Справа № 308/12685/14-а
Суддя: Гаврилко С.Є.
Дата ухвалення: 2016-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

16 травня 2016 рокум. Ужгород№ 308/12685/14-а

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гаврилка С.Є.

з участю секретаря судового засідання Кубічек Н.І.

за участі сторін:

позивача: ОСОБА_1;

представника позивача - ОСОБА_2;

представника відповідача - не з'явився;

представника третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головного управління національної полії в Закарпатській області та УМВС України в Закарпатській області - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Закарпатського окружного адміністративного суду адміністративну справу за зміненою позовною заявою ОСОБА_1 до Ужгородського міського відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області в особі заступника начальника ОСОБА_3, інспекторів патрульної служби роти патрульної служби Ужгородського міського відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головного управління національної полії в Закарпатській області та УМВС України в Закарпатській області про визнання дій із затримання журналіста ОСОБА_1 протиправними, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до статті 160 частини 3 КАС України 16 травня 2016 року було проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Постанову у повному обсязі складено 23 травня 2016 року.

До Закарпатського окружного адміністративного суду із позовною заявою звернувся ОСОБА_1 до Ужгородського міського відділу управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, якою просив суд: визнати дії інспекторів патрульної служби Ужгородського МВ УМВС України в Закарпатській області ОСОБА_7, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 із затримання журналіста ОСОБА_1 неправомірними; скасувати постанову за справою про адміністративне правопорушення від 05 жовтня 2013 як незаконну; прийняти рішення про розподіл судових витрат у адміністративній справі.

Заявою від 16 січня 2014 року про зміну предмету позову в порядку статті 51 КАС України (Т. 1 а.с.а.с. 48, 49) позивач просив також Закарпатський окружний адміністративний суд визнати протокол про адміністративне правопорушення ЗА № 010408, що складений старшим дільничним інспектором Ужгородського МВ УМВС України в Закарпатській області ОСОБА_8 від 05 жовтня 2013 року як такий, що складений з порушеннями закону, недійсним.

17 січня 2014 року, відповідно до ухвали Закарпатського окружного адміністративного суду, яка постановлена із посиланням на статтю 157 частину 1 пункт 1 КАС України, провадження було закрито (Т. 1 а.с.а.с. 78-82).

Відповідно до ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду від 05 червня 2014 року, апеляційна скарга ОСОБА_1 була задоволена. Ухвала Закарпатського окружного адміністративного суду від 17 січня 2014 року скасована, а справа направлена для продовження розгляду до суду першої інстанції (Т. 1 а.с.а.с. 110-112).

Відповідно до ухвали Закарпатського окружного адміністративного суду від 05 вересня 2014 року, дана адміністративна справа із посиланням на статтю 22 КАС України була передана за підсудністю до Ужгородського міськрайонного суду (Т. 1 а.с.а.с. 154-158).

Ухвалами Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області вирішувалися питання щодо самовідводів суддів (Т. 1 а.с.а.с. 170-188).

Заявою від 11 листопада 2014 року про зміну предмету позову в порядку статті 137 КАС України (Т. 1 а.с.а.с. 190, 191) представник позивача змінив предмет позову та виклав позовні вимоги у наступній редакції. Зокрема, представник позивача просив суд визнати дії Ужгородського міського відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області в особі заступника начальника ОСОБА_3, інспекторів патрульної служби роти патрульної служби Ужгородського міського відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 із затримання журналіста ОСОБА_1 протиправними.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24 грудня 2014 року, дана справа була передана за підвідомчістю до Закарпатського окружного адміністративного суду (Т. 1 а.с.а.с. 204-210).

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 23 січня 2015 року - задоволено заяву про самовідвід судді Микуляка П.П. (Т. 1 а.с.а.с. 214-222).

Відповідно до довідки про автоматичний розподіл справ між суддями (повторний розподіл), адміністративну справу № 308/12685/14-а призначено судді Гаврилко С.Є. (Т. 2 а.с. 2).

Розгляд даної справи неодноразово відкладався у зв'язку з існуванням на те об'єктивних причин, про що в матеріалах справи наявні відповідні докази.

