Справа № 823/516/16
Суддя: О.А. Рідзель
Дата ухвалення: 2016-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2016 року справа № 823/516/16

16 год. 30 хв. м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Рідзеля О.А.,

при секретарі судового засідання - Сосюрі Ф.В.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1 - за довіреністю, представників відповідача Бойка Л.Д. - за довіреністю, Коваленко О.П. - за довіреністю, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області про визнання протиправною (неправомірною) бездіяльності, визнання незаконними та скасування актів, визнання дійсними акти та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

16.05.2016 до Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_4 (далі-позивач) з позовною заявою до управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області (далі-відповідач), у якій з врахуванням заяви про зміну позовних вимог, просить:

- визнати незаконними та скасувати акт форма НТ* від 25.04.2016 про нещасний випадок невиробничого характеру, складений щодо ОСОБА_4 та акт форми Н-5* від 25.04.2016 розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення), що стався 26.06.2007, складений у відношенні ОСОБА_4;

- визнати дійсними акти форми Н-5* від 27.06.2012 та форма Н-1* від 27.06.2012;

- визнати протиправними дії (бездіяльність) УМВС України в Черкаській області щодо неналежного розгляду звернення ОСОБА_4 від 28.03.2016 про передачу документів до органів УПФУ для призначення пенсії;

- зобов'язати УМВС України в Черкаській області розглянути звернення ОСОБА_4 від 28.03.2016 та передати матеріали до органів УПФУ для нарахування та призначення пенсії;

- визнати протиправними дії (бездіяльність) УМВС України в Черкаській області щодо неподання до Міністерства внутрішніх справ України заяви ОСОБА_4 з доданим пакетом документів та висновку щодо можливості виплати ОСОБА_4 одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням інвалідності;

- зобов'язати УМВС України в Черкаській області передати до Міністерства внутрішніх справ України заяву ОСОБА_4 з доданим пакетом документів та висновок щодо можливості виплати ОСОБА_4 одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням інвалідності;

- встановити судовий контроль за виконанням вказаних рішень.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач 26.06.2007 о 15 год. 00 хв. прибув до спортивного комплексу ВДАІ для проведення заняття по професійній підготовці та виконував вправу підтягування на перекладені. Після закінчення виконання вправи він зіскочив з перекладини та відчув різкий біль в голіностопному суставі лівої ноги., оскільки біль та набряк ноги позивача збільшувався, він звернувся за медичною допомогою до травматологічного відділення Третьої міської лікарні та встановлено діагноз «перелом зовнішньої кісточки лівого голіностопного суглобу». На лікуванні позивач перебував з 02.07.2007 по 22.08.2007. За результатами розслідування вказаного нещасного випадку, відповідачем складено акт розслідування нещасного випадку форми Н-5* від 27.06.2012 та акт форми Н-1* нещасного випадку (у тому числі поранення) від 27.06.2012 №7, відповідно до висновку якого комісія дійшла висновку, що обставини та причини, за яких стався нещасний випадок, підпадають під перелік, визначений у п. 3.9 роз. 3 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України від 27.12.2002 №1346, тому нещасний випадок стався в період проходження служби при виконанні службових обов'язків. В подальшому, за результатами повторного розслідування, відповідачем складено акт форми Н-5* та акт форми НТ* від 20.03.2015, згідно яких, нещасний випадок, який стався 05.05.2005 вважається таким, що стався в період проходження служби і не пов'язаний з виконанням службових обов'язків. Позивач не погоджуючись із даними висновками розслідування нещасного випадку звернувся із заявою щодо проведення повторного розслідування та 13.05.2015 відповідачем проведено повторне розслідування, яким акт форми Н-5 (№10) та акт форми НТ* (№11) від 25.04.2016, якими встановлено, що нещасний випадок, який стався 26.06.2007 вважається таким, що трапився в період проходження служби і не пов'язаний з виконанням службових обов'язків а попередній акт за формою Н-1* від 27.06.2012 скасовано. Позивач вважає, що вказані акти форми Н-5*, НТ* від 25.04.2016 підлягають скасуванню, у зв'язку з тим, що вказаний нещасний випадок стався з позивачем під час проходження служби та при виконанні ним службових обов'язків. Крім того, представником позивача наголошено, що листом від 14.04.2016 № 375/05/31 УМВС України в Черкаській області повідомило, що за результатами вивчення звернення позивача щодо призначення йому пенсії та вивчення наявних матеріалів розслідування нещасного випадку виявлено порушення щодо проведення розслідування, складено припис, яким зобов'язано органи УМВС України прийняти законне рішення, про що буде повідомлено додатково, що на думку представника позивача є незаконним, оскільки в силу вимог чинного законодавства України уповноважені структурні підрозділи Міністерства внутрішніх справ України не мають компетенції щодо прийняття рішення про призначення пенсії, а лише зобов'язані передати отримані документи до управлінь Пенсійного фонду. Також УМВС України в Черкаській області всупереч вимогам законодавства України безпідставно не передає наданий позивачем пакет документів щодо виплати одноразової грошової допомоги Міністерству внутрішніх справ України, оскільки до компетенції УМВС України в Черкаській області відноситься лише реєстрація пакету документів та прийняття висновку щодо виплати позивачу одноразової грошової допомоги, а вже Міністерство внутрішніх справ України приймає рішення щодо виплати такої допомоги або відмови.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, позов просив задовольнити з підстав, викладених вище.

