Справа № 804/3823/16
Суддя: Турлакова Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2016-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 червня 2016 р. Справа № 804/3823/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіТурлакової Н. В.
при секретаріЧудновській А.С.
представника позивача відповідача Максименко С.М. ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради до ОСОБА_4 про обмеження прав на мирні зібрання, -
Виконавчий комітет Дніпропетровської міської ради звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 в якому просить: обмежити право на масовий захід шляхом заборони ОСОБА_4, який виступає від імені Дніпропетровської громадської організації «Союз коммунистов (большевиков) г.Днепропетровска», проведення 22 червня 2016р. з 8.00 до 13.00 мітингу біля пам'ятнику Генералу Пушкіну Є.Г. (Танк Т-34-85) в м.Дніпропетровську, а також використання гучномовців.
В обґрунтування адміністративного позову, позивач зазначає, що 13.06.2016р. до позивача надійшло письмове повідомлення №82 ОСОБА_4 від імені Дніпропетровської громадської організації «Союз коммунистов (большевиков) г.Днепропетровска» про проведення 22 червня 2016р. з 8.00 до 13.00 мітингу біля пам'ятнику Генералу Пушкіну Є.Г. (Танк Т-34-85) в м.Дніпропетровську. Під час акцій планується використання гучномовців, запланована кількість учасників масового заходу 30 осіб. Позивач просить обмежити проведення відповідачем вищевказаних масових заходів у вказаний період посилаючись на Закон України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки», також на те, що проведення масового заходу в обраному місці може призвести до порушення нормального руху транспортних засобів на ділянках доріг, наближених до місця його проведення, а також перешкоджанню вільному руху пішоходів, а також використання гучномовців може викликати невдоволення громадян та мешканців прилеглих будинків. У зв'язку з чим, позивач вважає, що дії відповідача можуть спровокувати порушення громадського порядку під час проведення мітингу. Також, позивач зазначає, що Дніпропетровська громадська організація «Союз коммунистов (большевиков) г.Днепропетровска» не легалізована в порядку, встановленому чинним законодавством, а дії від імені незареєстрованого громадського об'єднання, крім дій, пов'язаних з реєстрацією такого об'єднання, забороняються.
Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити, з підстав зазначених у позовній заяві.
Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечував, у задоволенні позову просив відмовити. При цьому зазначив, що під час заходу планується мітинг та прослуховування пісень періоду Великої Вітчизняної війни, якщо наявні недоліки в реєстраційних документах відповідача вони будуть найближчим часом усунуті.
Заслухавши представників сторін, дослідивши чинне законодавство та матеріали справи, суд доходить наступних висновків.
Матеріалами справи підтверджено, що 13.06.2016р. до позивача надійшло письмове повідомлення Дніпропетровської громадської організації «Союз коммунистов (большевиков) г.Днепропетровска» вх.№15/685, копія якого наявна в матеріалах справи, в якому повідомляється про проведення 22 червня 2016р. з 8.00 до 13.00 мітингу біля пам'ятнику Генералу Пушкіну Є.Г. (Танк Т-34-85) в м.Дніпропетровську. Під час проведення мітингу планується використання гучномовців, запланована кількість учасників масового заходу 30 осіб. Відповідальний ОСОБА_4
Згідно листа Управління інформаційної політики Дніпропетровської міської ради №38 від 16.06.2016р., «Союз коммунистов (большевиков) г.Днепропетровска» не легалізована шляхом письмового повідомлення або шляхом реєстрації.
У Листі Виконавчого комітету Дніпропетровської області №7/10-758 від 17.06.2016р. на адресу ОСОБА_4 зазначено, що зважаючи на незаконну діяльність зазначеної організації, відсутність чіткого визначення мети проведення заходу, ймовірність виникнення конфліктних ситуацій та порушення прав і інтересів інших людей, виконавчий комітет міської ради заперечує проти проведення масового заходу «Союзом коммунистов (большевиков) г.Днепропетровска» 22 червня 2016р. біля пам'ятника Пушкіну.
Реалізація права на мирні зібрання в Україні регулюється актами національного та міжнародного законодавства.
Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі за текстом -Конвенція), ратифікована Верховною Радою України згідно із Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", гарантує кожній особі, серед інших прав і свобод, право на свободу зібрань та об'єднання.