У судовому засіданні, що проходило 11 квітня 2016 року представником позивача надано суду заяву про виправлення описки. Представник позивача зазначав, що в прохальній частині позовної заяви помилково двічі вказано прізвище ОСОБА_3. Просив суд вважати остаточними наступні позовні вимоги: „визнати дії Ужгородського міського відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області в особі заступника начальника ОСОБА_3, інспекторів патрульної служби роти патрульної служби Ужгородського міського відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 із затримання журналіста ОСОБА_1 протиправними" (Т. 2 а.с.а.с 184, 185).

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2016 року, яка занесена до журналу судового засідання, в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача залучено Головне управління Національної поліції в закарпатській області та Управління МВС України в закарпатській області (Т. 2 а.с.а.с. 189-191).

Мотивуючи свої позовні вимоги позивач та його представник, зокрема, зазначили таке. „05 жовтня 2013 року близько 13-ої години на площі Народній в місті Ужгороді працівниками міліції Ужгородського міського відділу УМВС України в Закарпатській області був затриманий ОСОБА_1. Саме в цей час на площі Народній відбувалося силове "очищення" площі працівниками міліції для забезпечення роботи будівельної техніки при реконструкції, що оспорювалося активістами ряду громадських організацій, так як така реконструкція здійснювалася силами підрядних організацій без належних дозвільних документів та всупереч прямій забороні Закону України "Про охорону культурної спадщини". Зранку 05 жовтня 2013 року в очікуванні проведення виконавчих дій окрім будівельної техніки підрядних будівельних організацій, представників громадських організацій, правозахисників та активістів руху проти реконструкції площі Народної на партері перед будівлею Закарпатської обласної ради зібрались і журналісти - представники ряду місцевих та центральних телеканалів, друкованих та інших засобів масової інформації. Серед останніх, виконуючи свої журналістські повноваження із здійснення відеозапису подій щодо незаконної реконструкції площі Народної в місті Ужгороді, що набули резонансу в місті та в державі за останні декілька місяців, перебував і журналіст інтернет-видання "Закарпаття онлайн" ОСОБА_1, про що свідчить відзнятий ним відеоматеріал. При цьому працівники міліції і невстановлені особи в цивільному активно перешкоджали журналісту виконувати свій професійний обов'язок, виштовхували за межі газону, не оформленого належним чином як будівельний майданчик, застосовуючи фізичну силу. У відповідь ОСОБА_1 опору не чинив. Після від'їзду з площі патрульних автомобілів міліції з затриманими активістами, позивач перебував за межами газону, ближче ректорату УжНУ (колишнього економічного факультету). В цей час працівники міліції, які в подальшому подали рапорти на ім'я в.о. начальника Ужгородського МВ УМВС України в Закарпатській області (Відповідачі), оточили ОСОБА_1 і без будь-яких пояснень підстав затримання силоміць заштовхнули журналіста до міліцейського автомобіля. На зауваження свідків щодо безпідставності і протиправності затримання ОСОБА_1 Відповідачі не реагували. Позивач, не дивлячись на свою незгоду із діями працівників міліції, супротиву не чинив, вимкнув відеокамеру та мусив прослідувати з Відповідачами до міського відділку, що підтверджується відзнятим відеоматеріалом. Однак, як виявилося, в Ужгородському МВ УМВС України в Закарпатській області його почали опитувати як порушника з підстав начебто злісної непокори представникам міліції, про що в подальшому з порушенням прав Позивача склали протокол про адміністративне правопорушення за № 010468 (стаття 185 КУпАП), не бажаючи при цьому вислухати свідків, щодо яких Позивач надав контактну інформацію, та які могли підтвердити, що на момент затримання, ОСОБА_1 не здійснював ніяких дій, які могли б кваліфікуватися як злісна непокора. Того ж 05 жовтня 2013 року в.о. начальника Ужгородського МВ УМВС України в Закарпатській області ОСОБА_3 у справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 винесена постанова. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії (бездіяльності), передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків ( стаття 10 КУпАП). Однак, в діях Позивача, який здійснював професійну діяльність на площі Народній, не було жодної протиправності, загрози громадському порядку чи іншим суспільним інтересам юридичних чи фізичних осіб. Відповідно до статті 1 Закону України "Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів" журналіст - творчий працівник, який професійно збирає, одержує, створює і займається підготовкою інформації для засобів

