Справа № 820/123/16
Суддя: Кононенко З.О.
Дата ухвалення: 2016-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2016 р.Справа № 820/123/16
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Кононенко З.О.

Суддів: Бондара В.О. , Калитки О. М.

за участю секретаря судового засідання Струкової Н.В.

позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 18.04.2016р. по справі № 820/123/16

за позовом ОСОБА_1

до Прокуратури Харківської області

про скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з зазначеним позовом в якому просив суд скасувати наказ прокурора Харківської області №3337к про звільнення з органів прокуратури Харківської області від 14.12.2015 року; поновити його на посаді прокурора Первомайської міжрайонної прокуратури Харківської області (нині Первомайська місцева прокуратура Харківської області) та стягнути з прокуратури Харківської області на його користь середній заробіток за час вимушеного

Після уточнення позовних вимог, позивач просив суд скасувати наказ прокурора Харківської області №3337к про звільнення з органів прокуратури Харківської області від 14.12.2015 року; поновити його на посаді прокурора у органах прокуратура Харківської області та стягнути з прокуратури Харківської області на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу починаючи з 14.12.2015 року до дня поновлення на роботі.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 18.04.2016р. в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, ОСОБА_1, зазначає, що оскаржувана постанова прийнята без повного та всебічного з'ясування всіх обставин справи, в порушення норм матеріального права, є необґрунтованою та підлягає скасуванню. В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на те, що його було незаконно звільнено з посади прокурора у звязку з ліквідацією органу прокуратури (на підставі п.9 ч.1 ст. 51 Закону України «Про прокуратуру»). Позивач зазначав, що у порушення вимог ст. 42 КЗпП України, йому не було запропоновано іншу роботу, тобто відповідачем не виконано встановлений законодавством обов'язок щодо працевлаштування працівника. Також позивачем зазначено, що законодавство не містить критеріїв щодо успішності проходження тестування.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах апеляційної скарги у відповідності до ч. 1 ст. 195 КАС України, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 1999 року працював в органах прокуратури Харківської області, де з 18.12.2014р. був переведений на посаду прокурора Первомайської міжрайонної прокуратури Харківської області що підтверджується даними з трудової книжки позивача (а.с. 7).

У звязку з набранням чинності Закону України "Про прокуратуру (далі - ОСОБА_3) з 15 грудня 2015 року було припинено функціонування прокуратур міст, районів, районів у містах і міжрайонних прокуратур та утворення у системі органів прокуратури України місцевих прокуратур, перелік і територіальна юрисдикція яких визначається в Додатку до цього Закону.

Наказом Генерального прокурора України від 23.09.2015 р. №92ш внесено зміни до структури та штатного розпису прокуратури Харківської області, затверджено штатний розпис 11 місцевих прокуратур та у зв'язку з цим скорочено посади прокурорів міськміжрайпрокуратур.

Відповідно до зазначеного наказу Генерального прокурора України у структурі Первомайської місцевої прокуратури Харківської області встановлено 23 посади прокурорів та начальників відділів, 4 посади керівника та заступників керівника місцевої прокуратури.

Як свідчать докази у справі 08.10.2015 р. ОСОБА_1 повідомлено про звільнення із займаної посади на підставі п. 9 ч. 1 ст. 51 Закону України "Про прокуратуру" у разі не проходження або неуспішного проходження тестування для заміщення посади прокурора у відповідній місцевій прокуратурі з 14 грудня 2015 року.

З метою кадрового наповнення місцевих прокуратур, на підставі наданих Законом повноважень, зокрема, ч.2 ст.9 Закону, Генеральним прокурором України, видано наказ №98 від 20.07.2015, п.1 якого затверджено Порядок проведення тестування для зайняття посади прокурора місцевої прокуратури (далі - Порядок).

За результатами проходження ОСОБА_1 тестування для зайняття посади прокурора Первомайської місцевої прокуратури Харківської області ним отримано підсумковий бал - 90, у зв'язку з чим він перебуває на 37 місці у рейтинговому списку, тобто, мало місце неуспішне проходження ним тестування для заміщення посади прокурора у відповідній місцевій прокуратурі з 14 грудня 2015 року, що стало підставою для його звільнення з посади прокурора Первомайської міжрайонної прокуратури Харківської області та з органів прокуратури Харківської області у зв'язку із реорганізацією органу прокуратури та скороченням кількості прокурорів на підставі п. 9 ч. 1 ст. 51 Закону України "Про прокуратуру" та п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, згідно до наказу прокуратури Харківської області №3337к від 14.12.2015 року.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуваний наказ про звільнення прийнятий на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Колегія суддів погоджується висновком суду першої інстанції виходячи з такого.

