Справа № 804/16185/15
Суддя: Чорна Валерія Вікторівна
Дата ухвалення: 2016-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2016 р. справа № 804/16185/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Чорної В.В.

суддів Ляшко О.Б., Царікової О.В.

при секретарі судового засідання Попович Н.М.

за участі представників сторін:

позивача ОСОБА_1

відповідачів-1, 2, 3 ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до відповідача-1 Міністерства внутрішніх справ України, відповідача-2 Головного управління Міністерства внутрішніх справ в Дніпропетровській області, відповідача-3 Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про скасування наказу № 485 о/с від 06.11.2015 р., та зобовязання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в:

07 грудня 2015 року ОСОБА_3 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із зазначеним адміністративним позовом, в якому просила визнати протиправним та скасувати наказ ГУМВС України у Дніпропетровській області № 485 о/с від 06.11.2015 року в частині звільнення її з органів внутрішніх справ; зобовязати МВС України поновити її на службі, призначивши її на рівнозначну посаду у себе у відомстві, або зобовязати МВС України після 30.11.2016 року надати їй можливість атестуватися за законодавством на посаду в Національній поліції України.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначила, що наказом ГУМВС України в Дніпропетровській області від 06.11.2015 року № 485 о/с її звільнено з посади інспектора по роботі з населенням та громадськими формуваннями сектора дільничних інспекторів Тернівського міського відділу міліції ГУМВС України в Дніпропетровській області на підставі п. 64 «г» (через скорочення штатів) Положення при проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ. З наказом про звільнення позивач не погоджується, посилаючись на те, що її звільнення відбулося під час перебування у відпустці по догляду за дитиною, що суперечить вимогам ч. 3 ст. 184 Кодексу законів про працю України. Крім того, Міністерство внутрішніх справ України не ліквідовано, а отже, саме воно має працевлаштувати позивачку у себе у відомстві на рівнозначній посаді, або після 30.11.2016 року (тобто, після закінчення відпустки по догляду за дитиною), надати їй можливість атестуватися згідно чинного законодавства на посаду в Національній поліції України. Посилаючись на сукупність вищевикладених обставин, просить суд задовольнити її позовні вимоги у повному обсязі.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.04.2016 року до участі у розгляді даної справи було залучено відповідачів 2, 3 Головне управління МВС України в Дніпропетровській області, та Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області.

В судовому засіданні 02.06.2016 року представник позивача зо довіреністю ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідачів-1, 2, 3 за довіреністю ОСОБА_2 проти задоволення позовних вимог заперечив, зазначивши, що наказом МВС України «про організаційно-штатні питання» № 1388 від 06.11.2015 р. скорочені всі штати ГУМВС. Отже, звільнення ОСОБА_3 у запас Збройних сил за п. 64 «г» (через скорочення штатів) згідно оскаржуваного наказу є правомірним. Крім того, враховуючи, що ГУ МВС України в Дніпропетровській області ліквідується, то позивач, в силу приписів Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію", у разі бажання подальшого проходження служби в поліції, повинна була звернутись з відповідним рапортом. Оскільки позивач з рапортом для подальшого проходження служби в поліції не зверталась, її було звільнено згідно п. 64 "г" Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом ОВС, через скорочення штатів, не зважаючи на перебування її у відпустці по догляду за дитиною до трьох років, оскільки згідно п. 11 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію", перебування працівників міліції на лікарняному чи у відпустці не є перешкодою для їх звільнення зі служби в органах внутрішніх справ згідно цього закону. Аналогічне правило, що дозволяє звільняти працівників під час відпустки (незалежно від її виду) за ініціативою власника, при повній ліквідації установи, передбачено ч. 3 ст. 40 КЗпП України. В даному випадку, керівництво ГУМВС, враховуючи повну ліквідацію державного органу виконавчої влади (міліції), без визначення його правонаступника, у звязку із втратою чинності Законом України «Про міліцію», яким був врегульований порядок проходження служби в міліції, не мало повноважень працевлаштовувати позивача, а саме, вирішувати питання щодо продовження ним служби в органах Національної поліції України із збереженням спеціального звання працівника міліції, правового статусу та гарантій соціального захисту, раніше передбачених Законом України «Про міліцію». Положення Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію» не містять обовязку автоматичного переведення працівників, в тому числі і жінок, що перебувають у відпустці по догляду за дитиною, до лав Національної поліції України. Відтак, оскаржуваний наказ прийнято у відповідності до вимог чинного законодавства.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.