масової інформації, виконує редакційно-посадові службові обов'язки в засобі масової інформації (в штаті або на позаштатних засадах) відповідно до професійних назв посад (роботи) журналіста, які зазначаються в державному класифікаторі професій України. Про професійну діяльність журналіста, якою займається Позивач, свідчить відомий опозиційний до нинішньої влади інтернет-сайт закарпатських новин "Закарпаття онлайн", що постійно оновлюється на http://zakarpattya.net.ua/. Саме через такий статус до представника цього інтернет-видання підвищена увага представників виконавчої влади в області. Події навколо реконструкції площі Народної в місті Ужгороді, що запланована обласною державною адміністрацією за непрозорою процедурою тендеру на виконання робіт з реконструкції та процедури вибору проекту реконструкції, через сумнівну архітектурну цінність проекту, викликали неабияке обурення з боку спеціалістів архітектурної справи, громади Ужгорода та молоді, яким не байдуже обличчя старого європейського міста. На захист площі Народної як об'єкта архітектурної спадщини центральної частини міста під назвою Малий Галагов стали фахівці, представники територіальної громади, серед яких активісти громадських об'єднань "Молода ініціатива Ужгорода", Фундації Реґіональних ініціатив, "Pro Urbe", почесні громадяни Ужгорода, митці, народні депутати та депутати Ужгородської міської ради, Закарпатської обласної ради. Висвітлення подій, що мають значне регіональне та місцеве значення є пріоритетом в роботі журналістів інтернет-сайту "Закарпаття онлайн". Позивач вважає, що висвітлення саме таких подій стало підставами замовного адмінпровадження та затримання його за нібито злісну непокору. Здійснюючи відеозйомку під час свого затримання, Позивач знаходився поза межами так званого будівельного майданчика, де працювала спецтехніка, що є очевидним з відеоматеріалу і, судячи з розміру цієї техніки, перешкоджати їй фізично не міг. В іншому разі правоохоронні органи надали б відповідний відеоматеріал. Відповідно до статті 17 Закону України "Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів" службова діяльність журналіста не може бути підставою для його арешту, затримання, а також вилучення зібраних, опрацьованих, підготовлених ним матеріалів та технічних засобів, якими він користується у своїй роботі. Відповідачі підстави затримання ОСОБА_1 пояснити не змогли, натомість затримали його і доставили до Ужгородського МВ УМВС України в Закарпатській області. Вимогу працівників міліції, які затримали ОСОБА_1 при виконанні професійної діяльності журналіста з невстановлених підстав, про слідування до Ужгородського МВ УМВС України в Закарпатській області - виконав без опору, що підтверджується тим же відеоматеріалом. Позивач вважає, що рапорти Відповідачів сфабриковано, так як викладені в них факти суперечать відеоматеріалам, що надані їх же управлінням. Позивача затримано поза межами ділянки, де здійснювалися роботи з реконструкції, і ніяких дій із перешкоджання роботі спецтехніки чи будь-яких інших заборонених конкретно Позивачу чи протизаконних дій ОСОБА_1 не здійснював. Отже, його затримання Відповідачами було повністю безпідставне. При доставці до Ужгородського міського відділу УМВС України в Закарпатській області Позивачу не пояснили, з яких підстав він затриманий. Більше того, його звинуватили у злісній непокорі законній вимозі працівників міліції та склали протокол про адміністративне правопорушення. При складенні протоколу в МВ УМВС Позивачу не надали можливість викласти свої зауваження до протоколу, свідки події для опиту не запрошувались, не дивлячись на вимогу Позивача, чим порушено право Позивача на повне і всебічне встановлення обставин справи та право на захист не забороненими законом способами, що передбачено статтею 55 Конституції України. Виходячи з усталеної практики Європейського суду з прав людини (Справи Гурепка проти України; Надточій проти України; Корнєв і Карпенко проти України) суд вважає, що так як за суттю адміністративні правопорушення мають ознаки, притаманні "кримінальному обвинуваченню", то у таких справах