Представники відповідача позов не визнали, проти заявленого адміністративного позову заперечили, надали суду письмові заперечення, в яких зазначили, що через встановлення порушення законодавства про охорону праці комісією прийняті акт за формою Н-5* та акт за формою НТ* від 25.04.2016, згідно висновків яких, нещасний випадок, який стався з позивачем 26.06.2007 вважається таким, що стався в період проходження служби і не пов'язаний з виконанням службових обов'язків. Враховуючи, що станом на час розгляду справи існують акти за формою Н-5* та за формою НТ* від 25.04.2016, акти від 27.06.2012 за формою Н-5* та за формою Н-1* скасовані, відповідно, відсутні підстави для виплати позивачу одноразової грошової допомоги у зв'язку із отриманням інвалідності. Крім того, станом на 28.03.2016 позивач права на призначення пенсії за вислугу років не має. Таким чином, на думку представника відповідача позов є необґрунтованим та таким, що не підлягає до задоволення.

Заслухавши пояснення та доводи представників сторін, розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

ОСОБА_4, займав посаду заступника начальника відділу організації реєстраційно-екзаменаційної роботи та автомобільно-технічної інспекції УДАІ УМВС України в Черкаській області. Згідно наказу УМВС України в Черкаській області № 311 о/с від 06.11.2015 звільнений з органів внутрішніх справ в запас Збройних Сил України.

Як вбачається з матеріалів розслідування нещасного випадку, 26.06.2007 о 15 год. 00 хв. прибув до спортивного комплексу ВДАІ для проведення заняття по професійній підготовці та виконував вправу підтягування на перекладені. Після закінчення виконання вправи він зіскочив з перекладини та відчув різкий біль в голіностопному суставі лівої ноги., оскільки біль та набряк ноги позивача збільшувався, він звернувся за медичною допомогою до травматологічного відділення Третьої міської лікарні та встановлено діагноз «перелом зовнішньої кісточки лівого голіностопного суглобу». На лікуванні позивач перебував з 02.07.2007 по 22.08.2007.

За результатами розслідування вказаного нещасного випадку, відповідачем складено акт розслідування нещасного випадку форми Н-5* від 27.06.2012 та акт форми Н-1* нещасного випадку (у тому числі поранення) від 27.06.2012 №7, відповідно до висновку якого комісія дійшла висновку, що обставини та причини, за яких стався нещасний випадок, підпадають під перелік, визначений у п. 3.9 роз. 3 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України від 27.12.2002 №1346, тому нещасний випадок стався в період проходження служби при виконанні службових обов'язків.

З оглянутого в судовому засіданні оригіналу акту форми Н-1* нещасного випадку (у тому числі поранення) від 27.06.2012 № 7 стосовно ОСОБА_4 вбачається, що на вказаному акті міститься відтиск штампу головного спеціаліста служби охорони праці УМВС України в Черкаській області та погодження вказаної посадової особи для проходження ОСОБА_4 військово-лікарської комісії від 29.06.2012.

09.12.2015 відповідачем винесено припис №15 яким визначено, що нещасний випадок, який стався з позивачем 26.06.2007 вважається таким, що стався в період проходження служби і не пов'язаний з виконанням службових обов'язків та зобов'язано скасувати акт за формою Н-1* від 27.06.2012 та скласти акт за формою НТ*.

