Справа № 688/255/16-а
Суддя: Березова І. О.
Дата ухвалення: 2016-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа 688/255/16-а
№ 2-а/688/22/16
Ухвала

Іменем України

16 травня 2016 року Шепетівський міськрайонний суд

Хмельницької області в складі:

головуючого - судді Березової І.О.

при секретарі Грицак Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Шепетівки

справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до

управління Пенсійного фонду України в м. Шепетівка та Шепетівського району Хмельницької області, Шепетівського управління Державної казначейської служби України Хмельницької області, третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог Шепетівська обєднана державна податкова інспекція Головного управління Державної Фіскальної Служби у Хмельницькій області,

про визнання протиправними дій управління Пенсійного фонду України в м. Шепетівка та Шепетівського району Хмельницької області щодо стягнення з призначеної пенсії податків, про зобовязання припинити відрахування і повернути незаконно стягнені гроші,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в м. Шепетівка та Шепетівського району Хмельницької області про визнання протиправними дій управління Пенсійного фонду України в м. Шепетівка та Шепетівського району Хмельницької області щодо стягнення з призначеної пенсії податків, про зобовязання припинити відрахування і повернути незаконно стягнені гроші.

В обгрунтування своїх вимог посилається на те, що з 1994 по 2011 рік він працював на різних посадах в органах прокуратури України, в тому числі на посаді Шепетівського прокурора з нагляду за додержанням законів при виконання судових рішень у кримінальних справах, перебуваючи на якій набув право на пенсію за вислугою років, яку оформив у 2010 році. В звязку із цим перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Шепетівці та Шепетівському районі та отримує пенсію за вислугою років, яку йому призначено на підставі ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в розмірі 90 % середнього заробітку. Розмір його пенсії на 01.01.2015 року становив 7 485 грн. 53 коп.

На початку листопада 2015 року звернув увагу на те, що розмір призначеної йому пенсії та розмір коштів, які щомісячно надходять на пенсійну картку відрізняються від тих, які він отримував раніше. Звернувся до відповідача за розясненнями, останній своїм листом від 03.12.2015 року, який він отримав 18.12.2015 року, відмовив в задоволенні його вимог, мотивуючи свою вимогу тим, що відповідно до Податкового кодексу України з пенсій, розмір яких перевищує 3 розміри мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня звітного податкового року, справляється податок на доходи фізичних осіб і військовий збір, а тому з 01.04.2015 року йому виплачується 85% призначеної пенсії як «працюючому пенсіонеру». Вважає дії відповідача неправомірними і такими, що суперечать чинному законодавству, а тому за захистом своїх прав звернувся до суду.

В судовому засіданні в підготовчій його частині позивач ОСОБА_1 надав суду клопотання про зупинення провадження у справі, посилаючись на те, що Постановою Пленуму Верховного суду України № 15 від 03.07.2015 року «Про звернення до Конституційного Суду України з конституційним поданням щодо відповідності (конституційності) положень підпункту 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України положенням статей 8,21, частини третьої статті 22, статей 46,126 Конституції України» Верховним судом України прийнято рішення звернутися до Конституційного Суду України з конституційним поданням щодо відповідності (конституційності) положень підпункту 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України положенням статей 8,21, частини третьої статті 22, статей 46, 126 Конституції України. Також з приводу неконституційністі цих положень Податкового кодексу України до Конституційного суду України звернулись 48 народних депутатів України.

Як зазначено на веб сторінці Конституційного суду України - http://www.ccu.gov.ua/uk/publish/article/299506 під пунктом 16 вказано, що конституційне подання Верховного Суду України щодо відповідності (конституційності) положень підпункту 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України положенням статей 8, 21, частини третьої статті 22, статей 46, 126 Конституції України перебуває на розгляді колегії суддів КСУ, оскільки ухвалою колегії суддів КСУ відкрито конституційне провадження у даній справі.

Конституційний Суд України Ухвалою від 26 січня 2016 року обєднав конституційні провадження у справах за вказаними конституційними поданнями в одне конституційне провадження.

10 березня 2016 року Конституційний Суд України у формі усного слухання розпочав розгляд справи за конституційними поданнями 48 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) абзаців тринадцятого, чотирнадцятого пункту 32 розділу І Закону України „Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи та Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень абзацу першого підпункту 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України.

При цьому Конституційний суд вказує, що до Конституційного Суду України звернулися 48 народних депутатів України з клопотанням визнати такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), абзаци тринадцятий, чотирнадцятий (за конституційним поданням частина четверта) пункту 32 розділу І Закону України „Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи від 28 грудня 2014 року № 71VIII (далі Закон), відповідно до яких підпункт 164.2.19 підпункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України (далі Кодекс) викладено в новій редакції.

