Справа № 826/23115/15
Суддя: Лічевецький І.О.
Дата ухвалення: 2016-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Лічевецького І.О., суддів - Мельничук В.П., Мацедонської В.Е., при секретарі - Війтович Т.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у місті Києві на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 29 січня 2016 року адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Арофел Семікор» до державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у місті Києві про визнання протиправними та скасування вимоги і рішення,

ВСТАНОВИВ

Товариство з обмеженою відповідальністю «Арофел Семікор» (надалі за текстом - «ТОВ «Арофел Семікор») звернулось до суду з позовом про визнання протиправними та скасування: вимоги про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску № Ю-7325-23 від 07.07.20015 року, рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску № від 21.09.2015 року.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 29 січня 2016 року адміністративний позов задоволено.

В апеляційній скарзі державна податкова інспекція у Голосіївському районі Головного управління ДФС у місті Києві (надалі за текстом - «ДПІ у Голосіївському районі»), посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення і прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову повністю.

Перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, Київський апеляційний адміністративний суд дійшов наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ТОВ «Арофел Семікор» за квітень 2015 року нараховано загальну суму єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за вказаний період у розмірі 63 835,69 грн.

14 травня 2015 року позивачем сформовано та подано до виконання публічному акціонерному товариству «Український професійний банк» платіжне доручення за № 68 на перерахування грошових коштів у сумі 63 835,69 грн. на р/р №2650, отримувач ДПІ у Голосіївському районі, код отримувача 38745056, банк отримувача головне управління Державної казначейської служби України у місті Києві, МФО 820019 із зазначенням у призначенні платежу сплата єдиного соціального внеску за квітень 2015 року.

Разом з тим, переказ коштів не було завершено обслуговуючим банком.

Листом від 20 травня 2015 року № 01/36, ТОВ «Арофел Семікор» повідомило відповідача про те, що публічне акціонерне товариство «Український професійний банк» не перерахувало до бюджету єдиний соціальний внесок за квітень 2015 року.

На підставі цього, ДПІ у Голосіївському районі прийнято вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 07.07.2015 року № Ю-7325-23, у сумі 62 543,17 грн. та рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасне сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 21.09.2015 року № , яким до позивача застосовано штраф у розмірі 20%, який становить 37 527,97 грн. за період з 21.05.2015 року по 17.09.2015 року, та пеню у розмірі 5 116,98 грн.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 8 липня 2010 року № 2464-VI (надалі за текстом - «Закон № 2464-VI»), єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування - це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Частиною 2 статті 6 Закону № 2464-VI на платників єдиного внеску покладено обов'язок щодо своєчасного та в повному обсязі нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску, ведення обліку виплат (доходу) застрахованої особи та нарахування єдиного внеску за кожним календарним місяцем і календарним роком, зберігання таких відомостей в порядку, передбаченому законодавством.

Відповідно до частини 5 статті 9 Закону № 2464-VI сплата єдиного внеску здійснюється у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для його зарахування, крім єдиного внеску, який сплачується в іноземній валюті розташованими за межами України підприємствами, установами, організаціями (у тому числі міжнародними) за працюючих у них громадян України та громадянами України, які працюють або постійно проживають за межами України, відповідно до договорів про добровільну участь у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування (далі - договір про добровільну участь).

Частиною 6 статті 9 Закону № 2464-VI передбачено, що для зарахування єдиного внеску в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, та його територіальних органах відкриваються в установленому порядку небюджетні рахунки відповідному органу доходів і зборів. Зазначені рахунки відкриваються виключно для обслуговування коштів єдиного внеску.

Згідно із ч. 7 ст. 9 Закону № 2464-VI, єдиний внесок сплачується шляхом перерахування платником безготівкових коштів з його банківського рахунку.

Відповідно до пункту 1 частини 10 ст. 9 Закону № 2464-VI у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки органу доходів і зборів днем сплати єдиного внеску вважається день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів.

Із наведеного випливає, що чинне законодавство відрізняє поняття «сплата єдиного внеску» та «зарахування єдиного внеску».

У статті 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» від 05 квітня 2001 р. № 2346-III 1.24) надано визначення термінів, що вживаються у ньому. Розкрито і зміст терміну «переказ коштів» - це рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачі йому у готівковій формі.

За змістом пункту 16.1 статті 16 названого Закону до документів на переказ коштів відносяться розрахункові документи, документи на переказ готівки, міжбанківські розрахункові документи, клірингові вимоги та інші документи, що використовуються в платіжних системах для ініціювання переказу.

Тобто, сплата єдиного внеску відбувається шляхом подання до установи банку відповідного документу на переказ коштів, у зв'язку з чим такий платник вступає у відповідні податкові правовідносини.

Відносини ж щодо зарахування платежів на небюджетні рахунки є бюджетними правовідносинами і здійснюються вони без безпосередньої участі платника.

Пунктом 2 ч. 11 ст. 25 Закону № 2464-VI, передбачено, що орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску штрафні санкції за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

Разом з тим, відповідно до п. 129.6 ст. 129 Податкового кодексу України, за порушення строку зарахування податків до бюджетів або державних цільових фондів, установлених Законом України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", з вини банку або органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, такий банк/орган сплачує пеню за кожний день прострочення, включаючи день сплати, та штрафні санкції у розмірах, встановлених цим Кодексом, а також несе іншу відповідальність, встановлену цим Кодексом, за порушення порядку своєчасного та повного внесення податків, зборів, платежів до бюджету або державного цільового фонду. При цьому платник податків звільняється від відповідальності за несвоєчасне або перерахування не в повному обсязі таких податків, зборів та інших платежів до бюджетів та державних цільових фондів, включаючи нараховану пеню або штрафні санкції.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем 14 травня 2015 року, тобто в межах строку передбаченого ч. 8 ст. 9 Закону № 2464-VI, сформовано та подано до виконання банком платіжне доручення за № 68.

Із наведеного випливає, що платник єдиного соціального внеску не може нести відповідальність у вигляді штрафних санкцій за невчасну сплату обов'язкових платежів у строк, якщо несвоєчасне перерахування сталося із вини банку.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що місцевим адміністративним судом при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

За правилами ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 160, 198, 200, 205 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ

Апеляційну скаргу державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у місті Києві залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 29 січня 2016 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі в 20-ти денний строк з дня складення ухвали в повному обсязі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України, з подачею документу про сплату судового збору, а також копій касаційної скарги відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі, та копій оскаржуваних рішень судів першої та апеляційної інстанцій.

Головуючий суддя І.О.Лічевецький

суддя В.П.Мельничук

суддя В.Е.Мацедонська

Ухвала складена в повному обсязі 14 червня 2016 р.

Головуючий суддя Лічевецький І.О.

Судді: Мацедонська В.Е.

Мельничук В.П.