Справа № 826/814/16
Суддя: Калашнікова О.В.
Дата ухвалення: 2016-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"16" червня 2016 р. м. Київ К/800/9808/16

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі суддів:

Калашнікової О.В.,

Васильченко Н.В,

Леонтович К.Г.

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду справу за касаційною скаргою Міністерства юстиції України на постанову Київського апеляційного адміністративного суду України від 7 квітня 2016 у справі за позовом арбітражного керуючого ОСОБА_4 до Міністерства юстиції України про скасування наказу, -

ВСТАНОВИЛА:

Арбітражний керуючий ОСОБА_4 звернулося в суд з позовом до Міністерства юстиції України, в якому просив визнати нечинним та скасувати наказ № 375/7 від 28.12.2015 «Про затвердження Плану перевірок діяльності арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) на І квартал 2016 року».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що при прийнятті наказу від 28.12.2015 № 375/7 «Про затвердження Плану перевірок діяльності арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) на І квартал 2016 року» відповідачем не було дотримано вимоги п. 2.5 Порядку контролю за діяльністю арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27.06.2013 № 1284/5, а саме такий наказ про затвердження плану перевірок мав бути затверджений до 25-го числа останнього місяця кварталу, що передує плановому кварталу (тобто, до 25.12.2015).

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 лютого 2016 року в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду України від 7 квітня 2016 скасовано постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 лютого 2016 року, позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано Наказ Міністерства юстиції України «Про затвердження Плану перевірок діяльності арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) на І квартал 2016 року» від 28 грудня 2015 року №375/7 в частині, що стосується Арбітражного керуючого ОСОБА_4.

Не погоджуючись з ухваленим по справі рішенням, Міністерство юстиції України звернулося до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, матеріали касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами першої і апеляційної інстанцій встановлено, що 14.01.2016 арбітражний керуючий ОСОБА_4 отримав копії повідомлення Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 14.01.2016 № 24/10-37 про проведення планової невиїзної перевірки та посвідчення від 14.01.2016 № 5/10-41, виданого працівникам відділу з питань банкрутства цього Головного управління, для проведення такої перевірки. Згідно цих документів у строк з 29.01.2016 по 09.02.2016 до проведення призначено планову невиїзну перевірку діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_4 (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого № 129 від 30.01.2013).

Підставою для здійснення зазначеної перевірки визначений наказ Міністерства юстиції України від 28.12.2015 № 375/7 «Про затвердження Плану перевірок діяльності арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) на І квартал 2016 року».

Позивач не погоджується з правомірністю наказу Міністерства юстиції України від 28.12.2015 № 375/7 з тих підстав, що останній прийнятий з порушенням вимог п. 2.5 Порядку контролю за діяльністю арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27.06.2013 № 1284/5.

Вважаючи з цих підстав спірний наказ нечинним та таким, що відповідно підлягає скасуванню, позивач звернувся в суд з даним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що на момент прийняття оскаржуваного Наказу діяла інша редакція Порядку контролю за діяльністю арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), яка не передбачала вимог щодо строків затвердження Наказу.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позовні вимоги, суд апеляційної інстанції виходив з того, що відповідачем дійсно було порушено строк, передбачений п. 2.5 Порядку контролю за діяльністю арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27.06.2013 № 1284/5.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України не погоджується з висновками суду апеляційної інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до положень п. 1 Положення про Міністерство юстиції України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.07.2014 № 228, Міністерство юстиції України (Мін'юст) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України, та одночасно державним органом з питань банкрутства.

Пунктами 3, 10 Положення про Міністерство юстиції України зазначено, що Мін'юст здійснює державну політику з питань банкрутства у межах повноважень, передбачених законом, на основі і на виконання Конституції та законів України, актів Президента України, постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, актів Кабінету Міністрів України видає накази, здійснює організацію і контроль за їх виконанням.

Водночас, в силу пп. 50 п. 4 цього Положення Мін'юст відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, здійснює контроль за діяльністю арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів); бере участь у справі про банкрутство і користується процесуальними правами та несе процесуальні обов'язки учасника у справі про банкрутство.

Правовідносини щодо контролю за діяльністю арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) врегульований нормами ст. 106 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» від 14.05.1992 № 2343-XII (в редакцій чинній на момент виникнення спірних правовідносин, надалі - Закон № 2343-XII).

Так, відповідно до ч. 1 ст. 106 цього Закону планові перевірки здійснюються за певний період не частіше одного разу на два роки за місцезнаходженням державного органу з питань банкрутства або суб'єкта, щодо якого арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор) здійснює свої повноваження, або у приміщенні, де знаходиться контора (офіс) арбітражного керуючого, з обов'язковим повідомленням арбітражного керуючого про час і місце проведення перевірки. Арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор) зобов'язаний надавати особам, уповноваженим проводити перевірку, відомості, документи для огляду та їх копії для залучення до матеріалів перевірки. Повторна перевірка з питань, що вже були предметом перевірки, не допускається. Попередні періоди, що раніше перевірялися, не можуть бути предметом наступних перевірок, крім перевірок за зверненнями фізичної чи юридичної особи.

