Справа № 569/3788/16-а
Суддя: Куцоконь Ю.П. Ю. П.
Дата ухвалення: 2016-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 569/3788/16-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2016 року

Рiвненський мiський суд Рівненської області в особі судді Куцоконя Ю.П.,

pозглянувши в порядку скороченого провадження в мiстi Рiвне

спpаву за адміністративним позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області про визнання дій протиправними та зобов'язання щодо проведення перерахунків і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці відповідно до вимог законодавства, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в місті Рівне Рівненської області, правонаступником якого є Рівненське об'єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області, в якому просять суд визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України в місті Рівне Рівненської області щодо відмови в проведенні перерахунків щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 з 01 вересня 2015 року, а також зобов'язати відповідача здійснити перерахунки та виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 у розмірі 90 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, з 01 вересня 2015 року відповідно до довідок господарського суду Рівненської області про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці без обмеження його максимального розміру.

Рівненське об'єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області подало суду письмові заперечення на адміністративний позов, в яких просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у повному обсязі.

Оцінивши повідомлені позивачами та відповідачем обставини, суд вважає, що наявні достатні підстави для прийняття рішення.

Судом встановлено, що згідно постанови Верховної Ради України від 02 листопада 2006 року № 310-V «Про звільнення суддів» та наказу господарського суду Рівненської області від 13 грудня 2006 року № 337 позивачі ОСОБА_2 і ОСОБА_1 були звільнені з посад суддів місцевого господарського суду Рівненської області у зв'язку з поданням ними заяв про відставку.

На підставі поданої заяви про відставку, позивач ОСОБА_3 згідно Указу Президента України від 09 лютого 1996 року № 157/96 та наказу арбітражного суду Рівненської області № 17 від 07 березня 1996 року був звільнений з посади судді арбітражного суду Рівненської області з 15 березня 1996 року.

На час виходу у відставку, позивачі ОСОБА_1 і ОСОБА_3 кожен мав стаж роботи на посаді судді більше 30 років, а ОСОБА_2 мав стаж роботи на посаді судді більше 25 років. Відповідно до пункту 4 статті 43 Закону України «Про статус суддів» від 15 грудня 1992 року позивачі мали право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 90 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді.

Починаючи з 2008 року і по даний час відповідач відмовлявся здійснювати перерахунки та виплати щомісячного довічного грошового утримання для позивачів з урахуванням заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді.

Зважаючи на це, позивачі неодноразово звертались до суду з аналогічними позовними заявами за захистом порушених прав.

Відмова відповідача у проведенні перерахунків та виплати щомісячного довічного грошового утримання у визначених Законом розмірах визнавалась судами протиправною, а відповідач зобов'язувався проводити перерахунки і виплати грошового утримання відповідно до вимог законодавства.

По даному предмету спору, згідно позовних заяв позивачів до відповідача, Рівненським міським судом прийняті рішення про задоволення аналогічних позовних вимог, а саме: постанови Рівненського міського суду від 20 березня 2009 року у справі № 2а-1068/09 та від 23 березня 2009 року у справі № 2а-1069/09, від 13 лютого 2012 року у справі № 2а-7191/11, від 16 жовтня 2012 року у справах № 1715/13918/12 та № 1715/14188/12, від 13 березня 2013 року у справі № 569/1834/13-а, від 18 вересня 2013 року у справі № 569/14192/13-а, що набрали законної сили.

Так, останнім судовим рішенням - постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 18 вересня 2013 року у справі № 569/14192/13-а, що набрала законної сили в редакції постанови Вищого адміністративного суду України від 07 серпня 2014 року № К/800/161/14, адміністративний позов суддів у відставці ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 задоволено, а саме, визнано протиправною бездіяльність управління Пенсійного фонду України в місті Рівне щодо проведення перерахунків та виплати щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 за період з 01 лютого 2013 року по 31 липня 2013 року. Зобовязано управління Пенсійного фонду Укараїни в місті Рівне здійснити перерахунки та виплати щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 в розмірі 90 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, відповідно до пункту 4 статті 43 «Закону України «Про статус суддів» та статті 129 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року з 01 лютого 2013 року.

Вказаними судовими рішеннями були встановлені вищезазначені обставини щодо даного предмету спору і вони не потребують доказування, оскільки згідно частини першої статті 72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлені ці обставини (у даному випадку - щодо позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та відповідача - управління Пенсійного фонду України в місті Рівне).

