Справа № 552/2538/16-а
Суддя: Кузіна Ж. В.
Дата ухвалення: 2016-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/2538/16-а
Провадження № 2-а/552/85/16
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.06.2016 року Київський районний суд м. Полтави у складі:

Головуючий суддя Кузіна Ж.В.

При секретарі Павленко Л.М.

За участю позивача ОСОБА_1, представника відповідача Каліновської О.Г.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до УПП в м. Полтаві, ІПП роти № 3 батальйону УПП в м. Полтаві про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення , -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення посилаючись на те, що постановою від 08 травня 2016 року його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 510 грн. З постанови вбачається, що 08 травня 2016 року о 16 год. 30 хв. в м. Полтава, вул. Жовтнева, 62 на дорозі зі смугою для маршрутних транспортних засобів, позначеній дорожнім знаком 5.11, позивач здійснив зупинку на цій смузі, чим порушив п.п.17.1 ПДР. З порушенням не згоден, здійснив зупинку для висадки пасажира відповідно до п.17.2 ПДР. Під час винесення постанови права позивача були порушені, оскільки йому не надано доказів вчинення адміністративного правопорушення та не надано можливості скористатися правовою допомогою.

У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив позов задовольнити, визнати протиправними дії інспектора , визнати незаконною постанову від 08 травня 2016 року, скасувати стягнення штрафу.

Представник відповідача позовні вимоги не визнала та пояснила, що позивач правомірно притягнутий до адміністративної відповідальності. Порушення зафіксовано на відеозапис, поясненнями двох свідків. Посилання позивача на п. 17.2 ПДР України є безпідставним, оскільки позивач здійснив не зупинку , а стоянку більше 5 хв. у зоні дії знаку 5.11. Просила відмовити у задоволенні позову.

Від інспектор ІПП роти № 3 батальйону УПП в м. Полтаві ДПП Шульга Д.І. надійшли письмові заперечення аналогічного змісту. Просив справу розглянути в його відсутність, у задоволенні позовних вимог відмовити.

Суд, заслухавши пояснення сторін, свідка, дослідивши докази по справі, оглянувши відеозапис, дійшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з настпуних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України частиною національного законодавства України є Конвенція про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікована Верховною Радою України (Закон України від 17.07.97 № 475/97-ВР) /далі Конвенція/.

Юрисдикція Європейського суду з прав людини є обов'язковою в усіх питаннях, що стосуються тлумачення та застосування Конвенції.

Пунктом 1 ст. 6 § 1 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати до суду позов.

Отже, ст. 6 Конвенції детально описує процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі при розгляді позову в національному суді, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

Стаття 13 Конвенції визначає, що кожна людина, права і свободи якої, викладені у цій Конвенції, порушуються, має ефективний засіб захисту у відповідному національному органі незалежно від того, що порушення було вчинене особами, які діяли в офіційній якості.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

У відповідності до ч.1 ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення (КУпАП).

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, вина (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадській порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У судовому засіданні встановлено , що згідно постанови серії ПС2 № 669169 від 08 травня 2016 року ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 122 КпАП України.

Відповідно до вказаної постанови, 08 травня 2016 року о 16 год. 30 хв. в м. Полтава, вул. Жовтнева, 62 на дорозі зі смугою для маршрутних транспортних засобів, позначеній дорожнім знаком 5.11, позивач здійснив зупинку на цій смузі, чим порушив п.п.17.1 ПДР та визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КпАП України, на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.

Згідно ст. 280 КпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статей 248 та 280 КпАП України завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин справи, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень.

Згідно ст. 251 КпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом прядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, …показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

У судовому засіданні оглянутий відеозапис, на якому зафіксовані події 08 травня 2016 року починаючи з 16 год. 30 хв. та позивач у судовому засіданні підтвердив як хронологію подій так і відображені на ньому обставини події.

Даним відеозаписом встановлено, що 08 травня 2016 року о 16 год. 30 хв. працівники ІПП підійшли до автомобіля НОМЕР_1, за кермом якого знаходився позивач та який на той час користувався мобільним телефоном. Автомобіль знаходився в зоні дії знаку 5.11

Відповідно до п. 17.1 ПДР України на дорозі із смугою для маршрутних транспортних засобів, позначеній дорожнім знаком 5.8 або 5.11 забороняються рух і зупинка інших транспортних засобів на цій смузі.

Пунктом 17.2 визначено, що водій, який повертає праворуч на дорозі із смугою для маршрутних транспортних засобів, що відокремлена переривчастою лінією дорожньої розмітки, може виконувати поворот з цієї смуги. У таких місцях дозволяється також заїжджати на неї під час виїзду на дорогу і для посадки чи висадки пасажирів біля правого краю проїзної частини.

Отже, перебування автомобіля позивача в зоні дії знаку 5.11 могло мати місце лише для посадки чи висадки пасажирів на час до 5 хвилин або більше, якщо це необхідно для посадки (висадки) пасажирів чи завантаження (розвантаження) вантажу, виконання вимог цих Правил (надання переваги в русі, виконання вимог регулювальника, сигналів світлофора тощо)відповідно до п.1.10 ПДР.

Дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами, а саме поясненнями свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5 встановлено, що автомобіль днз НОМЕР_1, починаючи з 16 год. 10 хв. по 17 год. 20 хв. знаходився поблизу магазину «Глобинський», що розташований в м. Полтава, вул.. Жовтнева, 62 на смузі для руху маршрутних транспортних засобів.

Крім того, сам позивач у своїх поясненнях зазначає час зупинки свого автомобіля за вищевказаною адресою для висадки пасажира о 17 год., що також свідчить про те, що автомобіль тривалий час знаходився за вищевказаною адресою та є фактично стоянкою, що не передбачено п. 17.2 ПДР.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 суду пояснив, що є інспектором ПП роти № 3 УПП в м. Полтаві, був присутній під час складення постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, підтвердив викладені в постанові та зафіксовані на відеозаписі обставини, що мали місце 08 травня 2016 року з 16 год. 30 хв. за участю позивача.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справа про протиправність рішень, дій, чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Допустимих та достовірних доказів, що свідчили б про неправомірне притягнення позивача до адміністративної відповідальності суду надано не було, представником відповідача надані докази на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст. 122 КУпАП.

Заперечення позивача про обмеження його прав на отримання правової допомоги є безпідставними, оскільки як вбачається із відеозапису, останній не заявляв клопотання щодо відсутності у нього коштів на отримання такої допомоги та як наслідок звернення до Центру вторинної правової допомоги, а також не скористався своїм правом щодо виклику в телефонному режимі для участі адвоката чи іншого фахівця у галузі права під час прийняття рішення по справі.

У судовому засіданні позивач підтвердив, що інспектором йому роз'яснені права передбачені ст. 268 КУпАП, а тому суб'єктивна думка позивача щодо існування порушення його прав під час винесення постанови про притягнення до адміністративної відповідальності у судовому засіданні недоведена, а тому не може бути прийнята до уваги.

За таких обставин підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Керуючись ст.ст. 2, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Київський районний суд Полтавської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст.160 Кодексу адміністративного судочинства України - протягом десяти днів з дня отримання постанови.

Головуючий Ж.В.Кузіна