Справа № 803/170/16
Суддя: Димарчук Тетяна Миколаївна
Дата ухвалення: 2016-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2016 року Справа № 803/170/16

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Димарчук Т.М.,

при секретарі судового засідання Гуцалюк І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про накладення арешту на кошти на рахунках платника податків,

ВСТАНОВИВ:

Луцька обєднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Волинській області (далі позивач, Луцька ОДПІ) звернулася в суд з адміністративним позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі відповідач, ФОП ОСОБА_1М.) про накладення арешту на кошти на рахунках платника податків.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що Головним управлінням ДФС у Волинській області було видано наказ №119 від 09 лютого 2016 року "Про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1М." з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

У звязку з відмовою ФОП ОСОБА_1 посадовим особам Головного управління ДФС у Волинській області у проведенні фактичної перевірки, а також з урахуванням наслідків відмови від проведення перевірки, визначених п. 94.2.3 ст. 94 Податкового кодексу України, позивач, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить на підставі підпункту 94.6.2 пункту 94.6 статті 94 ПК України накласти арешт на кошти на рахунках ФОП ОСОБА_1: МФО 303547, філія Укрексімбанк Луцьк №037, 037, 37; МФО 325365, ПАТ Кредобанк №7738, 738.

В судове засідання представник позивача не прибула, 08.06.2016 року подала до суду заяву в якій розгляд справи просила проводити без участі представника Луцької ОДПІ, а позовні вимоги задовольнити.

Відповідач в судове засідання не прибула, не повідомила суд про причини неприбуття, заперечення на позов не надала, хоча повістка була надіслана відповідачу рекомендованою кореспонденцією за адресою місця реєстрації, проте поштове відправлення повернулося 07.06.2016 року на адресу суду із відміткою відділення поштового звязку повернення за терміном зберігання, тобто зазначена повістка про виклик до суду не була вручена відповідачу з незалежних від суду причин, а тому відповідно до частини 11 статті 35 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України) слід вважати, що така повістка вручена належним чином(а.с. 59-61).

Відповідно до частини четвертої статті 122 КАС України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Згідно із частинами четвертою, шостою статті 128 КАС України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. Якщо немає перешкод для розгляду справи в судовому засіданні, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Як передбачено частиною першою статті 41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Таким чином, оскільки особи, які беруть участь у справі, належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, в судове засідання не прибули, при цьому, представником позивача подано клопотання про розгляд справи за її відсутності, тому дану справу можливо розглянути і вирішити на підставі наявних матеріалів, а судовий розгляд справи необхідно здійснювати без фіксування адміністративного процесу технічними засобами.

Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає до задоволення з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що ФОП ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа-підприємець 21 лютого 2012 року, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців від 14.03.2014 року № 18338063 та перебуває на обліку у Луцькій ОДПІ як платник податків.

На підставі наказу №119 від 09 лютого 2016 року "Про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1М." та направлень на перевірку № 000089 та № 000090 від 09.02.2016 року головними державними ревізорами - інспекторами Головного управління ДФС у Волинській області ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було здійснено виїзд за адресою піцерії Дядя піца: 43000, м.Луцьк, вул. Лесі Українки, 59 з метою проведення фактичної перевірки субєкта господарської діяльності з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами)(а.с.7-8).

Працівниками податкового органу було предявлено СПД ОСОБА_1 копію наказу на проведення перевірки, направлення на проведення перевірки та службові посвідчення осіб, які будуть здійснювати перевірку. Проте, ФОП ОСОБА_1 відмовила посадовим особам контролюючого органу від допуску до проведення перевірки.

Працівниками Головного управління ДФС у Волинській області ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було складено акт відмови від допуску до проведення фактичної перевірки від 09.02.2016 року № 86/22-02(а.с.6).

