Справа № 826/14387/15
Суддя: Пасічник С.С.
Дата ухвалення: 2016-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2016 року м. Київ К/800/48340/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі :
Пасічник С.С.,
Ситникова О.Ф.,
Швеця В.В.,

за участю секретаря Лопушенко О.В.,

за участю: представника позивача Топала Л.М., представника відповідача (Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України) Чунакова Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 , до якої приєдналась Військова частина-польова пошта НОМЕР_2 , на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 20 жовтня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Командира Військової частини-польова пошта НОМЕР_2 , Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України, третя особа - Міністерство оборони України про визнання наказів неправомірними, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Командира Військової частини-польова пошта НОМЕР_2 , Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України, третя особа - Міністерство оборони України, в якому просив визнати неправомірним наказ Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 07.03.2015р. №203 (пункт 34) в частині звільнення з військової служби капітана медичної служби ОСОБА_1 старшого ординатора медичної роти окремої механізованої бригади 8 армійського корпусу Сухопутних військ Збройних Сил України, відповідно до пункту 4 Указу Президента України №15/2015 від 14.01.2015р. «Про часткову мобілізацію»; зобов`язати Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України внести зміни до свого наказу №203 від 07.03.2015р. (пункт 34) і звільнити на підставі пп.«б» п.1 ч.8 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , капітана медичної служби, старшого ординатора медичної роти окремої механізованої бригади 8 армійського корпусу Сухопутних військ Збройних Сил України та видати йому копію цього наказу про зазначені зміни; визнати неправомірним наказ Військової частини-польова пошта НОМЕР_2 №159 від 05.06.2015р. в частині виключення зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення ОСОБА_1 , капітана медичної служби, старшого ординатора медичної роти окремої механізованої бригади 8 армійського корпусу Сухопутних військ Збройних Сил України на підставі наказу Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України №203 від 07.03.2015р. та п.4 Указу Президента України №15/2015 від 14.01.2015р. «Про часткову мобілізацію»; зобов`язати командира Військової частини польова пошта НОМЕР_2 внести зміни до свого наказу №159 від 05.06.2015р. і виключити позивача із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення на підставі пп.«б» п.1 ч.8 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.08.2015р. в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 20.10.2015р. скасовано постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.08.2015р. та прийнято нове рішення, яким позовні вимоги задоволено частково: визнано протиправним та скасовано пункт 34 наказу Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України №203 від 07.03.2015р. в частині звільнення з військової служби капітана медичної служби ОСОБА_1 - старшого ординатора медичної роти окремої механізованої бригади 8 армійського корпусу Сухопутних військ Збройних Сил України, відповідно до пункту 4 Указу Президента України №15/2015 від 14.01.2015р. «Про часткову мобілізацію»; визнано протиправним та скасовано наказ Військової частини-польова пошта НОМЕР_2 №159 від 05.06.2015р. в частині виключення зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , капітана медичної служби, старшого ординатора медичної роти окремої механізованої бригади 8 армійського корпусу Сухопутних військ Збройних Сил України на підставі наказу Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України №203 від 07.03.2015р. та пункту 4 Указу Президента України №15/2015 від 14.01.2015р. «Про часткову мобілізацію»; зобов`язано Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України прийняти рішення про звільнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , капітана медичної служби, старшого ординатора медичної роти окремої механізованої бригади 8 армійського корпусу Сухопутних військ Збройних Сил України на підставі пп. «б» п.1 ч.8 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»; зобов`язано командира Військової частини-польова пошта НОМЕР_2 прийняти рішення про виключення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення на підставі пп.«б» п.1 ч.8 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, Військова частина НОМЕР_1 , до якої приєдналась Військова частина-польова пошта НОМЕР_2 , звернулась до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права, просила рішення суду апеляційної інстанції скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Позивач в письмових запереченнях на касаційну скаргу проти доводів та вимог останньої заперечив, вважаючи їх безпідставними, а рішення суду апеляційної інстанції, яке він просив залишити без змін, - обґрунтованим та законним.

Відповідно до частини 2 статті 220 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши за матеріалами справи правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами встановлено, що відповідно до Указу Президента України Про часткову мобілізацію №303 від 17.03.2014р. ОСОБА_1 мобілізований до Збройних Сил України і направлений для проходження військової служби до Військової частини НОМЕР_3 з подальшим зарахуванням до Військової частини-польова пошта НОМЕР_2 старшим ординатором медичної роти.

З 01.05.2014р ОСОБА_1 приймав участь в антитерористичній операції.

15.07.2014р. позивач отримав закриту черепно-мозкову травму, струс головного мозку, баротравму, сліпе осколкове поранення правої кисті та лівого плеча, внаслідок чого в подальшому за висновком військово-лікарської комісії визнаний непридатним до військової служби в мирний час, обмежено придатним у воєнний час, що підтверджується свідоцтвом про хворобу №920 від 22.12.2014р., яке було передано та отримано Військовою частиною-польова пошта НОМЕР_2 16.01.2015р.

Наказом Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України №203 від 07.03.2015р. ОСОБА_1 звільнено з військової служби у запас відповідно до пункту 4 Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» №15/2015 від 14.01.2015р.

На підставі зазначеного наказу наказом командира Військової частини-польова пошта НОМЕР_2 №159 від 05.06.2015р. капітана медичної служби ОСОБА_1 з 05.06.2015р. виключено із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.

19.06.2015р. позивач звернувся до Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України із заявою щодо скасування наказу про його звільнення, оскільки станом на день його видання був визнаний непридатним до військової служби в мирний час та обмежено придатним у воєнний час.

