Справа № 815/784/16
Суддя: Яковлєв О.В.
Дата ухвалення: 2016-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2016 р.м.ОдесаСправа № 815/784/16

Категорія: 8.3.3 Головуючий в 1 інстанції: Свида Л. І.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - Яковлєва О.В.,

суддів - Бойка А.В., Танасогло Т.М.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 06 квітня 2016 року, у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Березівкаагрошляхбуд" до Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И Л А:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Березівкаагрошляхбуд" звернулося до суду з позовом у якому заявлено вимоги Головному управлінню Державної фіскальної служби в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 17 лютого 2016 року.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 06 квітня 2016 року задоволено позовні вимоги.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням відповідачем подано апеляційну скаргу з якої вбачається про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позову.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що внаслідок проведеної документальної невиїздної перевірки ТОВ "Березівкаагрошляхбуд" з питань дотримання податкового законодавства, обґрунтовано встановлено завищення податкового кредиту з податку на додану вартість по операціям позивача з ТОВ "Фаворит Спорт", що призвело до заниження податку на додану вартість по цим операціям в червні та липні 2015 року, на суму 60057,4 грн.

Виявлені перевіркою порушення полягають у неможливості встановлення факту виконання робіт по влаштуванню покриття тенісного корту від ТОВ "Фаворит Спорт", у зв'язку з відсутністю реального джерела походження наливного акрилового покриття для тенісного корту, що унеможливлює його рух за ланцюгом від контрагентів - постачальників ТОВ "Фаворит Спорт" до позивача та відсутністю у ТОВ "Фаворит Спорт" достатньої кількості працівників у штаті суб'єкта господарювання, необхідного виробничого обладнання, складських та торгівельних приміщень, транспорту, сировини, матеріалів для здійснення відповідної господарської діяльності.

Також, апелянтом зазначено, що висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог не відповідає встановленим обставинам справи, так як проведені господарські операції між позивачем та ТОВ "Фаворит Спорт" не підтверджені належними доказами, а вже надані підприємством первинні бухгалтерські документи складені з недоліками та жодним чином не спростовують висновків податкового органу про порушення позивачем норм податкового законодавства.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволенню, а судове рішення - без змін, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ГУ ДФС в Одеській області в період з 20 січня 2016 року по 26 січня 2016 року проведено документальну невиїзну перевірку ТОВ "Березівкаагрошляхбуд" з документального підтвердження господарських відносин із ТОВ "Ексімброксервіс" та ТОВ "Фаворит Спорт", їх реальності та повноти відображення в обліку за період з 01 червня 2015 року по 31 липня 2015 року, за результатами якої складений акт перевірки № 8/15-32-22-02/03579041 від 01 лютого 2016 року.

Зазначеною перевіркою встановлено порушення ТОВ "Березівкаагрошляхбуд" п.п. "а" п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України (далі ПК України), ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", п. 2.1, п. 2.2 "Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88, що призвело до заниження податку на додану вартість по операціям з ТОВ "Фаворит Спорт" в червні та липні 2015 року, на суму 60057,4 грн.

Зазначені порушення полягають у штучному формуванні податкового кредиту по операціям з контрагентом ТОВ "Фаворит Спорт", яке не могло здійснити влаштуванню покриття тенісного корту з підстав відсутності у нього трудових ресурсів, відсутності реального джерела походження наливного акрилового покриття до тенісного корту, відсутності виробничого обладнання, складських і торгівельних приміщень, транспорту, сировини, матеріалів, тощо.

За наслідком виявлених порушень, ГУ ДФС в Одеській області направлено позивачу податкове повідомлення-рішення № від 17 лютого 2016 року, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) за основним платежем, у сумі 60057,4 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями, у сумі 30028,71 грн.

За наслідком встановлених обставин судом першої інстанції, з яким погоджується судова колегія, зроблено висновок щодо відсутності порушення податкового законодавства з боку позивача у спірних правовідносинах, з огляду на наступне.

Згідно з пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 ПК України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Відповідно до п. 198.2 ст. 198 ПК України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше: - дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; - дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно п. 198.3 ст. 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: - придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; - придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6 ст. 198 ПК України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» встановлено, що бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Згідно з ч.2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», первинні документи, тобто податкові, видаткові накладні, рахунки, довіреності, акти виконаних робіт, акти прийому - передачі товарів, робіт, послуг оформлені на паперових носіях та при наявності таких обов'язкових реквізитів: назва документа (форми); дата і місце складання; назва підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильності її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Судовою колегією встановлено, що на формування податкового кредиту позивача у спірному періоді вплинули його господарські операції з контрагентом ТОВ "Фаворит Спорт".