На виконання вищезазначеного припису, комісією відповідача прийняті акт за формою Н-5* та акт за формою НТ* від 25.04.2016, згідно висновків яких, нещасний випадок, який стався з позивачем 26.06.2007 вважається таким, що стався в період проходження служби і не пов'язаний з виконанням службових обов'язків. Крім того, актом за формою Н-5* від 25.04.2016 попередній висновок комісії та акти за формою Н-5* від 27.06.2012 та за формою Н-1* від 27.06.2012 №7 скасовано.

Крім того, 21.12.2015 постановою ВЛК державної установи «Територіальне медичне об'єднання МВС України по Черкаській області» позивача визнано непридатним до військової служи у мирний час та обмежено придатним у воєнний час, у зв'язку з травмою, пов'язаною в виконанням службових обов'язків. 29.02.2016 позивачу встановлено ІІ групу інвалідності у зв'язку з отриманням травми, пов'язаної з виконанням службових обов'язків (щодо нещасного випадку, який трапився з позивачем у 2007 році).

В подальшому, позивач 28.03.2016 звернувся із заявою до УМВС України в Черкаській області щодо призначення йому пенсії, у зв'язку із звільненням зі служби в органах УМВС.

Листом УМВС України в Черкаській області від 14.04.2016 № 375/05/31 повідомлено позивача, що за результатами вивчення звернення позивача щодо призначення йому пенсії та вивчення наявних матеріалів розслідування нещасного випадку виявлено порушення щодо проведення розслідування, про що складено припис, яким зобов'язано органи УМВС України прийняти законне рішення, про що буде повідомлено позивача додатково.

06.04.2016 позивач також звернувся до УМВС України в Черкаській області щодо виплати йому одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням інвалідності.

Однак листом від 28.04.2016 УМВС України в Черкаській області повідомило позивача, що його заява розглянута, матеріали для розгляду та прийняття рішення надіслані до ДУ «Територіальне медичне об'єднання МВС України по Черкаській області».

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд враховує, що основні положення щодо реалізації конституційного права працівників на охорону їх життя і здоров'я у процесі трудової діяльності, на належні, безпечні і здорові умови праці, регулює за участю відповідних органів державної влади відносини між роботодавцем і працівником з питань безпеки, гігієни праці та виробничого середовища і встановлює єдиний порядок організації охорони праці в Україні врегульовані Законом України «Про охорону праці» від 14.10.1992 № 2694-ХІІ (надалі - Закон №2694).

Статтею 1 Закону №2694 визначено поняття охорони праці - як система правових, соціально-економічних, організаційно-технічних, санітарно-гігієнічних і лікувально-профілактичних заходів та засобів, спрямованих на збереження життя, здоров'я і працездатності людини у процесі трудової діяльності.

Відповідно до ст. 14 вказаного Закону, працівник зобов'язаний: дбати про особисту безпеку і здоров'я, а також про безпеку і здоров'я оточуючих людей в процесі виконання будь-яких робіт чи під час перебування на території підприємства; знати і виконувати вимоги нормативно-правових актів з охорони праці, правила поводження з машинами, механізмами, устаткуванням та іншими засобами виробництва, користуватися засобами колективного та індивідуального захисту; проходити у встановленому законодавством порядку попередні та періодичні медичні огляди. Працівник несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

За приписами ст. 22 Закону №2694, встановлено, що роботодавець повинен організовувати розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій відповідно до положення, що затверджується Кабінетом Міністрів України за погодженням з всеукраїнськими об'єднаннями профспілок.

Підзаконним нормативно-правовим актом, що регулює порядок розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України - є «Порядок розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України», затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України від 27.12.2002 №1346 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 31.01.2003 за № 83/7404(надалі - Порядок №1346), який розроблено з метою врегулювання питань, пов'язаних з розслідуванням та веденням обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах внутрішніх справ України.

У відповідності до п. 2.1 Порядку №1346, розслідуванню підлягають раптові погіршення стану здоров'я, поранення, травми, у тому числі отримані внаслідок тілесних ушкоджень, заподіяних іншою особою, гострі професійні захворювання і гострі професійні та інші отруєння, теплові удари, опіки, обмороження, утоплення, ураження електричним струмом, блискавкою та іонізуючим випромінюванням, інші ушкодження, отримані внаслідок аварій, пожеж, стихійного лиха (землетруси, зсуви, повені, урагани та інші надзвичайні події), контакту з тваринами, комахами та іншими представниками фауни і флори, що призвели до втрати працівником працездатності на один робочий день чи більше або до необхідності переведення потерпілого на іншу (легшу) роботу терміном не менш як на один робочий день, а також випадки смерті в підрозділі.