За результатами розгляду даної заяви листом №4348 від 03.07.2015р. ОСОБА_1 повідомлено, що підстави для скасування пункту наказу щодо звільнення його з військової служби у запас немає, оскільки станом на 01.03.2015р. при складанні списків на звільнення офіцерського складу, які були призвані під час проведення І черги мобілізації, свідоцтва про хворобу №920 від 22.12.2014р. до Військової частини-польова пошта НОМЕР_2 не надходило.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції обґрунтовував це тим, що оскаржуваний наказ №203 від 07.03.2015р. виданий на виконання п.4 Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» №15/2015 від 14.01.2015р., затвердженого Законом України №113-VIII від 15.01.2015р.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та приймаючи рішення про часткове задоволення позову, суд апеляційної інстанції виходив з того, що відповідач неправомірно прийняв рішення про звільнення позивача у зв`язку з демобілізацією військовослужбовця та не врахував першочергової підстави для звільнення з військової служби - за станом здоров`я.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду апеляційної інстанції з огляду на наступне.

Статтею 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-ХІІ від 25.03.1992р. (далі Закон №2232-ХІІ) визначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Порядок проходження громадянами України військової служби, їх права та обов`язки визначаються цим Законом, іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби громадянами України, які затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч.4 ст.2 Закону №2232-ХІІ видами військової служби є, зокрема, військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Судом встановлено, що позивач проходив військову службу на підставі Указу Президента України Про часткову мобілізацію №303 від 17.03.2014р.

Згідно з підпунктом «б» п.1 ч.8 ст.26 Закону №2232-ХІІ під час дії особливого періоду з військової служби звільняються військовослужбовці з моменту оголошення мобілізації до часу, визначеного пунктами 2 або 3 цієї частини, зокрема, за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби в мирний час, обмежену придатність у воєнний час, якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу.

Відповідно до ч.9 вказаної ст.26 Закону №2232-ХІІ звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

За змістом пункту 233 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008р. №1153/2008 (далі Положення), військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) військовий комісаріат, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

Водночас, відповідно до п.240 Положення військовослужбовці, які визнані непридатними до військової служби за станом здоров`я, підлягають звільненню з військової служби за станом здоров`я.

Рішення про подальше проходження військової служби військовослужбовцями, які визнані обмежено придатними до проходження військової служби в мирний час, приймає посадова особа, до чиєї номенклатури призначення належить посада, яку займає військовослужбовець на підставі відповідних клопотань.

Після отримання військовою частиною відповідного висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність військовослужбовця до військової служби за станом здоров`я документи про його звільнення з військової служби оформляються та надсилаються посадовій особі, яка видає наказ про звільнення негайно.

Тобто, в разі визнання військовослужбовця непридатним до військової служби в мирний час, обмежено придатним у воєнний час, якщо він не висловив бажання продовжувати військову службу, такий військовослужбовець підлягає звільненню з військової служби за станом здоров`я. При цьому, обов`язок щодо прийняття відповідного рішення покладається на посадову особу, до чиєї номенклатури призначення належить посада, яку займає військовослужбовець.

Оскаржуваний наказ №203 від 07.03.2015р. виданий на виконання п.4 Указу Президента України №15/2015 від 14.01.2015р. «Про часткову мобілізацію», затвердженого Законом України №113-VIII від 15.01.2015р.

Відповідно до п.4 вищезазначеного Указу постановлено провести у період з 18 березня по 1 травня 2015 року звільнення в запас (демобілізацію) військовослужбовців, які були призвані на військову службу під час мобілізації, на особливий період відповідно до Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» №303 від 17.03.2014р.

Необхідно зауважити, що зазначені у касаційній скарзі доводи відповідача про неправомірність висновків суду апеляційної інстанції щодо помилковості термінів звільнення ОСОБА_1 з огляду на п.6 Указу Президента України №113-VIII від 15.01.2015р., який передбачає звільнення з військової служби в запас у визначені терміни, але не пізніше ніж за 10 діб до закінчення однорічного строку перебування військового на службі, не заслуговують на увагу, оскільки визначальною причиною звільнення позивача мав бути висновок військово-лікарської комісії про непридатність військовослужбовця до військової служби за станом здоров`я.

Враховуючи викладене, судова колегія Вищого адміністративного суду України погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про протиправність оскаржуваних наказів відповідача.

За правилами статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Доводи ж касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, що призвело або могло призвести до неправильного вирішення спору, а тому підстав для скасування судового рішення колегія суддів не вбачає.

Крім того, з Військової частини-польова пошта НОМЕР_2 підлягає стягненню судовий збір у сумі 87,60грн., сплату якого було відстрочено ухвалою Вищого адміністративного суду України від 12.01.2016р.

Керуючись статтями 94, 210, 220, 221, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 , до якої приєдналась Військова частина-польова пошта НОМЕР_2 , залишити без задоволення, а постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 20 жовтня 2015 року без змін.

Стягнути з Військової частини-польова пошта НОМЕР_2 судовий збір в сумі 87,60 грн. (вісімдесят сім грн. 60 коп.) до спеціального фонду Державного бюджету України (отримувач УДКCУ у Печерському районі, рахунок отримувача 0007, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 38004897, банк отримувача ГУ ДКСУ у м.Києві, код банку отримувача 820019, код класифікації доходу бюджету 22030105 Судовий збір (Вищий адміністративний суд України, 075).

Ухвала набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України і може бути переглянута Верховним Судом України в порядку та строки, передбачені главою 3 розділу IV КАС України.

Судді: Пасічник С.С.

Ситников О.Ф.

Швець В.В.