час проведення операцій їх митного контролю і митного оформлення здійснюється відповідно до статті 41 МК України шляхом:

1) проведення: перевірки документів, поданих для підтвердження заявленої митної вартості товарів, і відомостей, що необхідні для здійснення митного контролю, згідно з Порядком декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження, затвердженим Постановою КМУ від 20 грудня 2006 року № 1766; усного опитування посадових осіб підприємств і громадян, а також консультацій з декларантом з метою обміну інформацією, що стосується певної зовнішньоекономічної операції та впливає на митну вартість товарів; митного огляду товарів для визначення характеристик, які впливають на рівень їх митної вартості;

2) співставлення рівня заявленої митної вартості товарів з: рівнем митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено; наявною у митного органу інформацією про рівень цін на такі товари або вартість прямих витрат на їх виробництво, у тому числі сировини, матеріалів та/або комплектувальних виробів, які входять до складу товарів;

3) застосування інших передбачених Митним кодексом України та іншими законами з питань митної справи форм контролю.

Послідовність дій посадових осіб митного органу під час здійснення передбаченого цим пунктом контролю та оформлення результатів такого контролю визначається Держмитслужбою.

Тобто, митниця, у разі виникнення сумнівів щодо рівня заявленої митної вартості, має право витребувати у декларанта додаткові документи, що є її правом, здійсненим у межах повноважень.

Згідно з пунктом 11 Порядку декларування для підтвердження митної вартості товарів на вимогу митного органу декларант зобов'язаний подати додаткові документи.

Аналіз наведених норм, а також положень Порядку здійснення контролю та Порядку декларування дає підстави вважати, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості.

Порядком здійснення контролю передбачено, що послідовність дій посадових осіб митного органу під час здійснення митного контролю і митного оформлення товарів визначається Державною митною службою України (далі - ДМС України).

Відповідно до пункту 3 наказу ДМС України від 24 червня 2009 року

№ 602, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 21 липня 2009 року

№ 669/16685, яким затверджено Порядок роботи посадових осіб митного органу при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, передбачено, що при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів та прийнятті рішень як джерело інформації використовуються спеціалізовані програмно-інформаційні комплекси електронно-автоматизованої інформаційної системи ДМС України (ЄАІС ДМС України).

Отже, наявність в ЄАІС ДМС України інформації про іншу митну вартість ідентичних або аналогічних товарів може бути підставою для витребування у декларанта додаткових документів для підтвердження митної вартості.

Враховуючи наявну в ЄАІС ДМС України інформацію про те, що вартість аналогічного товару перевищує заявлений декларантом рівень митної вартості, у митниці були підстави для сумніву в правильності митної оцінки товару.

За таких обставин, митний орган обґрунтовано запропонував позивачу надати додаткові документи, перелічені у пункті 11 Порядку.

Суд першої інстанції обґрунтовано не взяв до уваги посилання позивача на те, що він не мав можливості надати витребувані митницею додаткові документи з огляду на наступне.

Зовнішньоекономічний контракт № ВП.1323.37515.11.92И, укладений між ВАТ "Запоріжсталь" та компанією "Cargowest Limited", за яким ВАТ :Запоріжсталь" отримало товар, укладено у відповідності до Інкотермс-2000 та на умовах поставки DAF, що відповідно до Офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати (редакція 2000 року) передбачає обов'язок продавця на прохання, за рахунок і на ризик покупця, надати йому всіляке сприяння в одержанні будь-яких документів чи еквівалентних їм електронних повідомлень (інших, ніж зазначені в ст. А.8), що видаються чи передаються у країні відправлення та/або походження товару, яких може потребувати покупець для імпорту товару.

Підпунктом 6.5.1 пункту 6.5 контракту від 10 жовтня 2011 року передбачено, що Продавець зобов'язаний надати Покупцю оригінал сертифікату походження Товару, виданого Торгівельно-Промисловою палатою країни походження Товару.