Частиною другою статті 38 Конституції України передбачено, що громадяни користуються рівним правом доступу до державної служби, а також до служби в органах місцевого самоврядування.

За приписами частини 6 статті 43 Конституції України передбачено, що громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також система прокуратури України визначені Законом України від 14 жовтня 2014 року №1697-VII "Про прокуратуру" (далі - ОСОБА_3 України №1697-VII).

Із прийняттям нового Закону України "Про прокуратуру" була змінена система органів прокуратури України.

У статті 7 Закону України №1697-VII визначено, що систему прокуратури України становлять: Генеральна прокуратура України; регіональні прокуратури; місцеві прокуратури; військові прокуратури; Спеціалізована антикорупційна прокуратура.

У додатку до Закону України №1697-VII наведено перелік і територіальну юрисдикцію місцевих та військових прокуратур, які запроваджувалися з 15 грудня 2015 року (абзац третій пункту 1 розділу ХІІ "Прикінцеві положення" Закону України №1697-VII).

Окрім зміни системи органів прокуратури України, Законом №1697-VII було запроваджено ряд принципово нових підходів до питань призначення на посади прокурорів місцевої прокуратури, основою якого є якісне оновлення керівного та кадрового складу.

Так, ст. 28 Закону №1697-VII встановлено, що добір кандидатів на посаду прокурора місцевої прокуратури здійснюється на конкурсних засадах із числа осіб, які відповідають вимогам, установленим ч. 1 та 5 ст. 27 цього Закону, за результатами кваліфікаційного іспиту, проведеного відповідно до вимог Закону.

У зв'язку із набранням чинності 15 липня 2015 ЗУ Про Прокуратуру Генеральним прокурором України видано наказ від 23 вересня 2015 № 92ш згідно пункту 1 якого у звязку з утворенням 15 грудня 2015 року місцевих прокуратур та припинення діяльності шляхом реорганізації міських, районних, районних у містах та міжрайонних прокуратур внесено зміни до структури та штатного розпису прокуратури Харківської області. Пунктом 2 Наказу встановлено штатний розпис місцевих прокуратур Харківської області за рахунок резерву Генеральної прокуратури України 490 одиниць. Зокрема, у Первомайській місцевій прокуратурі встановлено штатний розпис у кількості 27 одиниць прокурорів. у тому числі на посаді прокурора 18, на посаді начальника відділу - 5 посад, на посаді керівників - 4 посади.

У підпункті "в" підпункту 1 пункту 5-1 розділу ХІІІ "Перехідні положення" Закону України №1697-VII визначено, що до набрання чинності положеннями, передбаченими абзацом 3 п. 1 розділу ХІІ "Прикінцеві положення" цього Закону прокурорами місцевих прокуратур призначаються прокурори, які на день набрання чинності цим Законом працюють у міських, районних, міжрайонних, районних у містах прокуратурах, - за умови успішного проходження ними тестування. Проведення тестування, стажування здійснюється в порядку, затвердженому Генеральним прокурором України.

Із зазначеного слідує, що прокурори, які працюють у міських, районних, міжрайонних, районних у містах прокуратурах, в разі успішного проходження ними тестування будуть призначені на посади у новоутворених місцевих прокуратурах.

Так, на виконання п.5-1 розділу ХІІІ "Перехідні положення" Закону України "Про прокуратуру", з метою кадрового наповнення місцевих прокуратур, Генеральним прокурором України виданий наказ №98 від 20 липня 2015 року "Про затвердження Порядків проведення тестування та чотирирівневого відкритого конкурсу на зайняття посад у місцевих прокуратурах" (далі - Порядок).

Відповідно до п. 1.2 Порядку, на посади прокурорів місцевих прокуратур призначаються особи за результатами успішного проходження ними тестування.

Пунктом 1.4 Порядку визначено, що прокурори та стажисти на посадах прокурорів, які на день набрання чинності Законом України "Про прокуратуру" працюють у міських, районних, міжрайонних у містах прокуратурах, претендують на зайняття посади прокурора місцевої прокуратури, яка утворюється шляхом реорганізації прокуратури районного рівня, в якій вони працюють.

Тобто, позивач згідно з умовами Порядку мав змогу претендувати тільки на посаду в Первомайській місцевій прокуратурі.

