Справа № 809/4447/15
Суддя: Онишкевич Тарас Володимирович
Дата ухвалення: 2016-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2016 року Справа № 876/3867/16

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Дяковича В.П., Іщук Л.П.,

з участю секретаря судових засідань Гелецького П.В.,

представника відповідача Пазинюк А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу державної податкової інспекції у м. Івано-Франківську Головного управління ДФС в Івано-Франківській області на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12 січня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до державної податкової інспекції у м. Івано-Франківську Головного управління ДФС в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ :

22 грудня 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з адміністративним позовом, у якому просила визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення державної податкової інспекції у м. Івано-Франківську Головного управління ДФС в Івано-Франківській області (далі - ДПІ у м. Івано-Франківську) від 09.09.2015 року № 50076-17, яким позивачу визначено податкове зобов'язання за платежем транспортний податок з фізичних осіб у сумі 25000,00 грн.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12 січня 2016 року у справі № 809/4447/15 вказаний позов було задоволено.

Зазначену постанову в апеляційному порядку оскаржено відповідачем ДПІ у м. Івано-Франківську, яка просить постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12 січня 2016 року скасувати та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позовних вимоги. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що судом при вирішенні справи порушено норми статті 159 КАС України, оскільки останній не надав належної оцінки фактам, які були виявленні під час перевірок, натомість взяв до уваги доводи позивача та безпідставно задовольнив його вимоги.

Представник відповідача у ході апеляційного розгляду підтримала подану апеляційну скаргу, просила скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3

Позивач на виклик апеляційного суду не прибув, що не перешкоджає розгляду справи відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апелянта у їх сукупності, апеляційний суд приходить до переконання, що скарга не підлягає задоволенню, виходячи з таких міркувань.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив із того, що при прийнятті оскаржуваного рішення відповідачем не було враховано усіх обставин, які мали значення для прийняття такого рішення. Зокрема, отримавши інформацію щодо транспортного засобу, який зареєстрований вперше на території України з 20.12.2012 року (за позивачем з 17.10.2014 року) та виготовлений в 2001 році, відповідач не встановив та не перевірив факту використання такого транспортного засобу з 2001 року до 20.12.2012 року на території іншої держави, що виключає підстави для визначення податкового зобов'язання по транспортному податку з фізичних осіб в розмірі 25000 грн. відносно ОСОБА_3, хоча в силу вимог статті 14 ПК України встановлення факту експлуатації (використання) автомобіля, в тому числі, й на території іноземної держави, є визначальним при визначенні підстав для нарахування транспортного податку з фізичних осіб.

Даючи правову оцінку оскаржуваному судовому рішенню та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, апеляційний суд виходить із таких міркувань.

Як безспірно встановлено судом першої інстанції, позивач є власником транспортного засобу MERCEDES-BENZ 320, 2001 року випуску, об'єм двигуна 3200 см3, реєстраційний номер НОМЕР_1, дата першої реєстрації на території України 20.12.2012 року, дата реєстрації за ОСОБА_3 17.10.2014 року.

09 вересня 2015 року відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення за № 50076-17, яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання з транспортного податку з фізичних осіб в сумі 25000 грн.

При прийнятті спірного рішення контролюючий орган виходив із того, що строк використання легкового автомобіля позивача становить до 5 років і він має об'єм циліндрів двигуна понад 3000 см3.

01.01.2015 року набрав чинності Закон № 71-VIII від 28.12.2014 року «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», яким шляхом викладення в новій редакції ст. 267 Податкового кодексу України було введено новий податок - транспортний податок.

Відповідно до пп. 26.1.1 п. 267.1 ст. 267 Податкового кодексу України платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 цього Кодексу є об'єктами оподаткування.

Об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мають об'єм циліндрів двигуна понад 3000 см'.

Якщо на транспортні засоби уповноваженими державними органами, в тому числі іноземними, видані реєстраційні документи, що дають право їх експлуатувати, вони вважаються використовуваними. Датою початку користування (вводу в експлуатацію) транспортних засобів, що були в користуванні та ввозяться на митну територію України, вважається дата їх першої реєстрації, визначена в реєстраційних документах, які видано уповноваженими державними органами та дають право експлуатувати ці транспортні засоби на постійній основі. У разі відсутності реєстраційних документів першої реєстрації транспортних засобів датою початку використання транспортного засобу вважається календарна дата його виготовлення (день, місяць, рік). У разі якщо календарну дату визначити неможливо, то такою датою слід вважати 1 січня року виготовлення, зазначеного в реєстраційних документах.

Відповідно до пп. 14.1.163 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України першою реєстрацією транспортного засобу є реєстрація транспортного засобу, яка здійснюється уповноваженими державними органами України щодо цього транспортного засобу в Україні вперше.

Новий транспортний засіб - транспортний засіб, що не має актів державної реєстрації уповноважених органів, у тому числі іноземних, які дають право на його експлуатацію (пп. 14.1.124 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України).

Транспортні засоби, що використовувалися, - транспортні засоби, на які уповноваженими державними органами, в тому числі іноземними, видані реєстраційні документи, що дають право експлуатувати такі транспортні засоби (пп. 14.1.251 п. 14.1 ст. 14 ПКУ).

Порядок державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів встановлено постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 року № 1388.

Якщо на транспортні засоби уповноваженими державними органами, в тому числі іноземними, видані реєстраційні документи, що дають право їх експлуатувати, вони вважаються використовуваними. Датою початку користування (вводу в експлуатацію) транспортних засобів, що були в користуванні та ввозяться на митну територію України, вважається дата їх першої реєстрації, визначена в реєстраційних документах, які видано уповноваженими державними органами та дають право експлуатувати ці транспортні засоби на постійній основі. У разі відсутності реєстраційних документів першої реєстрації транспортних засобів датою початку використання транспортного засобу вважається календарна дата його виготовлення (день, місяць, рік). У разі якщо календарну дату визначити неможливо, то такою датою слід вважати 1 січня року виготовлення, зазначеного в реєстраційних документах.

Виходячи з наведеного апеляційний суд вважає правильними висновок суду першої інстанції про те, що строк використання зазначеного транспортного засобу позивача перевищив встановлений законом п'ятирічний термін, а тому він не є об'єктом оподаткування транспортним податком.

На підставі наведеного суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку. Доводи апелянта висновків суду першої інстанції не спростовують, а відтак апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України апеляційний суд,

УХВАЛИВ :

апеляційну скаргу державної податкової інспекції у м. Івано-Франківську Головного управління ДФС в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12 січня 2016 року у справі № 809/4447/15 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Т.В.Онишкевич

Судді В.П.Дякович

Л.П.Іщук

Ухвала у повному обсязі складена 23 червня 2016 року.