16 листопада 2015 року позивачі звернулися до управління Пенсійного фонду України в місті Рівне із заявою про здійснення перерахунків щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці в зв'язку з підвищенням заробітної плати працюючим суддям з 01 вересня 2015 року. До заяви позивачами були додані довідки господарського суду Рівненської області від 12 листопада 2015 року, відповідно до яких заробітна плата працюючих на відповідних посадах суддів становить для ОСОБА_1 та ОСОБА_3 - 24804 грн. і ОСОБА_2- 22048 грн.

Листами від 30 листопада 2015 року № 405/10 управління Пенсійного фонду України в місті Рівне у здійсненні перерахунків з 01 вересня 2015 року позивачам було відмовлено з посиланням на те, що перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці не передбачено чинним законодавством, крім суддів Конституційного суду України. В листах відповідача зазначається, що Законом України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» внесено зміни до постанови Верховної Ради України «Про порядок введення в дію Закону України «Про статус суддів», згідно з якими виключено норми щодо перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці.

Відмову управління Пенсійного фонду України в місті Рівне Рівненської області у проведенні перерахунків щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці суд визнає протиправною, а підстави для такої відмови - необґрунтованими, некоректними і такими, що не відповідають Конституції України та нормам законодавства з огляду на наступне.

Відповідно до статті 8 КАС України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

Правові засади організації судової влади, загальний порядок забезпечення діяльності суддів та інші питання судоустрою і статусу суддів врегульовані Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року.

Гарантії незалежності суддів закріплені, зокрема у частині четвертій статті 47 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», відповідно до якої незалежність судді забезпечується окремим порядком фінансування та організаційного забезпечення діяльності суддів, належним матеріальним та соціальним забезпеченням судді. Законом встановлено гарантії матеріального забезпечення судді у відставці, яка не може бути знівельована в зв'язку з тим, що органи влади України не встановили порядку за яким зазначена гарантія повинна бути дотримана.

В усіх випадках розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці залежить від розміру грошового утримання працюючого на відповідній посаді судді.

Суд визнає помилковими посилання відповідача на те, що чинним законодавством не передбачено проводити перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці.

Оскільки положеннями Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453-VI розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці встановлений від відсотків грошового утримання працюючого судді на відповідній посаді, то розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці повинен збільшуватися в разі підвищення заробітної плати працюючого судді. У зв'язку з тим, що 01 вересня 2015 року заробітна плата працюючого судді змінилася у бік підвищення, то відповідач зобов'язаний провести позивачам перерахунок щомісячного довічного грошового утримання виходячи з довідок господарського суду Рівненської області від 12 листопада 2015 року, відповідно до яких заробітна плата працюючих на відповідних посадах суддів становить з 01 вересня 2015 року для ОСОБА_1 та ОСОБА_3 - 24804 грн. і ОСОБА_2 - 22048 грн.

Згідно частини п'ятої статті 120 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» за суддею, звільненого за його заявою про відставку, зберігається звання судді та гарантії недоторканості, встановлені для судді до його виходу у відставку.

Відповідно до частини п'ятої статті 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 були звільнені з посад суддів у відставку в березні 1996 року та в грудні 2006 року на підставі статті 43 Закону України «Про статус суддів» від 15 грудня 1992 року і їм призначено щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 90 відсотків заробітної плати судді, який працює на відповідній посаді.

Статтею 43 Закону України від 15 грудня 1992 року № 2862-УII «Про статус суддів» було встановлено, що судді у відставці, який має стаж роботи на посаді судді не менше 20 років, виплачується за його вибором пенсія або звільнене від сплати податку щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 80% заробітної плати, працюючого на відповідній посаді судді. За кожний повний рік роботи понад 20 років на посаді судді розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на 2 відсотки заробітку, але не більше ніж до 90 відсотків заробітку судді.

Згідно статті 73 Закону України «Про Конституційний Суд України» останній приймає рішення щодо конституційності актів, зазначених у пункті 1 статті 13 цього Закону. У разі, якщо ці акти або окремі положення визнаються такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), вони оголошуються нечинними і втрачають чинність від дня прийняття Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України» виключено абзац 3 пункту 1 постанови Верховної Ради України від 15 грудня 1992 року № 2863-ХII «Про порядок введення в дію Закону України «Про статус суддів» (із змінами та доповненнями, внесеними постановою Верховної Ради України від 24 лютого 1994 року № 4016-ХII», який передбачав, що в разі зміни заробітної плати суддів розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці обчислюється виходячи із нового розміру заробітної плати судді, який працює на відповідній посаді.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року вказані положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України» визнано неконституційними і такими, що втратили чинність.

