Справа № 808/261/16
Суддя: Головко О.В.
Дата ухвалення: 2016-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

808/261/16

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

07 червня 2016 року

справа № 808/261/16

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Головко О.В.

суддів: Суховарова А.В. Ясенової Т.І.

за участю секретаря судового засідання: Троянова А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного підприємства «Наукове промислово-комерційне підприємство «ТАТА» на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 01 березня 2016 року в адміністративній справі

за позовом Приватного підприємства «Наукове промислово-комерційне підприємство «ТАТА»

до Запорізької митниці ДФС

про визнання протиправним та скасування рішення,-

в с т а н о в и в :

ПП «Наукове промислово-комерційне підприємство «ТАТА» у січні 2016 року звернулося до суду з позовом, в якому просило визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товару № 112050000/2015/000309, винесене Запорізькою митницею ДФС 08 жовтня 2015 року.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 01 березня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Запорізького окружного адміністративного суду та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам справи та нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що між ПП «Наукове промислово-комерційне підприємство «ТАТА» та компанією «Glariozo Advanced Limited», Нікосія, Кіпр було укладено контракт № 10 від 07.07.2015.

За умовами контракту та згідно зі Специфікацією № 1 до контракту «Glariozo Advanced Limited», Нікосія, Кіпр зобов’язується поставити на умовах FCA – м. Рибница, Молдова, а ПП «Наукове промислово-комерційне підприємство «ТАТА» прийняти та оплатити вуглецевовмісний матеріал марки КУ у кількості 21 тон за ціною 445 дол. США/тону, на загальну суму 9345,00 дол. США.

З метою митного оформлення товару, поставленого за вищевказаним контрактом, декларантом ПП «Наукове промислово-комерційне підприємство «ТАТА» було подано до митного органу вантажну митну декларацію № 112050000/2015/017467 від 07.10.2015, в якій заявлено митну вартість товару за ціною договору (контракту).

Товар випущено у вільний обіг під гарантійні зобов’язання за МД № 112050000/2015/017710 від 08.10.2015.

Надаючи оцінку обґрунтованості висновків митного органу, правомірності оскаржуваного рішення про визначення митної вартості товарів та картки відмови, колегія суддів зазначає, що відповідно до статті 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно зі статтею 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу

Статтею 52 визначено, що у випадках, визначених цим Кодексом, для заявлення митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України відповідно до митного режиму імпорту, митному органу, який проводить митне оформлення цих товарів, разом з митною декларацією та іншими необхідними для митного оформлення зазначених товарів документами в установленому порядку подається декларація митної вартості.

У декларації митної вартості наводяться відомості про метод визначення митної вартості товарів, числове значення митної вартості товарів та її складових, умови зовнішньоекономічного договору, що мають відношення до визначення митної вартості товарів, та надані документи, що підтверджують зазначене.

Відповідно до статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п’ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об’єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та (або) бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов’язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов’язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов’язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Положеннями статті 57 Митного кодексу України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Статтею 52 Митного кодексу України визначено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов’язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об’єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Згідно зі статтею 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Відповідно до статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та(або) недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Частиною 6 статті 54 Митного кодексу України передбачено, що митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та(або) недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Аналіз наведених норм права дає змогу дійти висновку, що метод визначення митної вартості товару за ціною договору є основним. На підтвердження заявленої декларантом митної вартості товару, що визначена за першим методом, митному органу необхідно надати відповідні документи. При цьому застосування кожного наступного методу у їх послідовності можливе лише у разі обґрунтованої та об’єктивної неможливості застосування попереднього методу.

В ході перевірки правильності визначення митної вартості товарів Запорізька митниця ДФС дійшла висновку про неможливість застосування першого методу, оскільки надані декларантом документи містять численні розбіжності та невідповідності, не містять відомості, що документально підтвердженні, визначені кількісно і достовірні для підтвердження числових значень митної вартості товару.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем до митного органу на підтвердження заявленої митної вартості товару та методу її визначення разом з ВМД № 112050000/2015/017467 від 07.10.2015 було надано: інвойс № 0707 від 07.07.2012, специфікацію № 1 від 07.07.2015, рахунок № 1 від 11.09.2015, контракт № 10 від 07.07.2015, платіжне доручення № 161 від 14.07.2015, протокол лабораторних досліджень № 52 від 18.03.2015, міжнародну транспортну накладну № 000005 від 11.09.2015, довідку про транспортні витрати № 15-09-15 від 15.09.2015, пакувальний лист від 11.09.2015 та інші.

Судом встановлено, апелянтом не спростовано, що надані документи містять розбіжності та не підтверджують заявлену декларантом митну вартість товару, а саме: у платіжному дорученні № 161 від 14.07.2015 графа «призначення платежу» не містить посилання на інвойс № 0707 від 07.07.2015 (відповідно до п. 4.1 контракту передбачена 100% передплата проти виставленого інвойсу) та специфікацію № 1 до контракту № 10 від 07.07.2015, яка відповідно до п. 1.1 контракту визначає номенклатуру, якість, кількість та ціну товару; в інвойсі № 0707 від 07.07.2015 відсутнє посилання на специфікацію № 1 до контракту № 10 від 07.07.2015, яка відповідно до п. 1.1 контракту визначає номенклатуру, якість, кількість та ціну товару; у платіжному дорученні № 161 від 14.07.2015 зазначено суму передплати – 9345 дол. США, яка не відповідає інвойсу № 0707 від 07.07.2015, в якому зазначено суму – 9327,2 дол. США; у специфікації № 1 до контракту № 10 від 07.07.2015 відсутня дата; п. 2.3 контракту № 10 від 07.07.2015 передбачено надання продавцем при відвантаженні товару сертифікату якості заводу-виробника або виписки із сертифікату якості, завірену печаткою продавця, та прийняття товару покупцем по якості, проте вказані документи не були надані під час митного оформлення товару.

