Справа № 2-а-530/08/1416
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2010-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2010 р.Справа № 2-а-530/08/1416

Категорія:2.19.6Головуючий в 1 інстанції: Димитров В.І.

Судова колегія Одеського апеляційного

адміністративного суду у складі:

головуючого Коваля М.П.

суддів Потапчука В.О.

ОСОБА_1

при секретарі Кудінової Г.В.

розглянувши у письмовому провадженні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва на постанову Ленінського районного суду м. Миколаєва від 24 листопада 2008 року за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва про відновлення пропущеного строку для звернення до суду, визнання дій відповідача неправомірними та зобовязання нарахувати щомісячну державну соціальну допомогу «Дітям війни»,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_3 звернувся до Ленінського районного суду м. Миколаєва з позовом до ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва про поновлення пропущеного строку для звернення до адміністративного суду, визнання дій відповідача неправомірними та зобовязання нарахувати недоплачену щомісячну державну соціальну допомогу за статусом «Діти війни»за 2006, 2007 роки.

Постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 24 листопада 2008 року позов ОСОБА_3 задоволено частково; визнано дії ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва неправомірними; зобовязано ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва провести виплату ОСОБА_3 заборгованості по невиплаченій щомісячній соціальній допомозі згідно ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за 2007 рік в сумі 1453,71 грн.; зобов'язано ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва зробити з 01 січня 2008 року перерахунок і підвищення пенсії ОСОБА_3 відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» та сплачувати у передбачених законом розмірах.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. У своїй апеляційній скарзі відповідач зазначає, що щомісячна соціальна грошова допомога нараховувалася відповідно до чинного законодавства.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи вірність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Згідно з ст. 198, п. 4, п.3, ч.1 ст. 202 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Судом першої інстанції встановлено, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач має статус «дитина війни», що встановлено судом першої інстанції та підтверджується посвідченням .

Згідно зі ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»(далі Закону) від 18 листопада 2004 року, дітям війни, (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни.

Позивачу вищезазначене підвищення у 2006, 2007 роках не виплачувалось.

Вирішуючи питання про можливість задоволення позовних вимог позивача за 2006 рік суд першої інстанції обґрунтовано встановив, що відповідні умови не настали. Законом України від 19 січня 2006 року №3367-VI внесені зміни до Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік», відповідно до яких виключено пункт 17 статті 77, а стаття 110 викладена в іншій редакції. Зокрема установлено, що пільги дітям війни, передбачені абзацом сьомим статті 5 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», запроваджуються з 01 січня 2006 року, а статтею 6, - у 2006 році поетапно, за результатами виконання бюджету у першому півріччі, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України за погодженням з Комітетом Верховної Ради України з питань бюджету. Оскільки Кабінет Міністрів України в 2006 році не визначив порядку виплати надбавки до пенсії дітям війни, а тому суд обгрунтовано відмовив позивачу в задоволенні позову щодо підвищення пенсії за 2006 рік.

Вирішуючи питання про можливість задоволення позовних вимог позивача за 2007 рік суд першої інстанції обґрунтовано встановив, що дію статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»було зупинено на 2007 рік пунктом 12 статті 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік»від 19.12.2006 р. N 489-У, з урахуванням статті 111. Зазначеною статтею 111 було встановлено, що у 2007 році підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, яка виплачується замість пенсії, відповідно до статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»виплачується особам, які є інвалідами (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), у розмірі 50 відсотків від розміру надбавки, встановленої для учасників війни.

Рішенням Конституційного суду України від 9 липня 2007 року N 6-рп/2007 у справі за конституційним поданням 46 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статей 29, 36, частини другої статті 56, частини другої статті 62, частини першої статті 66, пунктів 7, 9, 12, 13, 14, 23, 29, 30, 39, 41, 43, 44, 45, 46 статті 71, статей 98, 101, 103, 111 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік»(справа про соціальні гарантії громадян), визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту 12 статті 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», яким зупинено на 2007 рік дію статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», з урахуванням статті 111 цього Закону.

Відповідно до ч.2 ст.152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Таким чином, з 09 липня 2007 року дати ухвалення рішення Конституційним судом України N 6-рп/2007 вищевказані норми Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік»втратили чинність, отже з цього часу відновлено дію ст.6 Закону в повному обсязі.

Відповідно до пункту 5 резолютивної частини вказаного рішення Конституційного суду, воно має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей законів, що визнані неконституційними.

Судом встановлено, що всупереч рішенню Конституційного Суду України відповідачем вказане підвищення позивачу за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року в межах бюджетного року не перераховано і не виплачувалось.

Тому позовні вимоги за 2007 рік задоволенню підлягають лише за період з 9 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року. Оскільки відповідач до цього моменту виплачував кошти на підставі Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», та виконав на цей період взяті на себе обовязки.

Як вбачається з матеріалів справи позивач дізнався про належні йому виплати як «дитині війни»та про порушення прав після висвітлення подій у пресі у зв'язку з ухваленням відповідного рішення Конституційним судом України 09 липня 2007 року. Разом з тим позивач звернувся до суду з проханням відновити пропущений строк звернення до суду тільки 16 вересня 2008 року. ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва заяви до суду про застосування приписів ст.ст. 99, 100 КАС України ні в суді першої інстанції ні в суді апеляційної інстанції не надавало. Посилання на приписи ст.ст. 99, 100 КАС України також не міститься ні в запереченнях на позов ні в апеляційній скарзі.

Враховуючи вищевикладене, у суду апеляційної інстанції відсутні правові підстави для застосування ст.ст. 99, 100 КАС України, оскільки останнє можливо лише за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Постановляючи рішення суд першої інстанції не обґрунтувавши вирішив вийти за межі позовних вимог та зобов'язати відповідача зробити перерахунок і підвищення пенсії з 01 січня 2008 року та сплачувати в подальшому.

Але судова колегія з цим не погоджується оскільки зобовязання на майбутнє не можливо, така вимога позивачем не заявлялась в позові та ніяких доповнень до позову не надавалось.

Також судова колегія вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог керуючись ст.11 КАС України, та зобовязати відповідача окрім нарахування зробити виплату зазначеної допомоги в звязку з тим, що позивач у позові вимагає лише нарахувати державну щомісячну соціальну допомогу.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 195, 197; п.3 ч.1 ст. 198; п.4 ч.1 ст. 202; ч.2 ст. 205; ст. 207; ч.5 ст. 254 КАС України, судова колегія,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва задовольнити частково.

Постанову Ленінського районного суду м. Миколаєва від 24 листопада 2008 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва про відновлення пропущеного строку для звернення до суду, визнання бездіяльності неправомірною та зобовязання нарахувати щомісячну державну соціальну допомогу «Дітям війни» задовольнити частково.

Визнати дії ОСОБА_2 пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва щодо не перерахунку та не виплаті пенсії у відповідності до вимог Закону України «Про соціальний захист дітей війни»від 18.11.2004 року у розмірі 30% від мінімальної пенсії за віком неправомірними.

Зобовязати ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_3 доплату до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, встановленої ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»за 2007 рік за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом одного місяця шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: /ОСОБА_4/

Суддя: /ОСОБА_5/ Суддя: /ОСОБА_1/