Справа № 750/822/14
Суддя: Карапута Л. В.
Дата ухвалення: 2016-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 750/822/14
Провадження № 2-а/750/262/16
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2016 року м.Чернігова

Деснянський районний суд міста Чернігова у складі:

головуючого - судді Карапута Л.В.,

секретаря - Руденок В.О.,

за участі позивача, представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача Белавцевій О.М., третьої особи ОСОБА_3 та його представників ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_6 до виконавчого комітету Чернігівської міської ради, третя особа - ОСОБА_3, про скасування або визнання нечинним рішення,

в с т а н о в и в:

23 січня 2014 року ОСОБА_6 звернулася до суду з адміністративним позовом до відповідача про скасування або визнання нечинним рішення виконавчого комітету Чернігівської міської ради народних депутатів від 18 квітня 1994 року № 67 «Про зміну ідеальних частин в загальній власності на житлові будинки» в частині, що стосується співвласників домоволодіння АДРЕСА_1 - ОСОБА_7 та ОСОБА_3

Позов обґрунтований тим, що відповідачем незаконно змінено частки у праві власності ОСОБА_7 та ОСОБА_3 на вищевказане домоволодіння без нотаріально посвідченої угоди співвласників, а також без перевірки здійснення в установленому порядку ОСОБА_3 прибудови.

У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, позивач одночасно до суду подала клопотання про поновлення строку звернення до адміністративного суду.

Представник відповідача після оголошеної в справі перерви до суду не з'явився, про причини свої неявки суду не повідомив.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 та його представник просили відмовити в задоволені позову та подали заяву про застосування наслідків пропуску строку звернення до суду.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що у 1970 році ОСОБА_7 та ОСОБА_3 успадкували від ОСОБА_8 в рівних частинах недобудоване домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1.

17.09.1981 р. між вказаними особами був укладений договір дарування, згідно з яким ОСОБА_3 подарував ОСОБА_7 1/4 частину вказаного домоволодіння з надвірними будівлями.

05.06.1990 р. між вказаними особами був укладений договір дарування, згідно з яким ОСОБА_7 подарувала ОСОБА_3 5/12 частин цього ж домоволодіння.

ОСОБА_3 були самочинно добудовані прибудови до вказаного домоволодіння, які разом з будинком рішеннями виконавчого комітету Новозаводської районної ради народних депутатів м. Чернігова від 14.10.1991 р. № 226 та від 11.11.1991 р. № 254 було дозволено прийняти до експлуатації та затверджено відповідний акт про прийняття їх в експлуатацію.

У зв'язку з цим ОСОБА_3 звернувся із заявою до виконавчого комітету Чернігівської міської ради зміну ідеальних часток (а.с. 18, 19).

05.04.1994 року Чернігівським МБТІ було складено висновок про зміну ідеальних часток в загальному користуванні житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1.

18.04.1994 р. виконавчим комітетом Чернігівської міської ради було прийнято рішення № 67 «Про зміну ідеальних частин в загальній власності на житлові будинки», у п. 2 якого встановлені частини ОСОБА_7 - 1/4 частина будинку з надвірними будівлями та ОСОБА_3 - 3/4 частини будинку з надвірними будівлями у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1.

Вказаним рішенням прийнято Міськжитлокомунуправлінню видати свідоцтва про право особистої власності замість існуючих правоустановчих документів згідно даного рішення та Чернігівському міжміському бюро провести відповідно реєстрацію свідоцтв про право особистої власності згідно даного рішення ( а.с. 22, 23).

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Цивільним кодексом УРСР 1963 року, який був чинним на момент виникнення спірних правовідносин, ( далі - ЦК УРСР) та Інструкцією про порядок проведення реєстрації жилого фонду з типовими формами облікової документації, затвердженої наказом ЦСУ СРСР від 15.07.1985 р. № 380 ( далі - Інструкція № 380 ).

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У ч. 1 ст. 105 ЦК УРСР закріплено, що громадянин, який збудував або будує жилий будинок, здійснив або здійснює його перебудову чи прибудову без встановленого дозволу, або без належно затвердженого проекту, або з істотними відхиленнями від проекту, або з грубим порушенням основних будівельних норм і правил, не вправі розпоряджатися цим будинком чи частиною його (продавати, дарувати, здавати в найом тощо).

Згідно зі ст. 119 ЦК УРСР, коли учасник спільної часткової власності на жилий будинок збільшить в ньому за свій рахунок корисну площу будинку шляхом прибудови, надбудови або перебудови, проведеної за згодою решти учасників і в установленому порядку, частки учасників у спільній власності на будинок і порядок користування приміщеннями в ньому підлягають відповідній зміні.

П. 6.5 Інструкції № 380 передбачено, що якщо учасник спільної часткової власності на житловий будинок з дотриманням встановлених правил збільшив за свій рахунок загальну площу будинку шляхом прибудови, надбудови або перебудови, або в правовстановлюючому документі на будинок розмір часток не вказаний або вказаний неправильно, встановлення розміру часток або зміну розміру часток може бути оформлено за згодою всіх учасників спільної власності нотаріально посвідченою угодою про це, а при виникненні спору - в судовому порядку. Зазначене нотаріально засвідчене угоду або рішення суду реєструється в бюро технічної інвентаризації як доповнення до правовстановлюючих документів учасників спільної часткової власності. Орган комунального господарства, а де його немає - виконком місцевої Ради народних депутатів, за письмовою заявою співвласників на підставі рішення виконкому про зміну частин, що належать співвласникам, і про оформлення права власності в нових розмірах видає кожному з них взамін наявних правовстановлюючих документів реєстраційне посвідчення або свідоцтва про право особистої власності на відповідну частину житлового будинку.