Відповідно до ч. 1 ст. 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. А згідно положенням ч. 3 цієї ж статті одночасно із попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації.

У попередженні про можливе звільнення до ОСОБА_1 доведена інформація про тестування для заміщення посади прокурора у відповідній місцевій прокуратурі, а відтак останній був повідомлений, що зможе перейти на роботу у відповідну місцеву прокуратуру але лише за умови успішного проходження тестування.

Наведене також фактично свідчить про те, що позивачу була запропонована інша посада в новоутвореній місцевій прокуратурі, обійняти яку він мав можливість лише за результатами об'єктивного оцінювання, яке буде проводитись знову ж таки не відповідачем як роботодавцем, а незалежним органом, який із цією метою буде утворено.

Пункт 3.16 Порядку визначає, що на підставі відомостей про результати тестування, робоча група регіонального центру формує рейтинговий список, форма якого наведена у додатку 2 Порядку, по кожній місцевій прокуратурі окремо.

Рейтинговий список кандидатів оприлюднюється на офіційному веб-сайті відповідної регіональної прокуратури після закінчення тестування (п.3.18 Порядку). Рішення щодо результатів тестування може бути оскаржене до робочої групи, а рішення робочої групи може бути оскаржене до суду (п.8.1-8.7 Порядку).

За результатами проведення тестування для зайняття посади прокурора Первомайської місцевої прокуратури ОСОБА_1 відповідно до рейтингового списку Харківського регіонального центру займає 37 позицію із загальної кількості 41 кандидатів.

Доказів оскарження результатів тестування матеріали справи не містять.

Згідно з пунктом 9.5 Порядку керівник регіональної прокуратури після отримання рейтингового списку кандидатів на посади прокурорів конкретної місцевої прокуратури та рапорту працівника прокуратури (заяви для тих, хто не працює в прокуратурі), який успішно пройшов тестування, видає наказ про його призначення на посаду, враховуючи підсумковий бал кандидата (від вищого до нижчого) та кількості штатних одиниць у відповідній місцевій прокуратурі.

Законом України №1697-VII та Порядком визначено умову призначення прокурора на посаду в реорганізовану прокуратуру - успішне проходження тестування. Оскільки така умова позивачем не виконана, відповідач був позбавлений правових підстав на переведення ОСОБА_1 на іншу посаду в новоутвореній місцевій прокуратурі.

Можливостей залишення позивача на посаді прокурора Первомайської міжрайонної прокуратури Харківської області після 15 грудня 2015 року також не існувало, оскільки штатний розпис цієї прокуратури як і інших районних та прирівняних до них прокуратур в межах Харківської області із цієї дати були виключені за наказом Генерального прокурора України № 92ш від 23 вересня 2015 року, а самі прокуратури припинили свою діяльність як суб'єкти владних повноважень.

За наведених вище обставин, колегія суддів приходить до висновку, що оскільки орган прокуратури в якому працював позивач реорганізований, усі штатні посади цієї прокуратури є ліквідованими, а можливість працевлаштування в новоутвореній місцевій прокуратурі виключається у зв'язку з неуспішним проходженням тестування, тому звільнення ОСОБА_1 із займаної посади ґрунтується на вимогах закону.

Також колегія суддів зазначає, що відповідно до ст. 3 Кодексу законів про працю України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Водночас, особливості проходження публічної служби в прокуратурі України та статусу прокурорів визначені та урегульовані спеціальним законодавством, зокрема Законом України "Про прокуратуру".

Частиною 1 ст. 4 Закону України "Про прокуратуру" передбачено, що організація та діяльність прокуратури України, статус прокурорів визначаються Конституцією України, цим та іншими законами України, чинними міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Тобто, особливості проходження публічної служби позивача врегульовуються спеціальним законодавством, положення яких мають пріоритет у застосуванні перед загальними нормами трудового законодавства.

Таким чином, трудове законодавство може бути застосовано, а відповідні гарантії працівника при звільненні, які передбачені Кодексом законів про працю України, можуть бути забезпечені лише в тому обсязі, який передбачений нормами спеціального законодавства, які є пріоритетними.

Крім того, з 15 липня 2015 року втратили чинність положення ч.1 ст.46-2 Закону України від 05 листопада 1991 року №1789-XII Про прокуратуру, якими було передбачено звільнення прокурорів з роботи на загальних підставах, передбачених законодавством про працю.

