Справа № 308/625/15-а
Суддя: Загородній А.Ф.
Дата ухвалення: 2016-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2016 року м. Київ К/800/54429/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді - Загороднього А.Ф.,

суддів: Заїки М.М., Пасічник С.С.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 08 грудня 2015 року

у справі № 308/625/15-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України в м. Ужгороді Закарпатської області, Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Закарпатській області

про визнання незаконною бездіяльності,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до УПФУ в м. Ужгороді Закарпатської області, Відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у Закарпатській області, в якому просив:

- визнати незаконною бездіяльність головного державного виконавця Секерня В.М. у виконавчому провадженні ВП №27897247;

- та скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження від 19 червня 2014 року;

- визнати незаконною бездіяльність начальника ВПВР Мікор Ю.Ю. та скасувати його постанову від 17 липня 2014 про відмову в задоволенні його скарги;

- зобов'язати ВПВР відновити виконавче провадження, стягнути з УПФ та ВПВР моральну шкоду в розмірі 50 000 грн з кожного.

Постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30 червня 2015 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано незаконною бездіяльність головного державного виконавця Секерня В.М. у виконавчому провадженні ВП №278972247 та скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження від 19 червня 2014 року ВП №27897247. Визнано незаконною бездіяльність начальника Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Закарпатській області Мікор Ю.Ю. та скасовано постанову від 14 липня 2014 року.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 08 грудня 2015 року скасовано рішення суду першої інстанції та прийнято нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанцій та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Перевіривши доводи касаційної скарги, рішення судів першої та апеляційної інстанцій щодо застосування судами норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Судами встановлено, що позивач звернувся до суду з позовними вимогами до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Закарпатській області, у виконанні якого перебував виконавчий лист №2а-3186/10, виданий Ужгородським міськрайонним судом про зобов'язання Управління Пенсійного фонду України в м. Ужгороді Закарпатської області здійснити перерахунок та забезпечити виплату ОСОБА_1 державної пенсії у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію за шкоду заподіяну здоров'ю у розмірі 75 відсотків мінімальної пенсії за віком виходячи з розміру встановленого частиною 1 статтею 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», відповідно до положень статей 50, 54 Закону України «Про статус та і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з урахуванням частини 3 статті 67 Закону України «Про статус та і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до частини третьої статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України відповідачем у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби є відповідний орган державної виконавчої служби.

Такими органами державної виконавчої служби відповідно до статті 3 Закону України «Про державну виконавчу службу», в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, є Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України; відділи державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, обласних, Київського та Севастопольського міських управлінь юстиції; районні, міські (міст обласного значення), районні в містах відділи державної виконавчої служби відповідних управлінь юстиції.

Наведений перелік органів державної виконавчої служби є вичерпним.

Структурні підрозділи органів державної виконавчої служби: відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України; підрозділ примусового виконання рішень відділів державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, обласних, Київського та Севастопольського міських управлінь юстиції - не визначені Законом України «Про державну виконавчу службу» як самостійні органи державної виконавчої служби, що виключає можливість їхньої участі як відповідачів у таких справах.

Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Закарпатській області не входив до визначеного Законом України «Про державну виконавчу службу» переліку органів державної виконавчої служби, що виключає можливість його участі як відповідача у справах, що розглядаються відповідно до статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини 1 та 3 статті 52 Кодексу адміністративного судочинства України суд першої інстанції, встановивши, що з адміністративним позовом звернулася не та особа, якій належить право вимоги, або не до тієї особи, яка повинна відповідати за адміністративним позовом, може за згодою позивача допустити заміну первинного позивача або відповідача належним позивачем або відповідачем, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача.

За змістом цих норм допустити заміну належної сторони у справі може виключно суд першої інстанції. Кодексом адміністративного судочинства України не передбачено заміни неналежної сторони судом апеляційної інстанції.

Приймаючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції, всупереч вимогам статті 52 Кодексу адміністративного судочинства України, не провів заміну первинного відповідача - Відділу примусового виконання рішень на належного - Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Закарпатській області, а також не залучив його як другого відповідача, у зв'язку із чим фактично допустив порушення вищезазначених вимог процесуального законодавства та позбавив позивача права на судовий захист передбачений статтею Кодексу адміністративного судочинства України шляхом пред'явлення адміністративного позову до належного відповідача.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції, про наявність підстав для відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 в частині вимог до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби та його посадових осіб, у зв'язку із тим, що такий заявлений до неналежного відповідача, а відтак правомірність рішень, дій чи бездіяльності повинна бути перевірена судом під час розгляду позову заявленого із тих же підстав до управління, за умови, що позивач скористається своїм правом щодо заявлення такого.

Отже, доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом апеляційної інстанцій норм матеріального чи процесуального права, що призвело або могло б призвести до невірного вирішення спору, а тому оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, і підстави для його скасування відсутні.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ухвалив:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 08 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала підлягає перегляду Верховним Судом України у порядку, строки та з підстав, передбачених главою третьою розділу ІV Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий А.Ф. Загородній

Судді М.М. Заїка

С.С. Пасічник