Пунктом 2.2 зазначеного Порядку №1346 визначено, що за результатами розслідування складаються акти за формою Н-1* (додаток 1) і беруться на облік нещасні випадки (у тому числі поранення), які сталися з працівниками в період проходження служби при виконанні службових обов'язків.

Виходячи з положень пункту 3.5 Порядку №1346 керівник підрозділу, одержавши повідомлення про нещасний випадок (у тому числі поранення), крім випадків зі смертельним наслідком та групових випадків травматизму, наказом або розпорядженням організовує його розслідування комісією не менше ніж три особи, до складу якої включаються: керівник (спеціаліст) служби охорони праці підрозділу (голова комісії), керівник (безпосередній або прямий начальник) структурного підрозділу, де працює потерпілий, інші посадові особи, а в разі гострих професійних захворювань (отруєнь) - також спеціаліст СЕС.

Відповідно до п. 3.9 Порядку №1346, комісія з розслідування визнає, що «нещасний випадок трапився при виконанні службових обов'язків», якщо він трапився в період проходження служби під час: - припинення або запобігання злочинам або правопорушенням; - вчинення дій із забезпечення особистої безпеки громадян, захисту їх прав і свобод; - охорони і забезпечення громадського порядку; - несення постової чи патрульної служби; - виявлення і розкриття злочинів, розшуку осіб, що їх учинили; - забезпечення безпеки дорожнього руху; - участі в ліквідації наслідків аварії, пожежі, катастрофи, стихійного лиха та інших надзвичайних подій; - виконання потерпілим трудових (посадових, функціональних) обов'язків за режимом роботи підрозділу, у тому числі у відрядженні; - перебування на робочому місці, на території підрозділу або в іншому місці роботи чи служби (далі - робота) з моменту прибуття потерпілого в підрозділ до його відбуття, що фіксується відповідно до правил внутрішнього розпорядку підрозділу, у тому числі протягом робочого та надурочного часу, або, за дорученням керівника, у неробочий час; - підготовки до роботи та приведення в порядок після закінчення роботи знарядь праці, засобів захисту, одягу, а також здійснення заходів щодо особистої гігієни, пересування по території підприємства перед початком роботи і після її закінчення; - проїзду на роботу чи з роботи на транспортному засобі, що належить підрозділу, або іншому транспортному засобі відповідно до укладеного договору; - проведення навчання, тренувань, обов'язкових фізичних занять у встановлений час, участі в спортивних змаганнях, професійних та кваліфікаційних конкурсах; - використання власного транспорту в інтересах підрозділу з дозволу або за письмовим дорученням керівника підрозділу; - провадження дій в інтересах підрозділу, у якому проходить службу (працює) потерпілий; - прямування працівника до об'єкта (між об'єктами) обслуговування за затвердженими маршрутами; - прямування потерпілого до місця чи з місця відрядження згідно з установленим завданням про відрядження.

Згідно частини 5 статті 25 Закону України «Про міліцію» (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) службова особа міліції, яка порушила вимоги закону або неналежно виконує свої обов'язки, несе відповідальність у встановленому порядку.

В розумінні положень статті 14 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» нещасний випадок - це обмежена в часі подія або раптовий вплив на працівника небезпечного виробничого фактора чи середовища, що сталися у процесі виконання ним трудових обов'язків, внаслідок яких заподіяно шкоду здоров'ю або настала смерть.

З аналізу наведених положень законів випливає, що нещасний випадок вважається таким, що стався з вини працівника міліції, якщо останній міг та зобов'язаний був передбачити можливість настання нещасного випадку і при цьому не вжив необхідних заходів для його уникнення. В той же час, як вбачається з матеріалів службового розслідування позивач впав на нерівній та слизькій поверхні на прибудинковій території, внаслідок ожеледиці, а тому не міг передбачити настання нещасного випадку. При цьому, суд приймає до уваги, що позивач прибув до місця де трапився нещасний випадок для виконання службових обов'язків, у зв'язку із скоєнням та розкриттям злочину.

Враховуючи вищезазначене, на переконання суду, нещасний випадок стався з ОСОБА_4 у період проходження служби при виконанні службових обов'язків, а тому акт форми НТ* від 25.04.2016 про нещасний випадок невиробничого характеру та акт форми Н-5* від 25.04.2016 розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення), що стався 26.06.2007, складені без достатніх правових підстав та підлягають скасуванню.