Отже, з 22 травня 2008 року (з дня прийняття рішення Конституційного Суду України) була відновлена дія абзацу 3 пункту 1 постанови Верховної Ради України від 15 грудня 1992 року № 2863-ХII «Про порядок введення в дію Закону України «Про статус суддів», який передбачав право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці у разі зміни заробітної плати судді, який працює на відповідній посаді.

Зі змісту статті статті 43 Закону України «Про статус суддів» (яка була чинною на час звільнення позивачів з посади судді у відставку) вбачається, що розмір виплачуваного щомісячного довічного грошового утримання залежить від заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. Зі зміною, у бік збільшення заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді, збільшується і розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, а відтак, проводиться відповідний перерахунок.

У зв'язку з введенням в дію Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453-УI, стаття 43 Закону України «Про статус суддів» та постанова Верховної Ради України № 4016-12 від 24 лютого 1994 року втратили чинність з 01 січня 2011 року. Однак, втрата чинності вищевказаними законодавчими нормами, у зв'язку з прийняттям Закону України «Про судоустрій і статус суддів», не може слугувати підставою для обмеження гарантій правосуддя, які були встановлені для суддів у відставці стосовно забезпечення права на перерахунок розміру довічного грошового утримання у разі збільшення заробітної плати працюючих суддів, оскільки зазначенні норми діяли на момент звільнення позивачів у 1996 та 2006 роках.

Згідно статті 129 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року, розмір посадового окладу судді місцевого суду встановлюється з 01 січня 2013 року - 10 мінімальних заробітних плат та виплачується щомісячна доплата за вислугу років у встановлених розмірах в залежності від стажу роботи.

Отже, виходячи із вищенаведеного та у зв'язку із збільшенням з 01 вересня 2015 року заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді, відповідно збільшується і розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, а відтак, відповідач зобов'язаний проводити відповідні перерахунки та виплати грошового утримання позивачам в залежності від розміру заробітку працюючого судді.

Відповідно до пункту 2 розділу другого Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

Враховуючи те, що позивачі були звільнені з посади судді на підставі статті 43 Закону України «Про статус суддів», яка не передбачала ніяких обмежень щодо максимального розміру щомісячного довічного грошового утримання, а Закон України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», та Закон України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції Закону України від 28 грудня 2014 року № 76 та в редакції Закону України від 02 березня 2015 року № 213-VІІІ), на які посилається відповідач, зворотної дії у часі не мають, тому перерахунок щомісячного довічного грошового утримання позивачам повинен проводитись управлінням Пенсійного фонду України в місті Рівне без обмежень максимальним розміром, визначеними вказаними Законами.

Згідно з частиною третьою статті 22 Конституції України, конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав та свобод.

Статтею 58 Конституції України визначено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

В рішенні Конституційного Суду від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 по справі № 1-28/2008 вказується на те, що зміна існуючого порядку виплати щомісячного грошового утримання судді у відставці суперечить Конституції України, оскільки видатки на утримання суддів, які передбачені у Державному бюджеті України, відповідно до частини другої статті 95 та частини першої статті 130 Конституції України повинні передбачати і фінансування щомісячного грошового утримання судді у відставці, що безпосередньо стосується реалізації положення частини першої статті 130 Конституції України, щодо забезпечення державою фінансування судів та створення належних умов для їх функціонування. Такі правові позиції висловлював Конституційний Суд України у рішеннях від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005 (абзац восьмий пункту 7 мотивувальної частини) і від 18 червня 2007 року № 4-рп/2007 (абзаци четвертий, п'ятий, шостий підпункту 3.3 пункту 3 мотивувальної частини).

Відповідно до пункту 14 частини першої статті 92 Конституції України статус суддів визначається виключно законами України. Матеріальне та соціально-побутове забезпечення, в тому числі і заробітна плата суддів, є елементами статусу судді (статті 42 - 45 Закону України «Про статус суддів»). Збереження існуючого статусу судді, недопущення його скасування або звуження його змісту та обсягу є однією з основоположних гарантій незалежності судді (пункт 7.2 Рішення Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року).