Натомість, статтею 16 Закону України №1697-VII визначенні гарантії незалежності прокурорів, зокрема у п.1 ч.1 цієї статті передбачено, що незалежність прокурора забезпечується особливим порядком його призначення на посаду, звільнення з посади, притягнення до дисциплінарної відповідальності.

При цьому слід зазначити, що із набуттям чинності новим Законом України "Про прокуратуру" запроваджено ряд принципово нових підходів до питань призначення на посади прокурорів місцевої прокуратури, основою якої є якісне оновлення керівного та кадрового складу. Такі підходи реалізовуються у тому, що добір кандидатів на посаду прокурора місцевої прокуратури здійснюється на конкурсних засадах із числа осіб, які відповідають вимогам, установленим ч. 1 та 5 ст. 27 цього Закону, за результатами кваліфікаційного іспиту, проведеного відповідно до вимог Закону. Також передбачено, що прокурорами місцевих прокуратур призначаються прокурори, які на день набрання чинності цим Законом працюють у міських, районних, міжрайонних, районних у містах прокуратурах, - за умови успішного проходження ними тестування (п. п. "в" підпункту 1 пункту 5-1 розділу ХІІІ "Перехідні положення" Закону України №1697-VII).

Зазначеними положеннями встановлений безальтернативний порядок призначення на посади прокурорів місцевих прокуратур, а саме виключно на конкурсних засадах за результатами кваліфікаційного іспиту та передбачено, що прокурори працюючі на день набрання чинності цим Законом у міських, районних, міжрайонних, районних у містах прокуратурах, можуть бути призначені на посади у новоутворені місцеві прокуратури виключно за умови успішного проходження ними тестування.

Таким чином, правовідносини, що виникають при звільненні з публічної служби у зв'язку зі скороченням штатів юридичної особи, за наявності спеціального законодавства, регулюються останнім.

Враховуючи не успішне проходження позивачем тестування на заміщення посад прокурорів у Первомайській місцевій прокуратурі, посилання ОСОБА_1 на те, що він має переважне право щодо залишення на роботі не можуть бути взяті судом до уваги, оскільки положеннями Закону №1697-VII, який в даному випадку є пріоритетним над нормами трудового законодавства, не передбачено жодних пільг чи переваг особі, яка не пройшла конкурсний відбір в новоутворену прокуратуру.

Порядком проведення тестування та чотирирівневого конкурсу на заняття посад в місцевих прокуратурах передбачено, що при проведенні тестування всі кандидати знаходяться в рівних умовах і правах, без надання будь-яких переваг. Обмеження у конкурсі передбачено лише для певної категорії осіб п.1.6 Порядку.

Колегія суддів, вважає, що надання будь-яких пільг чи переваг особі, яка не пройшла встановлений законом безальтернативний порядок призначення на посаду у місцеву прокуратуру, призведе до порушення встановлених ст. 16 Закону №1697-VII гарантій незалежності прокурорів та нівелює принципи, на яких базується формування нової прокуратури України, що є недопустимим.

Відтак, колегія суддів приходить до висновку, що наказ прокурора Харківської області №3337к про звільнення з органів прокуратури Харківської області від 14.12.2015 року про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора Первомайської міжрайонної прокуратури Харківської області у звязку з реорганізацією органу прокуратури та скорочення кількості прокурорів на підставі п.9 ч.1 ст.51 Закону України від 14 жовтня 2014 року №1697-VII Про прокуратуру прийнятий правомірно, у межах наданих повноважень, та у спосіб, передбачений законодавством України, а тому позовні вимоги про скасування наказу прокурора Харківської області №3337к про звільнення з органів прокуратури Харківської області від 14.12.2015 року; поновлення на посаді прокурора у органах прокуратури Харківської області та стягнення з прокуратури Харківської області на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу починаючи з 14.12.2015 року до дня поновлення на роботі, задоволенню не підлягають. Посилання в цьому наказі на п.1 ч.1 ст.40 Кодексу законів про працю України не спростовує правомірності звільнення позивача в порядку та на підставі, передбачених Законом України від 14 жовтня 2014 року №1697-VII Про прокуратуру.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Як вбачається з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 159 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на встановлені обставини та викладені висновки, колегія суддів вважає оскаржувану постанову суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову ухваленою з дотриманням вищеназваної правової норми.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 18.04.2016р. по справі № 820/123/16 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_3
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_4 ОСОБА_5
Повний текст ухвали виготовлений 13.06.2016 р.