застосовуються ґарантії у значенні статті 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 1950 рік), надалі - Європейської Конвенції. Відповідно до статті 6 Європейської Конвенції кожний, хто обвинувачується у вчиненні адміністративного правопорушення, має право бути негайно і детально поінформованим про характер і причини притягнення до відповідальності і затримання, мати можливості, необхідні для свого захисту, залучати свідків правопорушення та вимагати, щоб їх допитали. Процесуальні дії Відповідачів із затримання і подальшого "фабрикування" справи про адміністративне правопорушення здійснено з порушенням прав Позивача на доведення будь-якими засобами своєї невинуватості і відсутності взагалі з його боку будь-якого правопорушення, відповідно дії працівників міліції із затримання ОСОБА_1, що здійснював відеозйомку матеріалів щодо реконструкції площі Народної, є неправомірними. Своїми діями Відповідачі порушили право Позивача на свободу пересування (зокрема, в межах міста), на зайняття професійною діяльністю, на свободу думки і слова, вільне вираження своїх поглядів і переконань, право вільно збирати, зберігати, використовувати інформацію, право на свободу світогляду з підстав дискримінаційного характеру за ознаками політичних переконань. Через затримання без підстав та пояснень із нехтуванням конституційних та професійних прав Позивача, ОСОБА_1 пережив стрес. Через те, що в надиктованих, писаних "під копірку" рапортах Відповідачів зазначені відомості, що не відповідають дійсності, постраждала репутація Позивача. Своїми діями працівники міліції принизили гідність журналіста, захист яких вимагає від ОСОБА_1 неабияких часу і засобів. Згідно з частиною 2 статті 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. Відповідно до частини 1 статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Згідно з рішенням Конституційного Суду України у справі про можливість призначення судом більш м'якого покарання за № 15-рп/2004 від 2 листопада 2004 року верховенство права - це панування права в суспільстві. Одним із проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає інші соціальні регулятори зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим рівнем суспільства. Всі ці елементи права об'єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України. Таке розуміння права не дає підстав ототожнення його з законом, який іноді може бути й несправедливим, у тому числі обмежувати свободу і рівність особи. Справедливість, на думку КС України, одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. У сфері реалізації права справедливість проявляється, зокрема, у рівності всіх перед законом, відповідності злочину і покарання, цілях законодавця і засобах, що обираються для їх досягнення. За загальним правилом немає відповідальності без вказівки на це в законі (зокрема стаття 7 Конвенції), але також не може бути призначена відповідальність у випадку відсутності у діях особи складу правопорушення. При цьому КС України вважає, що справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Однак, як свідчать відеоматеріали оперативної зйомки Ужгородського МВ УМВС України в Закарпатській області, в діях Відповідачів містився упереджений підхід щодо Позивача, зокрема, виходячи з його статусу опозиційного до місцевої влади журналіста, що свідчить також про переслідування журналіста за політичними мотивами. Особливий статус журналістів в Україні підтверджений, окрім Конституції України, також рядом законів. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується (частина 3 статті 8 Конституції України). Права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб ( стаття 55 Конституції України). Відповідно до статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави. Кожен, чиї права та свободи, визнані в Європейській Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження (стаття 13 Європейської Конвенції). Відповідно до статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Згідно зі статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства (надалі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ...".