Рішенням Конституційного суду України від 03 червня 2013 року № 3-рп/2013 (у справі № 1-2/2013 щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці) визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) частина 3, перше, друге, третє речення частини п'ятої статті 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453-VІ в редакції Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08 липня 2011 року № 3668-VІ; стаття 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08 липня 2011 року № 3668-VІ в частині поширення її дії на Закон України «Про судоустрій і статус суддів»; абзац 2 пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08 липня 2011 року № 3668-VІ, зі змісту якого вбачається, що виплата суддям пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) здійснюється без індексації, без застосування частин другої та третьої статті 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058 - VІ та без проведення інших перерахунків передбачених законодавством.

Положення Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453-VI в редакції Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08 липня 2011 року № 3668-VI, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним судом цього рішення.

В рішенні від 3 червня 2013 року Конституційний Суд України вказав на те, що Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» змінено визначений Законом України «Про судоустрій і статус суддів» порядок нарахування щомісячного довічного грошового утримання, внаслідок чого зменшено розмір щомісячного довічного утримання суддів, залишивши незмінним зміст права на щомісячне довічне грошове утримання суддів. Закон України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» звузив обсяг цього права, встановивши обмежену базу для нарахування суддям щомісячного довічного грошового утримання і його максимальний розмір, та скасував право суддів на одержання щомісячного довічного грошового утримання без обмеження граничного розміру, чим знизив досягнутий рівень гарантій незалежності суддів, що не узгоджується з конституційним положенням про недопустимість звуження змісту чи обсягу гарантій незалежності суддів.

Ухвалюючи зазначене Рішення, Конституційний Суд України врахував попередні позиції стосовно гарантій незалежності суддів, викладені ним у рішеннях від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002, 1 грудня 2004 року № 19-рп/2004, 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005, 22 травня 2008 року № 10-рп/20008, згідно з якими «визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід'ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Право судді у відставці на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості. Щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу. Конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя».

Враховуючи наведене, Конституційний Суд України зазначив, що з моменту ухвалення рішення Конституційного Суду України від 3 червня 2013 року № 3-рп/2013 підлягає застосуванню частина третя статті 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в редакції до змін, внесених Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи, а саме : «Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання».

Частиною 4 резолютивної частини даного рішення визначено, що рішення Конституційного суду України має преюдиціальне значення при розгляді судами загальної юрисдикції позовів у зв'язку з правовідносинами, що виникли внаслідок дії положень законів України, визнаних неконституційними.

У постановах від 17 березня 2015 року (справа № 21-371а14, №21-429а14), від 9 червня 2015 року (справа № 21-472а15) Верховний Суд України зробив аналогічний правовий висновок щодо обмеження грошового утримання судді зазначивши, що оскільки за змістом пункту 4 Рішення Конституційного Суду України № 3-рп/2013 воно має преюдиційне значення при розгляді судами загальної юрисдикції позовів у зв'язку з правовідносинами, що виникли внаслідок дії положень, законів, визнаних неконституційними, то право на одержання довічного грошового утримання без обмеження розміру такого виникає з дня ухвалення Конституційним Судом України Рішення від 3 червня 2013 року № 3-рп/2013.

Отже, зазначеними нормами Конституції України та рішеннями Конституційного суду України також повністю підтверджується правомірність позовних вимог ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3

Посилання відповідача на пункт 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213, як на підставу неможливості проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання, є безпідставними виходячи з наступного.

Згідно пункту 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах, з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до деяких законів, в тому числі Закону України «Про судоустрій та статус суддів».

Однак, зазначені обмеження не стосуються суддів у відставці, яким до 02 березня 2015 року призначене та виплачується щомісячне довічне грошове утримання без обмеження його максимального розміру, оскільки відповідно до статті 22 Конституції України, при прийнятті нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до статті 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно - правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбаченому Конституцією та законами України.

У відповідності до статті 6.4 Європейської хартії про статус суддів суддя, що досяг встановленого законом віку для виходу у відставку з суддівської посади, яку займав протягом певного часу, повинен отримувати пенсію по виходу у відставку, рівень якої повинен бути як можна ближче до рівня останньої заробітної плати в якості судді.