ОСОБА_3 наказом ГУМВС України у Дніпропетровській області № 165 о/с від 29.05.2006 р. прийнята на службу в органи внутрішніх справ.

Наказом Головного управління МВС України в Дніпропетровській області № 25 о/с від 04.02.2014 р. старшому лейтенанту міліції ОСОБА_3, інспектору по роботі з населенням та громадськими формуваннями сектора інформаційно-аналітичного забезпечення Тернівського міського відділу, з 20 січня 2014 року по 30 листопада 2016 року надана відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Наказом Головного управління МВС України в Дніпропетровській області № 485 о/с від 06.11.2015 р. старшого лейтенанта міліції ОСОБА_3, інспектора по роботі з населенням та громадськими формуваннями сектора дільничних інспекторів міліції Тернівського міського відділу, з 06 листопада 2015 року звільнено у запас Збройних сил (з постановленням на військовий облік) за п. 64 «г» (через скорочення штатів), згідно з Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ та відповідно до пунктів 10 та 11 розділу ІХ Закону України «Про Національну поліцію».

Не погодившись із зазначеним наказом відповідача-2, позивач звернулася до суду із зазначеним позовом.

Встановивши обставини справи, проаналізувавши норми чинного законодавства, суд дійшов наступних висновків.

Спірні правовідносини регулюються Законом України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 р. № 580-VIІI (далі - Закон № 580-VІІІ) та Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР № 114 від 29.07.1991 р. (далі - Положення № 114).

Відповідно до пункту 1 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 580-VІІІ, він набирає чинності через три місяці з дня, наступного за днем його опублікування, крім пунктів 1, 2, 3, 7-13, 15, 17-18 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону, які набирають чинності з дня, наступного за днем його опублікування.

Пунктом 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону № 580-VІІІ встановлено, що з дня опублікування цього Закону всі працівники міліції (особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), а також інші працівники Міністерства внутрішніх справ України, його територіальних органів, закладів та установ вважаються такими, що попереджені у визначеному порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів.

Отже, позивач попереджена про звільнення через скорочення штатів в силу Закону. При цьому, вжиття заходів для працевлаштування працівника в новоутвореній установі відповідно до вказаного Закону не є обов'язком роботодавця.

Разом з тим, приписами пункту 9 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону № 580-VIІI передбачено, що працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції. Посади, що пропонуються особам, зазначеним у цьому пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції.

З аналізу наведеного вбачається, що передумовою отримання пропозиції щодо посад (рівнозначних, вищих або нижчих щодо посад, які обіймала особа під час проходження служби у міліції) є наявність (виявлення) бажання, яке, на переконання суду, має бути оформлено письмово та подано у порядку, визначеному п.9 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 580-VIІI, тобто, протягом трьох місяців з дня опублікування Закону.

Враховуючи, що Закон України від 02.07.2015 р. № 580-VIІI "Про Національну поліцію" опубліковано 06.08.2015 р. в газеті "Голос України", відповідно, 3-х місячний термін щодо попередження про майбутнє звільнення слід рахувати з 07.08.2015 р., отже, протягом 3-х місяців з цього моменту особа могла виявити бажання працювати у поліції.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 зазначив, що ОСОБА_3 не зверталась до відповідачів із заявою про переведення для проходження служби в поліції, оскільки перебувала у декретній відпустці. Представник відповідача також зазначив, що ОСОБА_3 із заявою (рапортом) про намір проходити службу в лавах Національної поліції не зверталася. Отже, зазначені обставини визнаються обома сторонами, та не потребують додаткового доказування.

Отже, судом встановлено, що позивач для вирішення організаційних питань щодо звільнення з системи органів МВС України, що ліквідуються, та подальшого проходження служби в органах Національної поліції, що створюються, до Тернівського МВ або до ГУМВС в Дніпропетровській області України не прибула, з відповідними рапортами не зверталась. Зазначене свідчить про те, що вона не повідомила про свій намір працювати в новоствореній системі органів національної поліції.

Згідно пунктів 10, 11 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 580-VІІІ, працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів. Перебування працівників міліції на лікарняному чи у відпустці не є перешкодою для їх звільнення зі служби в органах внутрішніх справ.

При цьому, закон не передбачає різниці у наслідках застосування вказаної норми з огляду на вид відпустки, в якій перебуває особа, а отже, перебування позивача у відпустці по догляду за дитиною до трьох років не є перешкодою для її звільнення зі служби в органах внутрішніх справ з підстав, визначених цим законом.