Під час судового розгляду позивач та його представник позовну заяву з наведених у ній мотивів, повністю підтримали та просили суд позовну заяву задовольнити.

Заперечуючи проти позову відповідач надав суду письмові заперечення. Зокрема, вказує, що дії працівників міліції 05 жовтня 2013 року на площі Народній у місті Ужгороді були правомірними та узгоджувалися із приписами Закону України "Про міліцію". Відповідач зазначає, що позивачем були вчинені протиправні діяння, що кваліфіковані за статтею 185 КУпАП, тобто позивачем допущено злісну непокору законному розпорядженню або вимозі працівника міліції. Представник відповідача зазначив, що відповідно до статті 259 КУпАП передбачено, що з метою складання протоколу про адміністративне правопорушення у разі неможливості скласти його на місці вчинення правопорушення, якщо складання протоколу є обов'язковим, порушника може бути доставлено в міліцію. Представник відповідача зазначив, що працівниками міліції був складений відповідний протокол і у відповідності до статті 257 КУпАП разом із матеріалами справи був надісланий до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області для прийняття відповідного рішення. У поданих суду доповненнях до заперечень представник відповідача та третіх осіб зазначив, що відповідно до наданого Ужгородським МВ УМВС України в Закарпатській області журналу обліку доставлених, відвідувачі та запрошених до Ужгородського МВ УМВС України в Закарпатській області, громадянин ОСОБА_1 був доставлений в 12.45 годин та в графі "мета доставлення зазначено: "Запрошення для складання протоколу"".

Відповідно до статті 128 частини 4 КАС України, у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає необхідним адміністративний позов задовольнити в повному обсязі, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач станом час виникнення спірних правовідносин, на час звернення до Закарпатського окружного адміністративного суду та на час судового розгляду є головним редактором Інтернет-видання "Закарпаття он лайн".

05 жовтня 2013 року старшим ДІМ Ужгородського МВ УМВС України в Закарпатській області старшим лейтенантом міліції ОСОБА_8 був складений протокол про адміністративне правопорушення за статтею 185 КУпАП за № 010468 (Т. 1 а.с.а.с. 54, 58). Відповідно до цього протоколу, ОСОБА_1 05 жовтня 2013 року приблизно 12.35 год. перебуваючи на площі народній, 4, здійснив злісну непокору законним вимогам працівників міліції під час забезпечення громадського порядку при виконанні ухвали Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03 жовтня 2013 року.

Відповідно до постанови за справою про адміністративне правопорушення від 05 жовтня 2013 року, справу направлено на розгляд Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області (Т. 1 а.с.а.с. 55, 57).

Відповідно до постанови Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16 жовтня 2013 року, протокол про адміністративне правопорушення від 05 жовтня 2013 року відносно ОСОБА_1 повернуто до Ужгородського МВ УМВС України в Закарпатській області для належного оформлення (Т. 1 а.с. 50).

Відповідно до постанови Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 жовтня 2013 року, ОСОБА_1 був визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого статтею 185 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 138 грн. (Т. 1 а.с.а.с. 59, 60).

Відповідно до постанови апеляційного суду Закарпатської області від 05 лютого 2014 року постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 жовтня 2013 року про накладення на ОСОБА_1 за статтею 185 КУпАП стягнення у виді 138 грн. штрафу - скасовано, а протокол про адміністративне правопорушення повернуто органу, який його надіслав для належного оформлення (Т. 1 а.с. 145).

Допитані під час судового розгляду даної справи свідки ОСОБА_12, ОСОБА_13 та ОСОБА_14 пояснили суду, що вони були безпосередніми учасниками події, що мала місце 05 жовтня 2013 року на площі Народній у місті Ужгороді щодо її реконструкції. Свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_14 були затримані працівниками міліції. Вказані свідки вказали суду, що позивач також був на цій площі і фіксував всі події, що відбувалися на площі Народній з приводу її реконструкції як журналіст. Роботі будівельних механізмів не перешкоджав, був затриманий працівниками міліції. Свідки зазначили, що не бачили щоби позивач вчиняв злісну непокору законним вимогам працівникам міліції. Свідок ОСОБА_12 також пояснила суду, що дії працівників міліції щодо позивача не можна назвати такими, що спрямовані на "запрошення" позивача для складання протоколу, оскільки носили явно протиправний характер та поведінка позивача свідчила про незгоду останнього з таким "запрошенням".