16.02.2016 року Луцькою ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області було прийнято рішення про застосування умовного адміністративного арешту майна ФОП ОСОБА_1М.(а.с.5).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до підпункту 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Як передбачено статтею 80 ПК України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи). Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки. Допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 81.1 статті 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, копії наказу про проведення перевірки та службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Пунктом 81.2 статті 81 ПК України передбачено, що у разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки складається акт, який засвідчує факт відмови.

Як вбачається з матеріалів справи, працівниками Головного управління ДФС у Волинській області зафіксовано факт відмови від допуску до проведення перевірки ФОП ОСОБА_1, про що складено акт відмови від 09.02.2016 року № 86/22-02.

Відповідно до п. 94.1 ст. 94 Податкового кодексу України адміністративний арешт майна платника податків (далі-арешт майна) є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обовязків, визначених законом.

Відповідно до підпункту 94.2.3 пункту 94.2 статті 94 Податкового кодексу України арешт майна може бути застосовано, якщо платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.

Визначення адміністративного арешту як виняткового способу забезпечення виконання обов'язків платника податків, наведене в пункті 94.1 статті 94 ПК України, за своїм змістом однаково охоплює як арешт коштів, так і арешт іншого майна.

Отже, норми статті 94 ПК України регулюють застосування будь-якого адміністративного арешту незалежно від предмета такого арешту.

Водночас чинне законодавство послідовно розмежовує порядок накладення адміністративного арешту на майно платника податків, відмінне від коштів, та арешту коштів платника податків.

Адміністративний арешт майна платника податків відповідно до пункту 94.10 статті 94 ПК України накладається за рішенням керівника органу державної податкової служби, обґрунтованість якого протягом 96 годин має бути перевірена судом.

Натомість арешт коштів на рахунку платника податків відповідно до абзацу другого підпункту 94.6.2 пункту 94.6 статті 94 цього ж Кодексу здійснюється виключно на підставі рішення суду шляхом звернення контролюючого органу до суду. Жодного рішення податковий орган в такому разі не приймає.

При цьому, підстави для застосування як адміністративного арешту майна, так і арешту коштів на рахунках платника податків, є універсальними та визначені пунктом 94.2 статті 94 Податкового кодексу України. Обидва види арешту, за загальним правилом, застосовуються з однакових підстав, але розрізняються процедурою застосування - або за рішенням керівника податкового органу (щодо майна, відмінного від коштів), або за рішенням суду (арешт коштів).

Зазначене випливає із системного тлумачення правових норм, які містяться у ст. 94 ПК України. Ці норми регулюють як правовідносини, що виникають при накладенні адміністративного арешту майна, так і арешту коштів платника податків, причому зміст правового регулювання викладається в єдиному контексті.

Наведене підтверджується також Порядком застосування адміністративного арешту майна платника податків, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 10.10.2013 року №568. Розділ VII цього Порядку визначає саме особливості застосування арешту коштів на рахунках платника податків як різновиду адміністративного арешту майна.

Системний аналіз вказаних законодавчих норм дає підстави для висновку про те, що підставою для застосування адміністративного арешту є вчинене платником податків правопорушення у сфері оподаткування, яке полягає у неправомірному недопуску до перевірки посадових осіб податкового органу за наявності законних підстав для її проведення.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність передумов для накладення арешту на кошти відповідача, а тому позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 41, 128, 160, 162, 163, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Податкового кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Накласти арешт на кошти фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (43000, м.Луцьк, вул. Володимирська, 100/15, ідентифікаційний код НОМЕР_1), що знаходяться на рахунках:

- МФО 303547, філія Укрексімбанк Луцьк; номер рахунку №037;

- МФО 303547, філія Укрексімбанк Луцьк; номер рахунку №037,;

- МФО 303547, філія Укрексімбанк Луцьк; номер рахунку №37;

- МФО 325365, ПАТ Кредобанк; номер рахунку №7738,;

- МФО 325365, ПАТ Кредобанк; номер рахунку 738.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст.186 КАС України. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, повний текст якої буде виготовлено 10 червня 2016 року. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Головуючий Т.М. Димарчук