Аналогічне правило, що дозволяє звільняти працівників під час відпустки (незалежно від її виду) за ініціативою власника, при повній ліквідації установи, передбачено ч. 3 ст. 40 КЗпП України.

В даному випадку, мала місце ліквідація територіальних органів МВС України як юридичних осіб публічного права, без визначення їх правонаступника.

Так, Закон України "Про Національну поліцію" опубліковано в офіційному друкованому виданні Верховної Ради України газеті "Голос України" №141-142 від 06 серпня 2015 року. Таким чином, 7 серпня 2015 року є датою набрання чинності пунктами 2, 3, 7-13, 15, 17-18 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію", а з 7 листопада 2015 року закон набрав чинності в цілому.

У зв'язку з прийняттям Закону України "Про Національну поліцію", Закон України "Про міліцію" визнано таким, що втратив чинність.

Пунктом 7 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 580-VІІІ Кабінету Міністрів України доручено в місячний строк забезпечити створення центрального органу виконавчої влади поліції України та його територіальних органів, забезпечити перегляд і приведення міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади їх нормативно-правових актів у відповідність із цим Законом.

Постановою Кабінету Міністрів України № 641 від 02.09.2015 року "Про утворення Національної поліції України" утворено Національну поліцію України як центральний орган виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ.

16 вересня 2015 року постановою Кабінету Міністрів України № 730 "Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ" було утворено, зокрема, Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області, та постановлено ліквідувати територіальні органи Міністерства внутрішніх справ, зокрема ті, що діяли на території Дніпропетровської області, у тому числі Головне управління МВС України в Дніпропетровській області, Тернівський міський відділ Головного управління МВС України в Дніпропетровській області.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1388 від 06.11.2015 року "Про організаційно-штатні питання" визнано такими, що втратили чинність, штати органів, підрозділів, закладів, установ та підприємств МВС України. Згідно з Переліком змін у штатах МВС, що є додатком до цього наказу, всі штати ГУ МВС України в Дніпропетровській області скасовані, а всі посади - скорочені.

Отже, мала місце повна ліквідація установи.

За викладених обставин, суд не приймає доводи позивачки про те, що її звільнення проведено відповідачем всупереч нормам трудового законодавства, зокрема, Кодексу законів про працю України, щодо заборони звільнення жінок, які перебувають у декретній відпустці. Суд також зазначає, що за загальним правилом, пріоритетними у відносинах публічної служби є норми спеціальних законів, а загальні норми трудового законодавства підлягають застосуванню лише у випадках, якщо нормами спеціальних законів не врегульовано спірних відносин, та коли про можливість такого застосування прямо зазначено у спеціальному законі, про що неодноразово вказував Верховний Суд України в своїх рішеннях.

Відповідно до підпункту "г" пункту 64 Положення № 114, особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) через скорочення штатів - при відсутності можливості подальшого використання на службі.

За сукупністю наведених вище обставин, враховуючи належне попередження позивачки (в силу закону) про майбутнє звільнення за скороченням штатів, та невиявлення нею у встановлені законом строки бажання проходити службу у поліції, суд дійшов висновку, що ГУ УМВС України в Дніпропетровській області при прийнятті оскаржуваного наказу діяло на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому позовні вимоги про визнання протиправним та скасування наказу ГУ МВС України в Дніпропетровській області від 06.11.2015 р. № 485 о/с в частині звільнення ОСОБА_3 з посади інспектора по роботі з населенням та громадськими формуваннями сектора дільничних інспекторів міліції Тернівського міського відділу за пунктом 64 «г» (через скорочення штатів) задоволенню не підлягають.

Відповідно, не підлягають задоволенню і похідні від них вимоги про зобовязання МВС України поновити її на службі, призначивши її на рівнозначну посаду у себе у відомстві, або зобовязання МВС України після 30.11.2016 року надати їй можливість атестуватися за законодавством на посаду в Національній поліції України. Водночас, суд зазначає, що ОСОБА_3 не позбавлена права в подальшому претендувати на працевлаштування в органах Національної поліції України на загальних підставах, передбачених цим законом.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 122, 160-162, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

п о с т а н о в и в:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 - відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня проголошення постанови. Якщо судом у відповідності до частини 3 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України було проголошено вступну та резолютивну частину постанови, а також в разі прийняття постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено 07 червня 2016 року.

Головуючий суддя Суддя Суддя ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6