Крім того, підпунктом 6.5.1 контракту передбачено, що Продавець - компанія "Cargowest Limited" зобов'язалася надати ВАТ "Запоріжсталь" інші документи, необхідні для митного оформлення Товару.

Таким чином, ВАТ "Запоріжсталь" мало можливість запропонувати своєму контрагенту за договором надати каталоги, прейскуранти (прайс-листи) фірми виробника товару та інші документи і змусити його виконати цю вимогу.

Доводи позивача про те, що сертифікат про походження товару є комерційною таємницею виробника (лист від 25 травня 2012 року № 25/5), є також необґрунтованими, оскільки його надання передбачено умовами контракту від 10 жовтня 2011 року № ВП.1323.37515.11.92И та не може містити в собі конфіденційну інформацію, він видається спеціалізованою організацією на товар, який є предметом зовнішньоекономічного контракту.

Крім того, в обґрунтування неможливості надання додаткових документів позивач посилається на надання відповідачу листа від компанії "Cargowest Limited" від 25 травня 2012 року № 25/5. Разом з тим, компанія "Cargowest Limited" не є виробником товару, а ТОВ "Инвест-Углесбыт" зберігає комерційну таємницю та не має можливості надати первинні документи підприємства.

Також, висновок Запорізької ТПП від 31 січня 2012 року № 22.2/119 долучений позивачем до ВМД не свідчить та не може підтверджувати обґрунтованість договірної вартості товару у розмірі 144 долари США за 1 тонну, оскільки, досліджений діапазон ринку товарів за період вересень-грудень 2011 року, а доставка товару здійснена у квітні 2012 року.

Крім того, у висновку ТПП зазначений діапазон можливих цін вугілля між 130,00 до 175,00 доларів США за 1 тонну.

Згідно з матеріалами справи відповідачем не міг бути застосований метод

№ 2 визначення митної вартості товару через відсутність інформації про вартість операції з ідентичними товарами, які продавались на експорт в Україну, час експорту яких збігався з часом експорту оцінюваних товарів або був максимально наближеним до нього. Метод № 3 не міг бути застосований через те, що а ні митний орган, а ні декларант не володів інформацією про вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продавались на експорт в Україну і час експорту яких збігався з часом експорту оцінюваних товарів або був максимально наближеним до нього. Методи № 4, № 5 не застосовані через відсутність документально підтвердженої інформації про ціни товарів найбільшої партії оцінюваних, ідентичних чи подібних (аналогічних) імпортних товарів, що продається на території України та цілої низки компонентів (витрат на виплату комісійних, звичайних торговельних надбавок, суми прибутку та загальних витрат; звичайних витрат, понесених в Україні на навантаження, вивантаження, транспортування, страхування, та інших пов'язаних з такими операціями витрат; сум ввізного (імпортного) мита, податків, зборів та інших обов'язкових платежів, що підлягають сплаті в Україні у зв'язку з ввезенням (імпортом) чи продажем (відчуженням) товарів.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції відносно того, що у митниці виникли обґрунтовані сумніви щодо заявленої позивачем митної вартості товару, у зв'язку з чим митним органом було правомірно витребувано додаткові документи для підтвердження митної вартості товарів.

У зв'язку з ненаданням витребуваних додаткових документів митним органом було правомірно застосовано резервний метод визначення митної вартості товару з обґрунтуванням неможливості застосування попередніх методів.

Таким чином, рішення суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню, а постанова суду першої інстанції - залишенню без зміни, як така, що відповідає вимогам чинного законодавства.

На підставі викладеного, керуючись статтями 210, 220, 222, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Запорізької митниці Міністерства доходів і зборів України задовольнити.

Постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 28 листопада 2013 року в адміністративній справі за позовом Відкритого акціонерного товариства "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь" до Запорізької митниці Міністерства доходів і зборів України про скасування рішення скасувати, а постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 22 листопада 2012 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі.

Судді Горбатюк С.А.

Мороз Л.Л.

Швед Е.Ю.