При цьому в судовому засіданні колегією суддів встановлено, що за контрактом № 10 від 07.07.2015 поставка товару здійснювалася окремими партіями в різні проміжки часу, що свідчить про обґрунтованість висновків митного органу про не підтвердження заявленої митної вартості товару поданими з ВМД № 112050000/2015/017467 від 07.10.2015 документами, за якими неможливо ідентифікувати відповідну партію товару.

Додатково витребувані митним органом документи, а саме: договір (угоду, контракт) з третіми особами, пов'язаний з контрактом про поставку товарів, митна вартість яких визначається, рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором, виписку з бухгалтерської документації, каталоги, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару, копію митної декларації країни виробника, висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або біржових організацій про вартість товару або сировини, позивачем надані не були.

Натомість були надані: лист № 3068 від 08.10.2015 та копія експортної декларації № 170/110915/007330 від 11.09.2015.

Як вбачається з матеріалів справи, лист № 3068 від 08.10.2015 містить виписку з бухгалтерської документації ПП «Наукове промислово-комерційне підприємство «ТАТА» до контракту № 2204-2015 від 22.04.2015 щодо вартості одного кілограма завезеного товару «бій та недогарки графітованих електродів», яка не стосується заявленої партії товару та не містить відомостей для підтвердження складових митної вартості оцінюваного товару.

В наданій копії експортної декларації зазначено фактурну вартість товару 9222,40 дол. США, яка не відповідає вартості, зазначеній в інвойсі № 0707 від 07.07.2015 та специфікації № 1.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем не підтверджено необхідними та достатніми документами митну вартість товару за основним методом.

Доводи апелянта щодо складання платіжного доручення № 161 від 14.07.2015 відповідно до вимог чинного законодавства, відсутності обов’язку щодо посилання в інвойсі на специфікацію, відсутність в специфікації дати, суд апеляційної інстанції знаходить такими, що не спростовують висновки суду першої інстанції, адже останнє не ґрунтувалось на висновках митного органу.

Разом з тим, апелянтом жодними належними доказами не спростовано розбіжності в ціні товару, що містяться в платіжному дорученні, інвойсі та специфікації.

Так, згідно з п. 4.1 контакту № 10 від 07.07.2015 оплата товару здійснюється шляхом 100% передплати проти виставленого інвойсу, в якому вказуються в обов’язковому порядку: номер договору, найменування матеріалу, кількість, ціна, вартість, банківські реквізити продавця.

Також за умовами контракту специфікація до нього є невід’ємною частиною, в якій визначаються умови, кількість та строки поставки товару.

В наданих до митного оформлення специфікації до договору зазначено вартість товару 9345,00 дол. США за 21 тону, в платіжному дорученні № 161 від 14.07.2015 також зазначено про оплату товару у сумі 9345,00 дол. США, тоді як в інвойсі № 0707 від 07.07.2015 (відповідно до якого повинна була відбуватись 100% передплата) зазначено суму 9327,2 дол. США.

Твердження апелянта про наявність двох інвойсів за № 0707 від 07.07.2015, суд апеляційної інстанції знаходить такими, що жодним чином не спростовують висновки митного органу, адже до митного оформлення було надано лише один інвойс, на данні якого йде посилання митниці та який містить відповідні розбіжності.

Щодо посилання апелянта на виписку з бухгалтерської документації ПП «Наукове промислово-комерційне підприємство «ТАТА» до контракту № 2204-2015 від 22.04.2015 та експортну декларацію № 170/110915/007330 від 11.09.2015, суд апеляційної інстанції зазначає, що останні також не спростовують розбіжності та невідповідності, що містяться в документах, наданих декларантом під час митного оформлення товару для підтвердження митної вартості, оскільки стосуються поставки інших товарів.

Також суд зазначає, що, приймаючи оскаржувані рішення, митний орган в повному обсязі обґрунтував неможливість застосування основного методу при визначенні митної вартості товару та всіх інших у їх послідовності, що свідчить про наявність законних підстав для застосування суб’єктом владних повноважень резервного методу.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що рішення про коригування митної вартості товару № 112050000/2015/000309, винесене Запорізькою митницею ДФС 08 жовтня 2015 року, є обґрунтованим та правомірним.

Враховуючи сукупність викладених обставин, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Приватного підприємства «Наукове промислово-комерційне підприємство «ТАТА» залишити без задоволення, а постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 01 березня 2016 року в адміністративній справі № 808/261/16 - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів з дня складання в повному обсязі.

Повний текст ухвали складений 10 червня 2016 року.

Головуючий: О.В. Головко

Суддя: А.В. Суховаров

Суддя: Т.І. Ясенова