Справа № 750/11154/15-а
Суддя: Грибан І.О.
Дата ухвалення: 2016-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

16 червня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючий-суддя Грибан І.О.

судді Беспалов О.О., Парінов А.Б.

за участі :

секретар с/з Артюхіна М.А.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України на постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 25 квітня 2016 року у справі за адміністративним позовом Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області про скасування постанови про стягнення виконавчого збору -

У С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся в суд з позовом в якому просив визнати неправомірними дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Чернігівській області щодо винесення постанови про стягнення виконавчого збору від 16.09.2015 року ВП № 32321610 та скасувати постанову про стягнення виконавчого збору, винесену головним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Чернігівській області від 16.09.2015 року у розмірі 2040,00 грн. у виконавчому провадженні № 32321610.

Постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 25 квітня 2016 року в задоволенні позову відмовлено .

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції позивач подав апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Сторони, належним чином повідомлені, в судове засідання на апеляційний розгляд не з'явилися. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення справи, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Чернігівській області знаходиться виконавчий лист № 2-а/2506/8110/11, виданий Деснянським районним судом м. Чернігова про зобов'язання Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Чернігова відновити з 13 січня 2011 року виплату призначеної ОСОБА_4 пенсії у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком відповідно до ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Сернігівській області від 05.04.2012 відкрито виконавче провадження, відповідно до якої встановлено строк до 11.04.2012 для добровільного виконання рішення суду.

16.09.2015 державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області винесено постанову про стягнення з боржника Управління Пенсійного фонду України в м.Чернігові виконавчого збору в розмірі 2040,00 грн.

Вважаючи таку постанову протиправною позивач звернувся з даним позов в суд.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволення позовних вимог, вказував, що постанова про стягнення з боржника виконавчого збору винесена державним виконавцем правомірно.

Апелянт вказує на помилковість таких висновків суду першої інстанції, оскільки державним виконавцем не вживалися жодні заходи примусового виконання рішень, передбачені статтею 32 Закону України «Про виконавче провадження».

Колегія суддів, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, дійшла висновку про обґрунтованість та правомірність зазначених вище висновків суду першої інстанції та вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

Порядок та умови виконання рішень судів, інших органів (посадових осіб), які відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України «Про виконавче провадження».

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно із частиною 2 статті 25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Виконання рішень за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматись від їх вчинення здійснюється відповідно до статті 75 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до частини 5 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», сторони зобов'язані протягом трьох робочих днів письмово повідомити державного виконавця про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також письмово повідомляти державного виконавця про виникнення обставин, що зумовлюють обов'язкове зупинення виконавчого провадження, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі про зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - про зміну місця роботи.

Згідно з частиною 1 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження», у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Відповідно до частини 1 ст.28 Закону України «Про виконавче провадження», у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню чи поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення, за яким боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавчий збір стягується в розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі ста двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі виконання рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки та виконання боржником рішення після закінчення строку для самостійного його виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Виконавчий збір не стягується за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, штрафів, накладених відповідно до вимог цього Закону, за виконавчими документами, які підлягають негайному виконанню, а також у разі перерахування коштів стягувачу у випадку, передбаченому частиною другою статті 27 цього Закону, та у разі виконання рішень у порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».

Постанова про стягнення виконавчого збору надсилається боржнику не пізніше наступного робочого дня після її винесення і може бути оскаржена до суду в десятиденний строк.

Колегія суддів, звертає увагу, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення умов ведення бізнесу (дерегуляція)» від 12.02.2015 внесенні зміни до Закону України «Про виконавче провадження», зокрема у статті 28 якого визначено, що виконавчий збір стягується незалежно від вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання, передбачених цим Законом. Зазначена норма діяла на час виникнення спірних правовідносин.

Крім того, нормами Закону України «Про виконавче провадження» не визначено строки винесення постанови про стягнення виконавчого збору, а лише встановлено, що постанова про стягнення виконавчого збору виноситься у разі не виконання боржником рішення у строк, встановлений для самостійного його виконання.

З матеріалів справи вбачається, що для виконання рішення в добровільному порядку державним виконавцем визначено семиденний строк, який закінчився 11.04.2012.

Позивачем у визначений державним виконавцем для самостійного виконання рішення строк не було надано документального підтвердження повного виконання рішення.

Управління Пенсійного фонду України листом від 12.06.2012 року № 10990/06 повідомило державного виконавця, що ОСОБА_4 здійснено виплату пенсії згідно рішення суду по 18.06.2011, а з 19.06.2011 по 22.07.2011 здійснено перерахунок пенсії та сума до виплати складає 3667, 62 грн. Виплата буде здійснена при умові фінансування коштів з Державного бюджету України.

12.06.2012 державним виконавцем відповідно до п.11 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про закінчення виконавча провадження, яка в подальшому була оскаржена стягувачем в судовому порядку та скасована постановою Деснянського районного суду м.Чернігова від 21.08.2012.

28.11.2012 постановою державного виконавця відповідно до ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження» відновлено виконавче провадження.

Листами від 13.06.2013 та 13.02.2014 позивач повідомляв державного виконавця про виконання рішення в частині здійснення нарахування пенсії.

Отже, рішення суду виконано в порушення визначеного державним виконавцем строку та не в повному обсязі.

Враховуючи, що підставою для стягнення з боржника виконавчого збору є факт ненадання ним документального підтвердження виконання рішення суду в строк, встановлений Законом України «Про виконавче провадження» для самостійного виконання рішення, то відповідач правомірно виніс постанову про стягнення виконавчого збору.

Отже, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з приписів ч.28 Закону України «Про виконавче провадження».

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують .

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з дотриманням норм матеріального та процесуального права, на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в справі, підтверджених доказами, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, то колегія суддів апеляційної інстанції підстав для його скасування не вбачає.

Крім того, вирішуючи питання розподілу судових витрат, колегія суддів звертає увагу, що на час подання позивачем апеляційної скарги, останній в силу положень Закону України «Про судовий збір» не був звільнений від сплати судового збору, однак судовий збір за подання апеляційної скарги не сплатив.

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 23 травня 2016 року апеляційну скаргу Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України було залишено без руху у зв'язку з тим, що апелянт повинен був сплатити судовий збір за подання апеляційної скарги на постанову суду в розмірі 1339,80 грн.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 08 червня 2016 року відстрочено сплату судових витрат до закінчення апеляційного провадження у справі за позовом Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області про скасування постанови про стягнення виконавчого збору.

Таким чином, з апелянта має бути стягнуто розмір судового збору, що не був сплачений при поданні апеляційної скарги.

Оскільки доказів сплати судового збору не надано, суд стягує з апелянта несплачений ним при поданні апеляційної скарги судовий збір в сумі 1339,80 грн.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України - залишити без задоволення, а постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 25 квітня 2016 року - без змін.

Стягнути з Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України за рахунок бюджетних асигнувань несплачений при поданні апеляційної скарги судовий збір в сумі 1339,80 грн. (рахунок - 1007, код ЄДРПОУ - 38004897, МФО банку - 820019, отримувач - УДКСУ у Печерському районі, банк - ГУДКСУ у м. Києві, призначення платежу- *;101;Судовий збір, за позовом (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Київський апеляційний адміністративний суд, Код класифікації доходів бюджету 22030001.).

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня її складення в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий-суддя І.О.Грибан

Суддя О.О.Беспалов

Суддя А.Б.Парінов

Повний текст виготовлено - 16.06.2016.

Головуючий суддя Грибан І.О.

Судді: Беспалов О.О.

Парінов А.Б.