Справа № 2а/2570/2254/12
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2016-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 червня 2016 року м. Київ К/800/4983/13

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого:Штульман І.В. (доповідач),
суддів:Олексієнка М.М.,
Рецебуринського Ю.Й.,
провівши в порядку касаційного провадження попередній розгляд справи за позовом Військової частини НОМЕР_1 до Деснянського відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції про визнання незаконними дій, визнання незаконними та скасування постанов про накладення штрафу, за касаційною скаргою Деснянського відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 13 грудня 2012 року,

встановив:

У лютому 2012 року військова частина НОМЕР_1 звернулася в суд із позовом, після уточнення якого просила визнати протиправними дії заступника начальника Деснянського відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції Шило Т.О. щодо винесення постанов від 20 грудня 2011 року та від 3 лютого 2012 року про накладення штрафу у виконавчому провадженні № 18824425, а також визнати незаконними та скасувати вказані постанови.
Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 18 липня 2012 року у задоволенні позову відмовлено.
Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 13 грудня 2012 року скасовано постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 18 липня 2012 року, прийнято нову постанову, якою позов задоволено. Скасовано постанову Деснянського відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції від 3 лютого 2012 року ВП № 18824425 про накладення штрафу.
У касаційній скарзі Деснянський відділ державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просить скасувати постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 13 грудня 2012 року та залишити в силі постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 18 липня 2012 року.
Позивачем подано письмове заперечення на зазначену касаційну скаргу, просить таку залишити без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції без змін.
Касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Відповідно до частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
За змістом частини 2 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах касаційної скарги.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідно до виконавчого листа № 2а-152/07, виданого 24 лютого 2010 року Деснянським районним судом міста Чернігова, військова частина НОМЕР_1 зобов`язана провести перерахунок і виплату на користь ОСОБА_1 за період з 1 грудня 2001 року по 30 березня 2006 року належного їй грошового забезпечення з урахуванням доплати до посадового окладу, збільшеного на 50%, щомісячної надбавки за особливі умови проходження державної служби, складності, за напруженість у роботі у розмірі 50% посадового окладу, щомісячної надбавки за високі досягнення у праці і виконання особливо важливої роботи у розмірі 80% посадового окладу, премії, збільшеної на 20% середнього розміру, що виплачується у відповідному державному органі, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та допомоги для оздоровлення у розмірі двомісячної заробітної плати, що передбачено пунктом 2 Указу Президента України «Про деякі заходи щодо зміцнення юридичних служб державних органів» від 11 грудня 2001 року № 1207/2001.
Постановою головного державного виконавця Деснянського відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції від 23 квітня 2010 року відкрито виконавче провадження № 18824425 з примусового виконання вказаного виконавчого листа, боржникові військовій частині НОМЕР_1 для самостійного виконання рішення суду встановлено строк до 29 квітня 2010 року.
Заступником начальника Головного управління юстиції у Чернігівській області начальником відділу державної виконавчої служби Шерманом О.С. здійснено перевірку матеріалів виконавчого провадження № 18824425, за результатами якої винесено постанову від 3 грудня 2010 року про зобов`язання начальника Деснянського відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції Приходька Ю.М. скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 23 квітня 2010 року.
29 грудня 2010 року начальником Деснянського відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції Приходьком Ю.М. винесено постанову про скасування процесуального документа та постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову у прийнятті до провадження виконавчого документа), у зв`язку з чим були скасовані і всі інші здійснені державним виконавцем заходи примусового виконання рішення.
Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 2 червня 2011 року визнано неправомірними дії заступника начальника Головного управління юстиції у Чернігівській області начальника відділу державної виконавчої служби Шермана О.С. та скасовано постанову від 3 грудня 2010 року про результати перевірки виконавчого провадження.
Постановою державного виконавця від 4 листопада 2011 року скасовано постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження від 29 грудня 2010 року.
4 листопада 2011 року на адресу військової частини НОМЕР_1 направлено розпорядження щодо необхідності в строк до 12 листопада 2011 року виконати рішення суду, однак 21 листопада 2011 року остання звернулася до відповідача із заявою про поновлення строку для добровільного виконання рішення суду, оскільки вказане розпорядження отримано нею лише 14 листопада 2011 року.
21 листопада 2011 року державним виконавцем винесено постанову про відкладення провадження виконавчих дій і боржникові продовжено строк для добровільного виконання судового рішення до 26 листопада 2011 року.
Державний виконавець постановою від 20 грудня 2011 року ВП № 18824425 наклав на військову частину НОМЕР_1 штраф у розмірі 680 гривень за невиконання без поважних причин рішення суду в установлений строк.
У зв`язку з невиконанням вимоги державного виконавця та рішення суду станом на 3 лютого 2012 року, керуючись статтями 11, 89 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV (далі Закон № 606-XIV), державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу на боржника у розмірі 1020 гривень.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до статті 124 Конституції України рішення суду є обов`язковим для виконання, а відсутність коштів у боржника (державного органу) не може бути поважною причиною для невиконання судового рішення, що набрало законної сили, та є порушенням прав стягувача, а тому накладаючи штраф відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Законом № 606-XIV.
Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позовні вимоги апеляційний суд дійшов висновку про передчасність винесення державним виконавцем постанови про накладення штрафу від 3 лютого 2012 року без належного вжиття всіх заходів примусового виконання рішення суду, передбачених Законом № 606-XIV.
Згідно частин 1, 2 статті 75 Закону № 606-XIV (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов`язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною 2 статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, його виконання перевіряється не пізніше наступного робочого дня після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону і не пізніше п`яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення
Частиною 1 статті 89 Закону № 606-XIV визначено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника фізичну особу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на посадових осіб від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на боржника юридичну особу від сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач є бюджетною установою та фінансується за рахунок держави. Виконання рішення про стягнення коштів на грошове забезпечення з урахуванням доплат, надбавок, премії, матеріальної допомоги здійснюється за рахунок і в межах відповідних бюджетних асигнувань на поточний рік та за наявності на відповідному реєстраційному рахунку коштів з відповідними кодами бюджетної класифікації в порядку їх календарного надходження. Оскільки Бюджетним кодексом України не було закладено до бюджету коштів на виконання судових рішень у спірному періоді, військова частина НОМЕР_1 позбавлена була можливості виконати вимоги постанови про відкриття виконавчого провадження, а наявність інших джерел, за рахунок яких вона мала змогу виконати приписи державного виконавця, не доведено. Таким чином, невиконання рішення суду зумовлене лише відсутністю відповідних бюджетних асигнувань на виплату таких витрат.
Ураховуючи наведене, колегія суддів Вищого адміністративного суду України дійшла висновку про те, що невиконання судового рішення військовою частиною НОМЕР_1 щодо виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. Накладання штрафу у такому випадку жодних чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.
Отже, висновок суду апеляційної інстанції щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог є обґрунтованим.
Відповідно до частини 3 статті 2201 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
Згідно статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій. Не може бути скасовано судове рішення з мотивів порушення судом норм процесуального права, якщо це не призвело і не могло призвести до неправильного вирішення справи.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, оскільки постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 13 грудня 2012 року прийнята з додержанням норм права, доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують, підстави для призначення справи до розгляду в судовому засіданні відсутні.
Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

у х в а л и в :

Касаційну скаргу Деснянського відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції залишити без задоволення.
Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 13 грудня 2012 року у справі за позовом Військової частини НОМЕР_1 до Деснянського відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції про визнання незаконними дій, визнання незаконними та скасування постанов про накладення штрафу залишити без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає, може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Штульман І.В.

Судді: Олексієнко М.М.

Рецебуринський Ю.Й.