Ч.1 ст.11 Конвенції передбачено право кожного на свободу мирних зібрань і свободу об'єднання з іншими особами, включаючи право створювати профспілки та вступати до них для захисту своїх інтересів. Здійснення цих прав не підлягає жодним обмеженням, за винятком тих, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної або громадської безпеки, для запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.
Ст.21 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, ратифікованого Указом Президії Верховної Ради Української РСР від 19.10.1973р. №2148-УІІІ, також визначається право на мирні збори. Зазначена стаття встановлює, що користування цим правом не підлягає ніяким обмеженням, крім тих, які накладаються відповідно до закону і які є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах державної чи суспільної безпеки, громадського порядку, охорони здоров'я і моральності населення або захисту прав і свобод інших осіб.
Згідно ст. 39 Конституції України громадяни мають право збиратися мирно, без зброї і проводити збори, мітинги, походи і демонстрації, про проведення яких завчасно сповіщаються органи виконавчої влади чи органи місцевого самоврядування; обмеження щодо реалізації цього права може встановлюватися судом відповідно до закону і лише в інтересах національної безпеки та громадського порядку - з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення або захисту прав і свобод інших людей.
Мирні зібрання можна розтлумачити як масові заходи громадян, відкриті й доступні кожному, хто бажає взяти у них участь. Мирні заходи проводяться з метою вираження ставлення тих чи інших груп, об'єднань громадян до суспільних явищ та проблем, привернення уваги органів влади до них та є однією із форм безпосередньої демократії. Основною рисою мирних зібрань є мирний характер їх проведення.
За характером, метою, місцем проведення розрізняють різні форми мирних зібрань. Так, стаття 39 Конституції України визначає мирні заходи як збори, мітинги, походи і демонстрації. Необхідно зазначити, що цей перелік не є вичерпним.
Положенням ст.182 КАС України передбачено, що мирні зібрання можуть бути у формі зборів, мітингів, походів, демонстрацій тощо, тобто передбачає можливість прояву мирних зібрань в інших формах.
Визначення форм та видів мирних зібрань в залежності від поставленої мети та методів проведення масових заходів містить положення п.п. 333 п. 4 розділу XV Статуту патрульно-постової служби міліції України, затвердженим наказом Міністерства внутрішніх справ України від 28 липня 1994 року № 404, згідно яких мітинг - це масові збори з питань злободенних, переважно політичних питань, які проводяться, як правило, на вулицях, майданах, стадіонах, парках. Неодмінні атрибути мітингу - масова аудиторія, промовці, лозунги, прапори, заклики (усні, друковані, письмові).
Згідно ст.38 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" на виконавчі органи міської ради покладено вирішення відповідно до закону питань про проведення зборів, мітингів, маніфестацій і демонстрацій, спортивних, видовищних та інших масових заходів; здійснення контролю за забезпеченням при їх проведенні громадського порядку.
Тлумачення приписам частини першої статті 39 Конституції України надано Конституційним Судом України у Рішенні від 19 квітня 2001 року № 4-рп/2001 у справі за конституційним поданням Міністерства внутрішніх справ України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 39 Конституції України про завчасне сповіщення органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування про проведення зборів, мітингів, походів і демонстрацій (справа щодо завчасного сповіщення про мирні зібрання).
Так, у названому Рішенні Конституційний Суд України зазначив, що положення частини першої статті 39 Конституції України щодо завчасного сповіщення органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування про проведення зборів, мітингів, походів і демонстрацій в аспекті конституційного подання треба розуміти так, що організатори таких мирних зібрань мають сповістити зазначені органи про проведення цих заходів заздалегідь, тобто у прийнятні строки, що передують даті їх проведення. Ці строки не повинні обмежувати передбачене статтею 39 Конституції України право громадян, а мають служити його гарантією і водночас надавати можливість відповідним органам виконавчої влади чи органам місцевого самоврядування вжити заходів щодо безперешкодного проведення громадянами зборів, мітингів, походів і демонстрацій, забезпечення громадського порядку, прав і свобод інших людей.
Статтею 64 Конституції визначено, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.
Проте законодавством України, незважаючи на положення Конституції України, рекомендації міжнародних інституцій, висновків Конституційного Суду України, не врегульовано реалізацію права на мирні зібрання, шляхом прийняття спеціального закону.
Поряд з цим, справи щодо обмеження реалізації права на мирні зібрання, врегульовано ст. 182 КАС України.