Під час судового розгляду було встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення за статтею 185 КУпАП за № 010468, відповідно до якого ОСОБА_1 05 жовтня 2013 року приблизно 12.35 год. перебуваючи на площі народній, 4, здійснив злісну непокору законним вимогам працівників міліції під час забезпечення громадського порядку при виконанні ухвали Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03 жовтня 2013 року та який повернутий апеляційним судом Закарпатської області для належного оформлення - не був у подальшому реалізований, оскільки до суду для прийняття відповідного рішення уже не надсилався.

Під час судового розгляду даної справи Закарпатським окружним адміністративним судом встановлено, що позивач 05 жовтня 2013 року знаходився на площі Народній у місті Ужгороді, де Будинкоуправління Закарпатської обласної державної адміністрації (м. Ужгород, вул.. Народна, 4) виконувала земляні роботи, роботи по благоустрою, реконструкції партеру площі Народної у місті Ужгороді.

З аналізу досліджених судом доказів (у тому числі й досліджених відеозаписів, відповідно до статті 146 КАС України), суд резюмує, що позивачем здійснювалася діяльність з приводу фіксації подій, що відбувалися на площі Народній в місті Ужгороді 05 жовтня 2013 року, де Будинкоуправління Закарпатської обласної державної адміністрації (м. Ужгород, вул.. Народна, 4) разом з підрядними організаціями виконувала земляні роботи, роботи по благоустрою, реконструкції партеру площі Народної у місті Ужгороді. Вказана фіксація подій позивачем здійснювалася з метою їх висвітлення в ЗМІ, у тому числі й в Інтернет-виданні "Закарпаття онлай", у якому позивач займає посаду головного редактора. Із наданих суду доказів, суд не може зробити висновок, що позивачем були вчинені дії, які порушували б громадський порядок чи позивачем була вчинена злісна непокора законними вимогам працівників міліції (відповідних судових рішень суду не надано).

Доказів зворотного відповідачем суду не надано також таких доказів судом не здобуто з інших джерел.

Крім того, суд вважає за необхідне зауважити, що здійснюючи відео фіксацію подій, позивач неодноразово повідомляв присутніх про те, що є журналістом, виконує свою роботу як журналіст.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів" службова діяльність журналіста не може бути підставою для його арешту, затримання, а також вилучення зібраних, опрацьованих, підготовлених ним матеріалів та технічних засобів, якими він користується у своїй роботі.

На підставі наведеного суд резюмує, що відповідачем щодо журналіста ОСОБА_1 були вчинені дії, які за своїм характером суд розцінює як протиправні, що підтверджується, зокрема, й протоколом від 05 жовтня 2013 року за № 010468, постановами судів, що приймалися відповідно до цього протоколу, повідомленням від 15 жовтня 2014 року за № 35/35487 (Т. 2 а.с. 41), копією журналу обліку доставлених, відвідувачів та запрошених Ужгородського МВ УМВС України у Закарпатській області (Т. 2 а.с.а.с. 42-44), а також показаннями свідків та дослідженими відеозаписами.

Визначаючи суб'єкта, який по відношенню до позивача допустив протиправну поведінку, суд виходив з наступного. Під час судового розгляду було встановлено, що ОСОБА_3, інспектори патрульної служби роти патрульної служби Ужгородського міського відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, на час виникнення спірних відносин займали посади, що зазначені позивачем у позовній заяві в Ужгородському міському відділі Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області, який на час розгляду даної справи не припинено (Т. 2 а.с.а.с. 186, 187). Вчиняючи оспорювані позивачем дії (у тому числі складання відповідних рапортів, протоколів, постанов) зазначені фізичні особи діяли не від свого власного імені, а як представники виконавчої влади, зокрема як представники Ужгородського міського відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області.

Відповідно до статті 71 частини 2 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем не надано суду доказів, які б свідчили про правомірність оскаржуваних позивачем дій.

Керуючись статтями 160-163 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати дії Ужгородського міського відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області 05 жовтня 2013 року щодо журналіста ОСОБА_1 протиправними.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня її проголошення, а у разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Апеляційна скарга подається через Закарпатський окружний адміністративний суд з одночасним надсиланням її копії до суду апеляційної інстанції. У випадках, встановлених статтею 167 частиною 4 цього Кодексу десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

СуддяС.Є. Гаврилко