При цьому, між ТОВ "Березівкаагрошляхбуд" (в особі підрядника) та Березівською міською радою Одеської області (в особі замовника) 11 червня 2015 року укладено договір № 10 щодо виконання робіт по капітальному ремонту споруд та благоустрою стадіону Березівського районного ФСК "Колос" в м. Березівка Одеської області.

В даному випадку, виконання вищезазначених робіт здійснювалося позивачем із залученням субпідрядника ТОВ "Фаворит Спорт".

А саме, між ТОВ "Березівкаагрошляхбуд" (в особі генпідрядника) укладено 23 червня 2015 року договір підряду № 23/06-15 з ТОВ "Фаворит Спорт" (в особі субпідрядника), згідно умов якого генпідрядник доручає, зобов'язується прийняти та оплатити, а ТОВ "Фаворит Спорт" зобов'язується виконати роботи по влаштуванню покриття тенісного корту в м. Березівка Одеської області, за Специфікацією №1, яка є невід'ємною частиною даного договору.

При цьому, специфікацією № 1 від 23 червня 2015 року до вказаного договору обумовлено обсяг та види робіт, що мають виконуватися субпідрядником, а також визначено матеріали, які використовуватимуться для виконання робіт з будівництва тенісного корту.

Колегія суддів вважає, що необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів сум податку на додану вартість до податкового кредиту є факт придбання товарів (послуг) з метою їх використання в господарській діяльності, який має бути фактично здійсненим і підтвердженим належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

На підтвердження реального здійснення вказаних операцій позивачем надані до суду наступні документи: податкові декларації за перевіряємий період; податкові накладні; акт приймання виконаних будівельних робіт за липень 2015 року; довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за липень 2015 року; підсумкову відомість ресурсів щодо об'єкту "Футбольне поле та тенісний корт", банківські виписки, що підтверджують оплату отриманих послуг.

За наслідком проведених господарських операцій суми податку на додану вартість внесені позивачем до реєстру отриманих податкових накладних від вказаного контрагента та включені до складу податкового кредиту відповідного податкового періоду.

Із зібраних доказів вбачається, що факт отримання послуг підтверджується первинними бухгалтерськими документами, які складено у відповідності до вимог законодавства та які вказують на товарність проведеної операції, а саме наявність операції, її оплата, що узгоджується з метою діяльності товариства.

Так, у справах з приводу оскарження рішень суб'єктів владних повноважень, адміністративним судом не вирішується питання щодо притягнення особи до відповідальності, а перевіряється виключно законність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень у таких справах, за наслідками чого суд може визнати незаконним і скасувати оскаржуване рішення або відмовити у цьому.

З акту перевірки вбачається, що фактичною підставою для визнання податковим органом безтоварною вказану господарську операцію позивача став факт отримання зібраної податкової інформації від Західної ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області від 15 жовтня 2015 року, згідно якої встановлено факти проведення ТОВ "Фаворит Спорт" діяльності, спрямованої на здійснення операцій, пов'язаних з наданням податкової вигоди третім особам, що свідчить про можливі порушення податкового законодавства.

В даному випадку, такі посилання податкового органу є безпідставні, так як чинне законодавство України не ставить в залежність виникнення у платника податку з ПДВ права на податковий кредит від дотримання вимог податкового законодавства іншим суб'єктом господарювання.

Іншою підставою для визнання податковим органом безтоварності спірної господарської операції є встановлення невеликої чисельності штату працівників ТОВ "Фаворит Спорт".

Колегія не погоджується з вказаними посиланнями, так як контрагент ТОВ "Фаворит Спорт" не позбавлений права залучати до проведення робіт тимчасово найманих працівників, а також працівників генпідрядника, згідно п. 2.2.4 договору, при цьому будь-які порушення податкового обліку вказаним контрагентом, не є достатньою підставою для позбавлення позивача права на податковий кредит.

Посилання податкового органу на будь-які інші недоліки в наданих первинних бухгалтерських документах, при їхній наявності та в сукупності з іншими доказами, які підтверджують факт виконання послуг, не є підставою для позбавлення підприємства права віднести податок сплачений в ціні отриманих послуг до складу свого податкового кредиту.

В даному випадку, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

В свою чергу, позивачем, належним чином, підтверджено реальність отримання послуг за вищевказаними операціями від свого контрагента, а тому оскаржуване рішення податкового органу є необґрунтованим та підлягає скасуванню.

Враховуючи вищевикладене судова колегія вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 185, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, судова колегія,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 06 квітня 2016 року - без змін.

Судові витрати, а саме сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги покласти на Головне управління Державної фіскальної служби в Одеській області.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через 5 днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням апеляційного суду.

Головуючий: О.В. Яковлєв

Судді: А.В. Бойко

Т.М. Танасогло