Частиною 5 ст. 182 КАС України передбачено, що суд задовольняє вимоги позивача в інтересах національної безпеки та громадського порядку в разі, якщо визнає, що проведення зборів, мітингів, походів, демонстрацій чи інших зібрань може створити реальну небезпеку заворушень чи вчинення кримінальних правопорушень, загрозу здоров'ю населення або правам і свободам інших людей.
Відповідно до статті 8 КАС України, суди при вирішенні справ керуються принципом верховенства права та застосовують його з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Свої позиції щодо реалізації передбаченого статтею 11 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод права на свободу мирних зібрань Європейський суд з прав людини висловив у рішеннях у справах "Станков та об'єднана македонська організація "Ілінден" проти Болгарії" (2001), "Іванов та інші проти Болгарії" (2005), "Християнська демократична народна партія проти Молдови" (2006), "Оллінджер проти Австрії" (2006) та інших.
Так, на думку суду з врахуванням висновків Європейського суду з прав людини висловлених ним у вищевказаних рішеннях обмеження прав, гарантованих ст. 11 Конвенції, може бути застосовано за наявності таких умов: - вони встановлені законом; - мають законну мету, зокрема застосовуються в інтересах національної або громадської безпеки, для запобігання злочинам, для охорони здоров'я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб; - є необхідними в демократичному суспільстві.
Суд зазначає, що для обмеження права на мирне зібрання обов'язковою вимогою є одночасна наявність усіх вказаних вище критеріїв.
Дослідивши зміст адміністративного позову та письмових доказів наданих до нього, суд встановив, що позивачем не надано доказів на підтвердження законної мети для обмеження у реалізації права на мирні зібрання, що визначені п. 2 ст. 11 Конвенції і аналогічними положеннями ч. 2 ст. 39 Конституції України.
Так як вбачається з письмового повідомлення відповідача від 13.06.2016р. вх.№15/685, копія якого наявна в матеріалах справи, в якому Дніпропетровською громадською організацією «Союз коммунистов (большевиков) г.Днепропетровска» повідомляється про проведення 22 червня 2016р. з 8.00 до 13.00 мітингу біля пам'ятнику Генералу Пушкіну Є.Г. (Танк Т-34-85) в м.Дніпропетровську, з нагоди 75-ої річниці начала Великої Вітчизняної Війни. Під час проведення мітингу планується використання гучномовців, запланована кількість учасників масового заходу 30 осіб. Відповідальний ОСОБА_4
В той же час, органами державної влади та місцевого самоврядування не надано належних та допустимих доказів того, що мета проведення мітингу є іншою, ніж вказано у повідомленні від 13.06.2016р. вх.№15/685, що може свідчити про наявність насильницьких чи злочинних намірів спрямованих на підрив національної безпеки чи громадського порядку, або організація відповідача здійснює діяльність, яка загрожує інтересам національної безпеки та громадського порядку.
Також під час судового розгляду, представником позивача не було надано жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про реальність можливої загрози вчинення терористичних актів, небезпеку заворушень чи вчинення злочинів, загрози здоров'ю населення або правам і свободам інших осіб під час проведення мирного заходу Дніпропетровською громадською організацією «Союз коммунистов (большевиков) г.Днепропетровска» 22 червня 2016р. з 8.00 до 13.00 біля пам'ятнику Генералу Пушкіну Є.Г. (Танк Т-34-85) в м.Дніпропетровську, з нагоди 75-ої річниці начала Великої Вітчизняної Війни.
При цьому, слід зазначити, що позивач був завчасно повідомлений про проведення вказаних мирних заходів - 13.06.2016р., що дає можливість органу місцевого самоврядування та правоохоронним органам виконати законодавчо покладений на них обов'язок згідно ст.38 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» забезпечити дотримання громадського порядку під час проведення вказаних мирних зібрань громадян 22 червня 2016р. з 08.00 до 13.00 години.
Посилання позивача на те, що Дніпропетровська громадська організація «Союз коммунистов (большевиков) г.Днепропетровска» не легалізована в порядку, встановленому чинним законодавством, суд не приймає до уваги, оскільки обмеження права на мирні зібрання, крім осіб, які сповіщали про такі мирні заходи, також іншим суб'єктам, які реалізують право на мирні зібрання без наявності жодних правових підстав для їх обмеження щодо невизначеного кола осіб, порушує право людини та громадянина на свободу мирних зібрань, передбачених ст.11 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод з прав людини, ст.39 Конституції України.