Отже, з викладених правових норм вбачається, що зміна ідеальних частин у загальній власності на житловий будинок у разі збільшення одним зі співвласників його загальної площі шляхом прибудови може здійснюватися виключно на підставі нотаріально посвідченої угоди про згоду на це всіх співвласників.

Проте, оспорювань рішення 18.04.1994 р. № 67 «Про зміну ідеальних частин в загальній власності на житлові будинки» в частині п.2, яким визначено частки співвласників ОСОБА_7 та ОСОБА_3 у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1, було прийнято виконавчим комітетом Чернігівської міської ради за відсутності нотаріально посвідченої угоди про згоду зазначених співвласників на зміну їх ідеальних часток в цьому будинку, а отже з порушенням приписів п. 6.5 Інструкції № 380.

Крім того, вказане рішення було прийнято відповідно до особи ОСОБА_7, проте судом встановлено, що співвласником вказаного домоволодіння була ОСОБА_9, відносно якої рішення щодо зміни ідеальних частин у домоволодінні не приймалося.

З огляду на викладення, суд вважає, що відповідачем при прийнятті оскаржуваного рішення в частині п. 2 не були виконані вимоги ч. 2 ст. 19 Конституції України та п. 6.5 Інструкції № 380 та прийнято відносно іншої особи.

Відповідно до вимог ст. 70 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Згідно ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Разом з тим, відповідачем не було надано суду доказів, які б підтверджували правомірність оскаржуваного рішення в частині п. 2, а судове рішення в жодному разі не може ґрунтуватися на припущеннях.

Одночасно оспорюване рішення не було реалізовано сторонами, оскільки свідоцтва про право особистої власності замість існуючих правоустановчих документів згідно даного рішення не видавались та реєстрація свідоцтв про право особистої власності згідно даного рішення не здійснювалась.

Відповідно до договору дарування від 17 серпня 2000 року, посвідченого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Куранковою О.М. та зареєстрованого в реєстрі за №1703, ОСОБА_9 подарувала, а ОСОБА_6 прийняла в дар 7/12 частин житлового будинку АДРЕСА_1.

Право власності на 7/12 частин житлового будинку АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_6 08.07.2004 року.

Позивач з позовом звернулася 23 січня 2014 року та в судове засідання подала клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду.

Згідно ст. 102 КАС України, пропущений з поважних причин процесуальний строк, встановлений законом, може бути поновлений, а процесуальний строк, встановлений судом, - продовжений судом за клопотанням особи, яка бере участь у справі.

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 04.10.2013 року позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_6 про визнання частково недійсним договору дарування, задоволено. Визнано частково недійсним договір дарування від 17.08.2000 року, укладений між ОСОБА_9 та ОСОБА_6, посвідчений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Куранковою Ольгою Миколаївною та зареєстрований в реєстрі за № 1703, а саме в частині дарування ОСОБА_6 4/12 частин житлового будинку з надвірними спорудами по АДРЕСА_1

Проте, в межах розгляду даної цивільної справи судом не перевірялась правомірній рішення від 18.04.1994 року № 67 «Про зміну ідеальних частин в загальній власності на житлові будинки» в частині п. 2, що є предметом даного розгляду адміністративної справи.

Позивач в своєму клопотання зазначила, що договір дарування від 17.08.2000 року був визнаний частково недійсним з підстав рішення виконкому Чернігівської міської ради №67 «Про зміну ідеальних частин в загальній власності на житлові будинки», а тому саме з рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 04.10.2013 року дізналася про оскаржуване рішення, оскільки за життя своєї матері ОСОБА_7, остання та позивач не знали про рішення виконкому, так як укладали договір дарування в 2000 році і частка матері у праві власності становила 7/12 частин домоволодіння.

Позивач в січні 2014 року зверталася до Чернігівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до виконавчого комітету Чернігівської міської ради, в якому просила скасувати або визнати нечинним рішення №67 від 18.04.1994 року в частині, що стосується співвласників ОСОБА_7 та ОСОБА_3 по домоволодінню АДРЕСА_1

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 15.01.2014 року адміністративний позов ОСОБА_6 до виконавчого комітету Чернігівської міської ради про скасування або визнання не чинним рішення повернуто позивачу для звернення з відповідним позовом до місцевого загального суду, як адміністративного, за територіальною підсудністю, встановленого статтею 19 Кодексу адміністративного судочинства.

Тому суд приходить до висновку про поважність причин пропуску позивачем строку звернення до суду, а тому підлягає поновленню.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 94, 158-163, 186 КАС України, суд

п о с т а н о в и в:

позов задовольнити.

Визнати протиправним і скасувати рішення виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 18.04.1994 р. № 67 «Про зміну ідеальних частин в загальній власності на житлові будинки» в частині п. 2, яким встановлені ідеальні частини ОСОБА_7 та ОСОБА_3 у спільній частковій власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя Л.В. Карапута