Щодо позовних вимог позивача визнати протиправними дії (бездіяльність) УМВС України в Черкаській області щодо неналежного розгляду звернення ОСОБА_4 від 28.03.2016 про передачу документів до органів УПФУ для призначення пенсії та зобов'язати УМВС України в Черкаській області розглянути звернення ОСОБА_4 від 28.03.2016 та передати матеріали до органів УПФУ для нарахування та призначення пенсії, то суд зазначає наступне.

Як встановлено судом, УМВС України в Черкаській області листом від 14.04.2016 №375/05/31 повідомлено позивача, що за результатами вивчення звернення позивача щодо призначення йому пенсії та вивчення наявних матеріалів розслідування нещасного випадку виявлено порушення щодо проведення розслідування, про що складено припис, яким зобов'язано органи УМВС України прийняти законне рішення, про що буде повідомлено позивача додатково.

Відповідно до положень ст. 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-ХІІ (далі - Закон №2262-ХІІ) військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають право на пенсійне забезпечення, пенсії відповідно до цього Закону призначаються і виплачуються після звільнення їх зі служби.

Статтею 18 Закону №2262-ХІІ визначено, що пенсії по інвалідності особам, які мають право на пенсію за цим Законом, призначаються в разі, якщо інвалідність настала в період проходження ними служби або не пізніше трьох місяців після звільнення зі служби, або якщо інвалідність настала пізніше тримісячного терміну після звільнення зі служби, але внаслідок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва тощо), яке виникло в період проходження військової служби чи під час перебування в полоні або заручником, якщо полонення чи захоплення заручником не було добровільним і особа, яка має право на пенсію за цим Законом, перебуваючи в полоні або заручником, не вчинила злочину проти миру і людства.

Згідно ст. 48 Закону №2262-ХІІ, заява про призначення пенсії згідно з цим Законом подається до територіального органу Пенсійного фонду України або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, встановленому правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, іншими заінтересованими центральними органами виконавчої влади та Службою зовнішньої розвідки. При цьому днем звернення за призначенням пенсії є день подання до відповідного органу Пенсійного фонду України письмової заяви про призначення пенсії з усіма необхідними для вирішення цього питання документами, а в разі пересилання заяви і документів поштою - дата їх відправлення.

Крім того, відповідно до п. 1 постанови Правління Пенсійного Фонду України «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», від 30.01.2007 №3-1 (далі - Порядок №3-1), заяви про призначення пенсії за вислугу років та по інвалідності особам, звільненим зі служби, які мають право на пенсію згідно із Законом, та особам, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до міжнародних договорів у галузі пенсійного забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, подаються цими особами до головних управлінь Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - органи, що призначають пенсії) через уповноважені структурні підрозділи Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства надзвичайних ситуацій України, Міністерства інфраструктури України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, Державної прикордонної служби України, Державної податкової служби України, Державної пенітенціарної служби України, Державної інспекції техногенної безпеки України (далі - міністерства та інші органи).

Пунктом 12 Порядку №3-1 визначено, що уповноважений структурний підрозділ у 10-денний термін з дня одержання заяви про призначення пенсії оформляє всі необхідні документи і своє подання про призначення пенсії (додаток 2), ознайомлює з ним особу, якій оформлюється пенсія, і направляє до органу, що призначає пенсії за місцем проживання особи.

З аналізу вищезазначених положень Закону №2262-ХІІ та Порядку №3-1 вбачається, що заява про призначення пенсії по інвалідності подається до головних управлінь Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - органи, що призначають пенсії) через уповноважені структурні підрозділи Міністерства внутрішніх справ України, тобто, в даному випадку відповідач зобов'язаний у 10-ти денний строк підготувати подання та передати отримані документи позивача до Головного управління ПФУ в Черкаській області для вирішення питання про призначення відповідної пенсії.

Крім того, що стосується позовної вимоги позивача щодо визнання протиправною дії (бездіяльність) УМВС України в Черкаській області щодо неподання до Міністерства внутрішніх справ України заяви ОСОБА_4 з доданим пакетом документів та висновку щодо можливості виплати ОСОБА_4 одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням інвалідності та зобов'язання передати вищезазначені документи до Міністерства внутрішніх справ України з доданим пакетом документів та висновок щодо можливості виплати ОСОБА_4 одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням інвалідності, то суд зазначає слідуюче.