Відповідно до частини другої статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Частиною першою статті 126 Основного Закону України закріплено положення, згідно з яким незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України, тобто однією з гарантій забезпечення незалежності суддів є надання їм за рахунок держави матеріального і соціального захисту, до яких, зокрема, відноситься і щомісячне довічне грошове утримання.

Відповідно до положень статті 58 Конституції України, які, в тому числі, передбачають, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи, слід зробити висновок, що норми статті 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та Порядок видачі документів для призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного Фонду України, затверджений Правлінням Пенсійного Фонду України 25 січня 2008 року, не можуть регулювати порядок знаходження судді у відставці і обмежувати права осіб, які отримали право на відставку та перерахунок щомісячного довічного грошового утримання раніше, тобто в 1996 та 2006 роках, оскільки Конституція України, як зазначено в її статті 8 має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, а тому управління Пенсійного Фонду України в місті Рівне зобов'язане було керуватися Конституцією України, як актом прямої дії.

Таким чином, виходячи з норм статті 58 Конституції України та висновків, викладених у рішеннях Конституційного суду України від 22 травня 2008 року та від 03 червня 20013 року № 3-рп/2013, слідує, що матеріальні та соціальні гарантії судді у відставці, які були встановлені на день виходу у відставку (тобто на березень 1996 року та грудень 2006 року) не можуть бути обмежені або скасовані а ні новим законом, а ні внесенням змін до чинного закону. Оскільки на день виходу позивачів у відставку умови призначення, виплати та перерахунок щомісячного довічного грошового утримання були визначені статтею 43 Закону України «Про статус суддів» та Постановою Верховної Ради України «Про порядок введення в дію Закону України «Про статус суддів», вимоги позивачів про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання з розрахунку 90 відсотків нового розміру заробітної плати працюючого судді на відповідній посаді, є законними і обґрунтованими.

Відповідно до статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності, якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту вступу його в силу.

З матеріалів справи вбачається, що зазначені відносини виникли раніше, тобто до видання Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року зі змінами, що набрали законної сили з 01 жовтня 2011 року. Щомісячне довічне грошове утримання позивачам призначено і визначено на підставі чинного на той період Закону України «Про статус суддів», згідно якого їм надавалося право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання у разі підвищення заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді.

Враховуючи встановлені у справі обставини та наведені норми Конституції України та законів України, які регулюють спірні правовідносини, суд прийшов до висновку про законність і обґрунтованість позовних вимог, оскільки діями відповідача порушуються права позивачів в частині розміру отримуваного щомісячного довічного грошового утримання.

Виходячи з викладеного суд вважає, що дії відповідача щодо відмови позивачам у проведенні перерахунків і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці за період з 01 вересня 2015 року слід визнати протиправними та зобов'язати відповідача відповідно до вищенаведених норм Конституції України та законодавчих актів України провести відповідні перерахунки та забезпечити виплати щомісячного довічного грошового утримання позивачам в розмірі 90 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, згідно довідок Господарського суду Рівненської області від 12 листопада 2015 року.

Доводи Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області, наведені у запереченнях на адміністративний позов, спростовуються встановленими судом обставинами, наявними в матеріалах справи доказами та наведеними судом у даній постанові нормами права.

Керуючись ст.ст.11,17,18,71,160,161,162,183-2,186 КАС України, суд, -

В И Р I Ш И В :

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України в місті Рівне Рівненської області, правонаступником якого є Рівненське об'єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області, щодо відмови в проведенні перерахунків щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 з 01 вересня 2015 року.

Зобов'язати Рівненське об'єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області, як правонаступника управління Пенсійного фонду України в місті Рівне Рівненської області, здійснити перерахунки та виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 у розмірі 90 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, з 01 вересня 2015 року відповідно до довідок господарського суду Рівненської області про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці без обмеження його максимального розміру.

Стягнути з Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень на користь ОСОБА_1 судові витрати у сумі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) гривня 20 копійок, що складаються із судового збору.

Стягнути з Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень на користь ОСОБА_2 судові витрати у сумі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) гривня 20 копійок, що складаються із судового збору.

Стягнути з Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень на користь ОСОБА_3 судові витрати у сумі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) гривня 20 копійок, що складаються із судового збору.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку сторонами, а також іншими особами у зв'язку з тим, що суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов'язки.

Апеляційна скарга на постанову подається протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови до Житомирського апеляцiйного адміністративного суду через Рiвненський мiський суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя: Куцоконь Ю.П.