Конституційний Суд України 10.03.2016 року завершив усне слухання і перейшов до закритої частини пленарного засідання для подальшого обговорення та прийняття рішення.

Постановою Пленуму Верховного Суду України №9 від 01 листопада 1996 року "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя" визначено, що оскільки Конституція України, як зазначено в її ст. 8, має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати зміст будь-якого закону чи іншого нормативно-правового акта з точки зору його відповідності Конституції і в усіх необхідних випадках застосовувати Конституцію як акт прямої дії. Судові рішення мають ґрунтуватись на Конституції, а також на чинному законодавстві, яке не суперечить їй. У разі невизначеності в питанні про те, чи відповідає Конституції України застосований закон або закон, який підлягає застосуванню в конкретній справі, суд за клопотанням учасників процесу або за власною ініціативою зупиняє розгляд справи і звертається з мотивованою ухвалою (постановою) до Верховного Суду України, який відповідно до ст. 150 Конституції може порушувати перед Конституційним Судом України питання про відповідність Конституції законів та інших нормативно-правових актів. Таке рішення може прийняти суд першої, касаційної чи наглядової інстанції в будь-якій стадії розгляду справи.

Відповідно до п. 5 ст.9 КАС України, у разі виникнення в суду сумніву під час розгляду справи щодо відповідності закону чи іншого правового акта Конституції України, вирішення питання про конституційність якого належить до юрисдикції Конституційного Суду України, суд звертається до Верховного Суду України для вирішення питання стосовно внесення до Конституційного Суду України подання щодо конституційності закону чи іншого правового акта.

Чернівецьким окружним адміністративним судом 27 березня 2015 року постановлено ухвалу про звернення на підставі ч. 5 ст. 9 КАС України до Верховного Суду для вирішення питання стосовно внесення до Конституційного Суду України подання щодо конституційності окремих положень Закону України Про очищення влади Конституції України, а саме: пп.1 п.2 розділу "Прикінцеві та перехідні положення", ч.3 ст.1 Закону України "Про очищення влади" положенням статей 8, 21, частинам 2-3 ст.22, частині 2 ст.38, частинам 1, 6 ст.43, ст.58, частині 2 ст.61, частині 1 ст.64, частині 1 ст.68 Конституції України в їх системному взаємозвязку.

У звязку із чим судом першої інстанції зупинено провадження до вирішення Верховним Судом України питання щодо звернення до Конституційного Суду України та прийняття відповідного рішення Конституційним Судом України.

Так, постановою Пленуму Верховного Суду України № 3 від 16 березня 2015 року вирішено звернутись до Конституційного Суду України з конституційним поданням щодо відповідності (конституційності) ч.3 ст.1, п.п. 7, 8, 9 ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 3, п. 2 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України Про очищення влади від 16 вересня 2014 року № 1682-VII положенням ч. 3 ст. 22, ст.ст. 35, 58, ч. 2 ст. 61, ч. 1 ст. 62, ч. 1 ст. 64 Конституції України, що є також предметом цього судового розгляду і тому суд повинен це враховувати при розгляді цієї справи, рішення якого впливатиме на вирішення цієї справи.

Як вбачається з інформації, розташованої на офіційному веб-сайті Конституційного Суду України (www.ccu.gov.ua), до Конституційного Суду України звернулися Верховний суд України із конституційним поданням щодо відповідності Конституції України (конституційності) пункту 6 частини першої, пунктів 2, 13 частини другої, частини третьої статті 3 Закону України "Про очищення влади" та 47 народних депутатів України із конституційним поданням щодо відповідності Конституції України (конституційності) частин третьої, шостої статті 1, частин першої, другої, третьої, четвертої, восьмої статті 3, пункту 2 частини п'ятої статті 5, пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про очищення влади".

У вказаному конституційному поданні Верховного Суду України наголошено на нормах, які регулюють питання перевірки суддів, членів Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, членів Вищої ради юстиції та Державної судової адміністрації України, тоді як в поданні народних депутатів України питання щодо конституційності норм закону стосується всіх посад, зокрема, посад в Службі безпеки України.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов висновку про зупинення провадження у справі до розгляду Конституційним Судом України об'єднаного конституційного провадження за конституційним поданням Верховного суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) пункту 6 частини першої, пунктів 2, 13 частини другої, частини третьої статті 3 Закону України "Про очищення влади" та за конституційним поданням 47 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) частин третьої, шостої статті 1, частин першої, другої, третьої, четвертої, восьмої статті 3, пункту 2 частини п'ятої статті 5, пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про очищення влади".

Відповідно до пункту 3 частини 1 зазначеної статті 156 КАС України суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі.

Зупинення провадження у справі - це врегульована законом і оформлена ухвалою суду тимчасова перерва в провадженні у справі, викликана наявністю однієї з передбачених у законі обставин, які заважають здійснювати її розгляд.