У перевірках беруть участь представники державного органу з питань банкрутства та його територіальних органів з можливістю залучення найбільш досвідчених і висококваліфікованих арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) у порядку, встановленому державним органом з питань банкрутства (ч. 3 ст. 106 Закону № 2343-XII).

У разі виявлення під час перевірки порушень норм законодавства в роботі арбітражного керуючого, державний орган з питань банкрутства може зупинити діяльність арбітражного керуючого та передати матеріали на розгляд дисциплінарній комісії для накладення на порушника дисциплінарних стягнень (ч. 4 ст. 106 Закону № 2343-XII).

Безпосередньо порядок контролю за діяльністю арбітражних керуючих затверджений наказом Міністерства юстиції України № 1284/5 від 27.06.2013 «Про затвердження Порядку контролю за діяльністю арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів)», що зареєстрований в цьому ж Міністерстві 03.07.2013 за № 1113/23645 (надалі - Порядок).

Згідно з п. 1.3 Порядку (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) контроль за діяльністю арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) (далі - арбітражний керуючий) здійснюють Мін'юст як державний орган з питань банкрутства та за його дорученням головні територіальні управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі як територіальні органи з питань банкрутства. Мін'юст та його територіальні органи з питань банкрутства є органами контролю.

За положеннями п. 1.4 цього Порядку, даний Порядок встановлює: процедуру організації та проведення перевірок діяльності арбітражних керуючих; повноваження осіб, які здійснюють перевірки; права й обов'язки арбітражних керуючих; порядок оформлення результатів перевірки; порядок підготовки за результатами перевірки подання на Дисциплінарну комісію арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) про застосування до арбітражного керуючого дисциплінарного стягнення.

У відповідності до положень п. 2.1, 2.2 і 2.3 Порядку, контроль за діяльністю арбітражних керуючих здійснюється шляхом проведення планових і позапланових перевірок на предмет дотримання ним вимог Конституції України, Господарського процесуального кодексу України, Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», іншого законодавства з питань банкрутства та законодавства про оплату праці.

Здійснення контролю за діяльністю арбітражних керуючих складається з таких етапів: проведення перевірки, складання довідки про результати перевірки діяльності арбітражного керуючого (далі - Довідка); надання арбітражним керуючим комісії заперечень щодо Довідки та (або) усунення зазначених у Довідці порушень; складення акта перевірки з урахуванням Довідки, заперечень та усунутих арбітражним керуючим порушень.

Пунктом 2.5 зазначеного Порядку (в редакціях наказів Міністерства юстиції України від 01.09.2014 № 1446/5 та від 27.04.2015 № 605/5) передбачено, що планова перевірка діяльності арбітражного керуючого здійснюється не частіше одного разу на два роки за період з дати призначення господарським судом арбітражного керуючого розпорядником майна, керуючим санацією або ліквідатором у справі про банкрутство, а у разі проведення попередньої планової перевірки - з дати початку її проведення.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, з наведених положень п. 2.5 Порядку в редакції чинній на день прийняття спірного рішення суб'єкта владних повноважень не вбачається встановлення відповідачем жодних вимог до строків затвердження квартальних планів перевірок арбітражних керуючих.

Судоми попередніх інстанцій встановлено, що 28.12.2015 відповідачем у відповідності до вищезазначеного Порядку був затверджений план перевірок діяльності арбітражних керуючих на І-ий квартал 2016 року, шляхом прийняття наказу від 28.12.2015 № 357/7. З тексту цього Наказу від 28.12.2015 вбачається, що Міністерством визначені органи контролю, які здійснюватимуть планові перевірки, - головні територіальні управління юстиції в областях та у місті Києві, та коло осіб, щодо яких мають проводитися такі перевірки, - перелік конкретних арбітражних керуючих, в тому числі ОСОБА_4

Натомість, як вірно вказано судом першої інстанції, зі змісту позовних вимог вбачається, що позивачем оскаржується правомірність наказу Міністерства від 28.12.2015 з підстави допущення відповідачем формального порушення п. 2.5 Порядку в редакції, що на момент прийняття оскаржуваного наказу від 28.12.2015 № 375/7 вже не діяла.

З огляду на вищевикладене колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновком суд першої інстанції, що наказ Міністерства юстиції України від 28.12.2015 № 375/7 «Про затвердження Плану перевірок діяльності арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) на І квартал 2016 року» був прийнятий відповідачем в межах наданих повноважень та у спосіб, що передбачений чинним законодавством України.

За правилами ст.226 КАС України, суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції та залишає в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону і скасоване або змінене помилково.

Відповідно до вищезазначеного та враховуючи те, що судом першої інстанції винесено законне та обгрунтоване рішення, помилково скасоване судом апеляційної інстанції, колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 226, 231 КАС України, колегія суддів -

ухвалила:

Касаційну скаргу Міністерства юстиції України - задовольнити.

Постанову Київського апеляційного адміністративного суду України від 7 квітня 2016 - скасувати.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 лютого 2016 року - залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів з моменту направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута Верховним судом України з підстав, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України.

Судді :