Так, ст.39 Конституції України передбачено, що громадяни мають право збиратися мирно, без зброї і проводити збори, мітинги, походи і демонстрації, про проведення яких завчасно сповіщаються органи виконавчої влади чи органи місцевого самоврядування,.
Із системного аналізу вимог ст.39 Конституції України та ст.ст.182-183 КАС України не вбачається що дія вказаних статей розповсюджується лише на легалізовані/зареєстровані громадські організації.
Щодо посилань позивача на Закон України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки», яким накладено заборону на виготовлення, поширення, а також публічне використання символіки комуністичного тоталітарного режиму, суд наголошує, що доказів можливого використання зазначеної символіки під час проведення вказаного мітингу позивачем не надано та відповідачем у повідомленні не зазначалось.
При цьому судове рішення не може ґрунтуватись на припущеннях, а в разі вчинення відповідачем дій які суперечать Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки», позивач як орган влади не позбавлений можливості на звернення до компетентних органів для притягнення осіб винних у порушенні цього Закону до відповідальності згідно із ст.6 вказаного Закону.
Крім того суд звертає увагу на ст.436-1 Кримінального Кодексу України, якою передбачена кримінальна відповідальність за виготовлення, поширення комуністичної, нацистської символіки та пропаганду комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів.
Щодо посилань позивача на можливе ускладнення дорожнього руху у зв'язку з проведенням мирного зібрання, то суд зазначає що вказане не може бути підставою для його заборони у разі реальної можливості вирішення цього питання.
Вказана правова позиція узгоджується з Довідкою Вищого адміністративного суду України «Щодо вивчення та узагальнення практики застосування адміністративними судами законодавства під час розгляду та вирішення впродовж 2010 - 2011 років справ стосовно реалізації права на мирні зібрання (збори, мітинги, походи, демонстрації тощо)» від 01.04.2012р.
Проте одним із провідних принципів здійснення правосуддя є принцип верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Будь-які обмеження права можуть застосовуватися лише в межах та на підставі закону.
Право громадян збиратися мирно, без зброї і проводити збори, мітинги, походи і демонстрації тощо гарантується статтею 39 Конституції України, статтею 11 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, іншими актами національного та міжнародного законодавства.
Право на свободу мирних зібрань захищене державою, яка зобов'язана забезпечити його ефективну практичну реалізацію. Обмеження щодо реалізації цього права може встановлюватися тільки судом відповідно до закону і лише в інтересах національної безпеки та громадського порядку - з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення або захисту прав і свобод інших людей.
Мирні зібрання розглядаються як одна із форм безпосередньої демократії та мають на меті вираження свого ставлення до суспільних проблем та явищ тощо. Усі учасники мирних зібрань мають рівні права щодо реалізації свого права, тому не є достатнім для встановлення обмежень щодо реалізації права на мирні зібрання одночасне проведення масових заходів учасниками, які мають протилежні інтереси. Держава повинна вжити всіх можливих заходів до забезпечення здійснення свого права усіма учасниками громадських акцій.
За приписами ст.ст.8, 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави; суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, відповідно до Конституції та законів України.
Таким чином, позивачем не надано до суду обґрунтованих пояснень та доказів необхідності заборони мирних зібрань з огляду на необхідність такої у демократичному суспільстві, зокрема, що така заборона відповідає нагальній соціальній потребі і, зокрема є пропорційна поставленій легітимній меті.
Приймаючи до уваги викладене, враховуючи недоведеність позивачем реальної загрози національній безпеці та громадському порядку, небезпеки заворушень чи злочинів, загрози здоров'ю населення або правам і свободам інших людей під час проведення мирного заходу Дніпропетровською громадською організацією «Союз коммунистов (большевиков) г.Днепропетровска» 22 червня 2016р. з 8.00 до 13.00 біля пам'ятнику Генералу Пушкіну Є.Г. (Танк Т-34-85) в м.Дніпропетровську, з нагоди 75-ої річниці начала Великої Вітчизняної Війни, суд приходить до висновку, що відсутні правові підстави для обмеження права громадян на вищевказані мирні зібрання, що є підставою для відмови в задоволенні адміністративного позову.
Керуючись ст.ст.158-163, 182 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні адміністративного позову Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради до ОСОБА_4 про обмеження прав на мирні зібрання - відмовити.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 КАС України, звернути постанову до негайного виконання.
Постанова суду набирає законної сили та може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст.186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя Н.В. Турлакова