Підстави зупинення провадження у справі передбачені у статті 156 КАС України.

Залежно від характеру підстав розрізняють два види зупинення провадження в справі: обов'язкове і факультативне. Обов'язкове зупинення провадження в справі передбачене тоді, коли в силу прямої вказівки закону суд зобов'язаний зупинити провадження незалежно від свого розсуду і від розсуду осіб, які беруть участь у справі.

Так, у ч. 1 ст. 156 КАС України перераховано випадки обов'язкового зупинення судом провадження у справі, проте ч. 2 цієї статті передбачає факультативне (на розсуд суду) зупинення провадження у справі.

Конституційний Суд України - єдиний орган конституційної юрисдикції в Україні. Завданням Конституційного Суду України є гарантування верховенства Конституції України як Основного Закону держави на всій території України.

Відповідно до статті 69 Закону України "Про Конституційний Суд України" рішення і висновки Конституційного Суду України рівною мірою є обов'язковими до виконання.

У статті 40 зазначеного Закону передбачено, що суб'єктами права на конституційне подання з питань прийняття рішень Конституційним Судом України у випадках, передбачених пунктом 1 статті 13 цього Закону, є Президент України, не менш як сорок п'ять народних депутатів України (підпис депутата не відкликається), Верховний Суд України, Уповноважений Верховної Ради України з прав людини, Верховна Рада Автономної Республіки Крим.

Пунктом 4 частини 2 статті 156 КАС України передбачено, що суд має право зупинити провадження у справі в разі наявності інших причин за обґрунтованим клопотанням сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, - до терміну, встановленого судом.

Оскільки рішення Конституційного Суду України має преюдиційне значення для вирішення даної адміністративної справи, суд постановив ухвалу про звернення до Верховного Суду України для вирішення питання стосовно внесення до Конституційного Суду України подання, а в провадженні Конституційного Суду України перебуває провадження за конституційним поданням Верховного суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) пункту 6 частини першої, пунктів 2, 13 частини другої, частини третьої статті 3 Закону України "Про очищення влади" та за конституційним поданням 47 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) частин третьої, шостої статті 1, частин першої, другої, третьої, четвертої, восьмої статті 3, пункту 2 частини п'ятої статті 5, пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про очищення влади", суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про зупинення провадження у даній справі.

23 лютого 2006 року Верховна Рада України прийняла Закон України «Про виконання та застосування практики Європейського суду з прав людини» (закон про виконання рішень Європейського суду). Згідно з цим законом, при розгляді справ судами України, Конвенція та практика Європейського суду з прав людини повинні використовуватися як джерела права. Дане положення спрямоване на реалізацію вищевказаних конституційної норми і норм Закону України «Про міжнародні договори та угоди».

Також право адміністративного суду звернутися до Верховного суду України щодо вирішення питання про конституційність того чи іншого нормативного акту передбачено і частиною п'ятою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України.

В поданій позовній заяві чітко вказується про те, що норми закону, на підставі якого проводяться утримання з призначеної позивачу пенсії, суперечать Конституції України та є неконституційні із зазначенням відповідних аргументів.

З наведеного суд вважає необхідним зупинити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України у м. Шепетівці та Шепетівському районі про визнання протиправними дій щодо стягнення з призначеної пенсії податків, про зобов'язання припинити такі відрахування і повернути незаконно стягнені кошти до розгляду Конституційним Судом України конституційного подання Верховного Суду України та 48 народних депутатів України з цього приводу.

Керуючись ст.ст. 156, 160, 186 КАС України,

суд,-

У Х В А Л И В:

Провадження у справі 2а/688/22/16, 688/255/16-а за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Шепетівка та Шепетівського району Хмельницької області, Шепетівського управління Державної казначейської служби України Хмельницької області, третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог Шепетівська обєднана державна податкова інспекція Головного управління Державної Фіскальної Служби у Хмельницькій області, про визнання протиправними дій управління Пенсійного фонду України в м. Шепетівка та Шепетівського району Хмельницької області щодо стягнення з призначеної пенсії податків, про зобовязання припинити відрахування і повернути незаконно стягнені гроші зупинити до розгляду Конституційним Судом України конституційного подання Верховного Суду України та 48 народних депутатів України щодо відповідності (конституційності) положень підпункту 164.2.19 пункту 164.2.статті 164 Податкового кодексу України положенням стетей 8,21 частини третьої статті 22, статей 46,126 Конституції України".

Ухвала може бути оскаржена протягом пяти днів з дня її проголошення до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Шепетівський міськрайонний суд.

У разі якщо ухвалу було постановлено згідно з ч. 3 ст. 160 КАС України, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: