Справа № 809/2497/15
Суддя: Ліпський Д.В.
Дата ухвалення: 2016-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2016 року м. Київ К/800/49255/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого - судді Ліпського Д.В.,

суддів: Головчук С.В.,

Черпака Ю.К.

розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 22 жовтня 2015 року за позовом ОСОБА_2 до Господарського суду Івано-Франківської області, Державної судової адміністрації України, третя особа Територіальне управління Державної казначейської служби України про визнання протиправною невиплату вихідної допомоги та зобов'язання до вчинення дій, -

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до Господарського суду Івано-Франківської області, Державної судової адміністрації України, третя особа Територіальне управління Державної казначейської служби України про визнання протиправною невиплату вихідної допомоги та зобов'язання до вчинення дій.

Просила суд визнати протиправною невиплату їй Господарським судом Івано-Франківської області вихідної допомоги у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою і зобов'язати відповідачів нарахувати та виплатити їй вихідну допомогу у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 8 липня 2015 року позов задоволено у повному обсязі.

Визнано протиправною невиплату Господарським судом Івано-Франківської області вихідної допомоги ОСОБА_2 у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою. Зобов'язано Господарський суд Івано-Франківської області, Державну судову адміністрацію України нарахувати та виплатити позивачу вихідну допомогу у розмірі 10 (десяти) місячних заробітних плат за останньою посадою.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 22 жовтня 2015 року апеляційну скаргу Господарського суду Івано-Франківської області та Державної судової адміністрації України задоволено, рішення першої інстанції скасовано та прийнято нове, яким повністю відмовлено у позові.

Не погоджуючись із оскаржуваним судовим рішенням ОСОБА_2 звернулася з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення апеляційної інстанції, а рішення першої інстанції залишити без змін, оскільки вважає, що судом апеляційної інстанції неправильно застосовано норми матеріального права.

Перевіривши доводи касаційної скарги, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, у межах, визначених ст. 220 КАС України, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами встановлено, що 20 січня 2014 року ОСОБА_2, суддя Господарського суду Івано-Франківської області, звернулася до Вищої ради юстиції із заявою про відставку. 11 лютого 2014 року Вищою радою юстиції внесено подання до Верховної Ради України про звільнення позивача з посади судді Господарського суду Івано-Франківської області, у зв'язку з поданням заяви про відставку. 25 грудня 2014 року Верховна рада України прийняла постанову «Про звільнення суддів» за № 59-VIII, відповідно до якої, позивача було звільнено з посади судді. 08 червня 2015 року ОСОБА_2 звернулась в Господарський суд Івано-Франківської області з проханням провести нарахування та виплатити їй вихідну допомогу в розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою. 16 червня 2015 року Господарським судом Івано-Франківської області було надано позивачу відповідь на її звернення. У вказаній відповіді зазначалось, що на даний момент неможливо позитивно вирішити її питання, оскільки норма Закону щодо врегулювання питання нарахування та виплати вихідної допомоги суддям у разі виходу у відставку відсутня.

Відмовляючи у задоволенні позову суд апеляційної інстанції, дійшов висновку про відсутність у позивача права на отримання вихідної допомоги у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою.

Колегія суддів погоджується з даним висновком виходячи із наступного.

Згідно із частинами 1, 3, 4 статті 109 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції, яка діяла на час прийняття постанови Верховної Ради України «Про звільнення суддів» від 25 грудня 2014 року № 59-VIII) суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, має право подати заяву про відставку. Заява про відставку, заява про звільнення з посади за власним бажанням подається суддею безпосередньо до Вищої ради юстиції, яка протягом одного місяця з дня надходження відповідної заяви вносить до органу, який обрав або призначив суддю, подання про звільнення судді з посади. У разі звільнення судді з посади в результаті внесення такого подання Вища рада юстиції повідомляє про це Вищу кваліфікаційну комісію суддів України. Суддя продовжує здійснювати свої повноваження до прийняття рішення про його звільнення. Відповідно до частини 2, 6 статті 111 Закону України «Про судоустрій і статтус суддів» (в редакції, яка діяла на час прийняття постанови Верховної Ради України «Про звільнення суддів» від 25 грудня 2014 року №59-VIII), питання про звільнення з посади судді, обраного безстроково, розглядається на пленарному засіданні Верховної Ради України без висновку комітетів Верховної Ради України та будь-яких перевірок. Повноваження судді припиняються з дня набрання чинності постановою Верховної Ради України. Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання України», який набрав чинності 01 квітня 2014 року, було внесено зміни до Закону України «Про судоустрій і статус суддів», а саме виключено статтю 136 даного Закону, в якій зазначалось, що судді, який вийшов у відставку, виплачується вихідна допомога у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою.

У рішенні Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року №1-рп/99 зазначено, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Отже, в даному випадку, до спірних правовідносин слід застосовувати положення нормативно-правових актів, які діяли на час прийняття Верховною Радою України постанови про звільнення позивача (25 грудня 2014 року). Рішення Конституційного Суду України від 3 червня 2013 року № 3-рп/2013, на яке посилається позивач, ухвалено раніше ніж набрав чинності Закон України від 27 березня 2014 року № 1166 "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні", а тому його висновки не розповсюджуються на положення вказаного Закону.

Зважаючи на те, що датою виходу у відставку судді є дата прийняття Верховною Радою України постанови про звільнення з посади, а не дата подання позивачем заяви про відставку до Вищої ради юстиції, то у позивача відсутнє право на отримання вихідної допомоги у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою.

Враховуючи те, що посилання позивача в касаційній скарзі на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права не знайшли свого підтвердження при розгляді даної справи, а судом повно та всебічно перевірені надані сторонами докази, дана їм належна оцінка у рішенні, яке належним чином мотивоване і за своїм змістом та формою відповідає вимогам матеріального та процесуального закону, касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 224, 230, 231 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 22 жовтня 2015 року за позовом ОСОБА_2 до Господарського суду Івано-Франківської області, Державної судової адміністрації України, третя особа Територіальне управління Державної казначейської служби України про визнання протиправною невиплату вихідної допомоги та зобов'язання до вчинення дій - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.В. Ліпський

Судді: С.В. Головчук

Ю.К. Черпак