Справа № 826/12274/15
Суддя: Олексієнко М.М.
Дата ухвалення: 2016-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"01" червня 2016 р. м. Київ К/800/32/16

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Олексієнка М.М. (доповідач), Рецебуринського Ю.Й., Штульман І.В.,

здійснивши в порядку письмового провадження касаційний розгляд справи за адміністративним позовом ОСОБА_4 до відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві (далі - ДВС), третя особа: відділ державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві про зобов'язання винести постанову про зняття арешту з майна за касаційною скаргою позивача на судове рішення Київського апеляційного адміністративного суду від 1 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У червні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, у якому з урахуванням уточнених позовних вимог просив зобов'язати відповідача винести постанову про зняття арешту з його майна.

Посилався на те, що виконавче провадження проводилося за його відсутності, що позбавило його можливості скористатися своїми правами.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 25 вересня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Київський апеляційний адміністративний суд рішенням від 1 грудня 2015 року постанову скасував та ухвалив нову про часткове задоволення позову. Зобов'язано ДВС розглянути питання про зняття арешту з майна ОСОБА_4

У касаційній скарзі позивач, з посиланням на порушення норм матеріального та процесуального права, допущені апеляційним судом, просить рішення цього суду скасувати і ухвалити постанову про зобов'язання відповідача зняти арешт з його майна.

З'ясувавши обставини справи в межах, передбачених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), колегія суддів приходить до висновку про задоволення касаційної скарги частково з урахуванням наступного.

Розглядаючи справу по суті, суди попередніх інстанцій виходили з того, що спір у цій справі є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів.

З таким висновком погодитися неможливо, оскільки він не відповідає фактичним обставинам справи, та нормам матеріального і процесуального права.

Відповідно до частини другої статті 4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Частиною першою статті 181 КАС України передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державних виконавців) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Аналогічне правило наведене у частині четвертій статті 82 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якого рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, - до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах визначається Цивільним процесуальним кодексом України (далі - ЦПК України). За правилами статті 383 цього кодексу (в редакції Закону України від 04.11.2010 року №2677-VI) сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно фактичних обставин справи, встановлених судами, спір у справі виник з приводу виконання державним виконавцем рішення суду, ухваленого за правилами ЦПК України, про стягнення заборгованості, при цьому боржником (стороною виконавчого провадження) виступає позивач.

З урахуванням зазначених обставин та норм права, оскарження дій (бездіяльності) чи рішення державного виконавця, стороною виконавчого провадження повинно здійснюватися за правилами цивільного судочинства.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі «Zand v. Austria» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

На підставі наведеного, рішення судів попередніх інстанцій підлягають скасуванню з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої статті 157 КАС України (якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства), із закриттям провадження у справі.

Одночасно необхідно роз'яснити позивачу можливість звернення до суду за правилами ЦПК України.

На підставі наведеного, керуючись статтями 157, 220, 222, 223, 228, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Судові рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 вересня 2015 року, Київського апеляційного адміністративного суду від 1 грудня 2015 року скасувати, а провадження у справі - закрити у зв'язку з тим, що справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Роз'яснити ОСОБА_4, що спір, який виник між сторонами, може бути вирішений в порядку цивільного судочинства.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів з моменту направлення її копій особам, які беруть участь у справі, оскарженню не підлягає, проте може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, встановленими статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: М.М. Олексієнко

Ю.Й. Рецебуринський

І.В. Штульман