Справа № 1570/1464/2012
Суддя: Романішин В.Л.
Дата ухвалення: 2016-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 червня 2016 р.м.ОдесаСправа № 1570/1464/2012

Категорія: 10.1 Головуючий в 1 інстанції: Андрухів В. В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого -судді Романішина В.Л.,

суддів Запорожана Д.В., Шляхтицького О.І.,

за участю секретаря Колеснікова-Горобець І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Одесі апеляційну скаргу Державної установи «Відділення гідроакустики інституту геофізики ім. С.І. Субботіна НАН України» на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 12 березня 2016 року за заявою Державної установи «Відділення гідроакустики інституту геофізики ім. С.І. Субботіна НАН України» про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Одеського окружного адміністративного суду від 29 липня 2014 року у справі за позовом Державної установи «Відділення гідроакустики Морського гідрофізичного інституту НАН України» до Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м.Одеси, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Пенсійного фонду України про визнання акту, розпорядження та рішення нечинними,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 29.07.2014р. відмовлено в задоволенні позову Державної установи «Відділення гідроакустики Морського гідрофізичного інституту НАН України» про визнання нечинним розпорядження від 30.09.2011р. №232 та рішення від 12.10.2011р. №20573/03 УПФУ в Приморському районі м.Одеси, визнання нечинним рішення ГУПФУ в Одеській області від 21.11.2011р. №6046/08, а також рішення Пенсійного фонду України від 09.02.2012р. №3009/09-10.

У вересні 2015 року Державна установа «Відділення гідроакустики інституту геофізики ім. С.І. Субботіна НАН України» звернулася до Одеського окружного адміністративного суду із заявою про перегляд постанови суду від 29.07.2014р. за нововиявленими обставинами, посилаючись на наявність істотних для справи обставин, що не були і не могли бути відомі заявнику на час розгляду справи.

Такою обставиною Відділення зазначило, що 17.10.2014р. ним отримано лист Департаменту персоніфікованого обліку, інформаційних систем та мереж Пенсійного фонду України від 14.10.2014р. за вих. №26730/05-10, яким підтверджено, що порядок заповнення таблиці 6 додатку 4, викладений у листі від 03.03.2011р. за №4149/05-10, можна використовувати і на сьогоднішній день.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 12.03.2016р. заяву Державної установи «Відділення гідроакустики інституту геофізики ім. С.І. Субботіна НАН України» залишено без задоволення.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, Державна установа «Відділення гідроакустики інституту геофізики ім. С.І. Субботіна НАН України» подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції, як таке, що прийняте з неповним з'ясуванням обставин справи і порушенням норм матеріального права, і постановити нову ухвалу, якою задовольнити подану ним заяву у повному обсязі.

В своїй скарзі апелянт зазначає, що судом першої інстанції безпідставно зазначено, що правову оцінку листу Департаменту персоніфікованого обліку, інформаційних систем та мереж Пенсійного фонду України від 14.10.2014р. за вих. №26730/05-10 надано Вищим адміністративним судом при розгляді справи №1570/1464/2012, оскільки, на підставі ч.1 ст.220 КАС України, суд касаційної інстанції не міг досліджувати докази, які не було надано позивачем до суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Апеляційний суд встановив, що за результатами проведення планової перевірки Державної установи «Відділення гідроакустики Морського гідрофізичного інституту НАН України» щодо правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та інших платежів, контроль за нарахуванням та сплатою яких покладено на Пенсійний фонд України за період з 01.11.2005р. по 31.07.2011р., а також достовірності відомостей, поданих до Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування за період з 01.01.2000р. по 31.07.2011р., УПФУ в Приморському районі м.Одеси складено акт №5/29 від 30.09.2011р., яким зафіксовано порушення Установою вимог Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування».

За наслідками перевірки УПФУ в Приморському районі м.Одеси винесено розпорядження про усунення порушень №232 від 30.09.2011р., а за результатами розгляду зауважень позивача на акт перевірки УПФУ прийняло рішення про результати розгляду зауважень до акту від 12.10.2011р. №20573/03, яким зауваження залишено без задоволення, а акт перевірки від 30.09.2011р. без змін.

Апеляційний суд встановив, що скаргу позивача ГУПФУ в Одеській області своїм рішенням від 21.11.2011р. №6046/08 залишило без задоволення, а розпорядження УПФУ в Приморському районі м.Одеси про усунення порушень №232 від 30.09.2011р. - без змін. Аналогічне за своїм змістом рішення прийняв і Пенсійний фонд України (рішення від 09.02.2012р. №3009/09-10).

За результатами оскарження Державною установою «Відділення гідроакустики Морського гідрофізичного інституту НАН України» розпорядження та рішень відповідачів в судовому порядку, постановою Одеського окружного адміністративного суду від 29.07.2014р. по справі №1570/1464/2012 відмовлено в задоволенні позову Державної установи «Відділення гідроакустики Морського гідрофізичного інституту НАН України» про їх скасування, яку залишено в силі, із зміною мотивувальної частини постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 16.09.2014р. та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 09.04.2015р.