Відповідно до п. 2 Порядку та умови виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850 (далі - Порядок №850), днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності - дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Підпунктом 2 п. 3 Порядку №850 передбачено, що грошова допомога призначається і виплачується у разі установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов'язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи.

Крім того, п. 8, 9 Порядку №850 встановлено, що керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги, а також у разі загибелі (смерті) працівника міліції. МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

Таким чином, в даному випадку до повноважень УМВС України в Черкаській області відноситься реєстрація пакету документів та прийняття висновку щодо виплати позивачу грошової допомоги, а вже МВС України приймає рішення щодо виплати такої допомоги або щодо відмови у її виплаті.

Посилання відповідача у своєму листі від 14.04.2016 №375/05/31 щодо виявлення порушення щодо проведення розслідування, про що складено припис, яким зобов'язано органи УМВС України прийняти законне рішення - не береться судом до уваги, оскільки станом на час розгляду справи відповідачем реалізовано вищезазначений припис та прийнято акт форми НТ* від 25.04.2016 та акт форми Н-5* від 25.04.2016, які суд даною постановою скасував, тому адміністративний позов в цій частині підлягає до задоволення.

Крім того, посилання відповідача на постанову ВЛК державної установи «територіальне медичне об'єднання міністерства внутрішніх справ України по Черкаській області» від 30.05.2016 №49, якою встановлено, що захворювання позивача не пов'язане з виконанням службових обов'язків та постанову вказаного органу від 21.12.2015 №38 відмінено - не береться судом до уваги, оскільки вказана постанова від 30.05.2016 №49 винесена на підставі акту НТ* від 25.04.2016, яку суд дійшов висновку скасувати.

Що стосується позовних вимог позивача визнати дійсними акти форми Н-5* від 27.06.2012 та форма Н-1* від 27.06.2012, то вказані вимоги не підлягають до задоволення, оскільки нормами Кодексу адміністративного судочинства України не передбачено повноваження адміністративного суду визнавати дійсними рішення суб'єкта владних повноважень. Крім того, оскільки суд дійшов висновку про скасування акта форми Н-5* від 25.04.2016, яким скасовані акти форми Н-5* від 27.06.2012 та форма Н-1* від 27.06.2012, то вказані акти Н-5*, Н-1* від 27.06.2012 в силу вимог законодавства України є чинними, поки їх не скасують, а тому в цій частині адміністративного позову суд вважає за необхідне відмовити.

Частиною 1 ст. 267 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Тому, враховуючи встановлені обставини, суд дійшов висновку про необхідність зобов'язання відповідача у 10-ти денний строк з дня набрання постановою у цій справі законної сили подати суду звіт про її виконання.

У відповідності до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При цьому в силу ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищезгадане, суд дійшов висновку про часткове задоволення адміністративного позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 14, 86, 94, 159-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати незаконними та скасувати акт управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області форми НТ* від 25.04.2016 про нещасний випадок невиробничого характеру, складений щодо ОСОБА_4.

Визнати незаконними та скасувати акт управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області форми Н-5* від 25.04.2016 розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення), що стався 26.06.2007, складений у відношенні ОСОБА_4.

Визнати протиправними дії (бездіяльність) управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області щодо неналежного розгляду звернення ОСОБА_4 від 28.03.2016 про передачу документів до органів Пенсійного фонду України для призначення пенсії.

Зобов'язати управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області повторно розглянути звернення ОСОБА_4 від 28.03.2016 та передати матеріали до органів Пенсійного фонду України для нарахування та призначення пенсії.

Визнати протиправними дії (бездіяльність) управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області щодо неподання до Міністерства внутрішніх справ України заяви ОСОБА_4 з доданим пакетом документів та висновку щодо можливості виплати ОСОБА_4 одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням інвалідності.

Зобов'язати управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області передати до Міністерства внутрішніх справ України заяву ОСОБА_4 з доданим пакетом документів та висновком щодо можливості виплати ОСОБА_4 одноразової грошової допомоги, у зв'язку з встановленням інвалідності.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Зобов'язати управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області подати до Черкаського окружного адміністративного суду звіт про виконання постанови не пізніше 10-ти робочих днів з дня набрання постановою законної сили.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня проголошення постанови. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.А. Рідзель

Постанову складено у повному обсязі 13.06.2016.