При прийнятті зазначених судових рішень суди дійшли висновку про доведеність зафіксованих актом перевірки №5/29 від 30.09.2011р. порушень позивачем вимог Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування».

Підставою перегляду постанови суду від 29.07.2014р. за нововиявленими обставинами, Державна установа «Відділення гідроакустики інституту геофізики ім. С.І. Субботіна НАН України» зазначає, що листом Департаменту персоніфікованого обліку, інформаційних систем та мереж Пенсійного фонду України від 14.10.2014р. за вих. №26730/05-10, підтверджено правомірність застосування Установою порядку заповнення таблиці 6 додатку 4 звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, викладеного у листі Пенсійного Фонду України від 03.03.2011р. за №4149/05-10.

Апеляційний суд погоджується з висновком Одеського окружного адміністративного суду, що обставина, на яку посилається заявник, не є нововиявленою в розумінні п.1 ч.2 ст.245 КАС України. При цьому, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.245 КАС України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Стаття 245 КАС України встановлює вичерпний перелік підстав для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами з тим, щоб відповідно до принципу юридичної визначеності забезпечити стабільність судових рішень, але, водночас, надати можливість виправити судові рішення, неправосудність яких зазвичай обумовлена обставинами, незалежними від суду.

Нововиявленими є обставини (як фактичного, так і правового характеру), які: об'єктивно існували на момент вирішення адміністративної справи; не були відомі і не могли бути відомі на той час суду та хоча б одній особі, яка брала участь у справі; обставини мають бути істотними, тобто такими, що впливають на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Наявність цих умов для визнання обставини нововиявленою є обов'язковою.

Європейський Суд з прав людини в рішенні у справі «Правєдная проти Росії» від 18 листопада 2004 року зазначає, що одним із аспектів принципу верховенства права є принцип правової певності, який, окрім іншого, передбачає, що, якщо суд ухвалив остаточне рішення по суті спору, таке рішення не може бути піддане перегляду. Цей принцип встановлює, що жодна сторона не вправі ставити питання про перегляд остаточного судового рішення, яке набрало законної сили, лише задля нового судового розгляду і нового рішення по суті. Відхилення від цього принципу допустимі лише за наявності виняткових обставин.

Тобто, процедура скасування судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні, а також те, що цей доказ є вирішальним.

Не можуть бути визнані нововиявленими обставинами такі обставини, на які посилалася особа, яка брала участь у справі, у своїх поясненнях, апеляційній чи касаційній скарзі, або ті, які могли бути встановлені при виконанні судом вимог процесуального закону щодо всебічного і повного дослідження обставин справи.

Як правильно встановлено судом першої інстанції та не спростовано апелянтом, при перегляді в касаційному порядку постанови Одеського окружного адміністративного суду від 29.07.2014р. Державною установою «Відділення гідроакустики інституту геофізики ім. С.І. Субботіна НАН України» було надано до Вищого адміністративного суду лист Департаменту персоніфікованого обліку, інформаційних систем та мереж Пенсійного фонду України від 14.10.2014р. за вих. №26730/05-10. Тобто, при прийнятті остаточного рішення по справі №1570/1464/2012 обставина, яку позивач вважає нововиявленою, була відома як суду, так і Державній установі.

Більше того, судові рішення суду першої, апеляційної та касаційної інстанцій у справі №1570/1464/2012 обґрунтовані з посиланням на норми чинного законодавства, які порушено позивачем, та з посиланням на докази, які ці порушення підтверджують, тоді як лист Пенсійного фонду України від 03.03.2011р. №4149/05-10 є роз'ясненням та його зміст не може підміняти положення законодавства у сфері загальнообов'язкового державного пенсійного (соціального) страхування.

А відтак, апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції, що лист Департаменту персоніфікованого обліку, інформаційних систем та мереж Пенсійного фонду України від 14.10.2014р. за вих. №26730/05-10 не можна розглядати як істотну для справи обставину, яка могла б вплинути на судове рішення, але не була відома та не могла бути відома суду та особі, яка звертається з цією заявою, під час вирішення справи.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, підстав для скасування ухвали суду та задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Посилання на інші обставини, передбачені ч.2 ст.245 КАС України, в заяві про перегляд постанови Одеського окружного адміністративного суду від 29.07.2014р. за нововиявленими обставинами відсутні.

В силу ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 185, 195, 196, 198 ч.1 п.1, 200, 205 ч.1 п.1, 206, 245, 254 КАС України, суд -

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу Державної установи «Відділення гідроакустики інституту геофізики ім. С.І. Субботіна НАН України» залишити без задоволення, а ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 12 березня 2016 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Повний текст ухвали виготовлено 13.06.2016р.

Головуючий суддя Романішин В.Л.

Судді Запорожан Д.В.

Шляхтицький О.І.