Справа № 2-а-4937/11
Суддя: Коваленко І. В.
Дата ухвалення: 2011-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа № 2-а-4937/11
ЛЕНІНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
Постанова

Іменем україни

13 травня 2011 року 17 год. 20 хв. суддя Ленінського районного суду м.Миколаєва Коваленко І.В. розглянувши одноособово в приміщенні Ленінського районного суду міста Миколаєва в порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Миколаївської міської ради про визнання дій неправомірними, зобовязання здійснити перерахунок та стягнення щорічної допомоги на оздоровлення за 2006 - 2010 роки,

ВСТАНОВИВ:

29.03.2011 ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Департаменту праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Миколаївської міської ради про визнання дій неправомірними, зобовязання здійснити перерахунок та стягнення щорічної допомоги на оздоровлення за 2006 - 2010 роки. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що потерпілим від наслідків катастрофи на Чорнобильській АЕС та відповідно до статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали від наслідків Чорнобильської катастрофи» має право на отримання трьох мінімальних заробітних плат. Проте, в порушення вимог цього Закону відповідач у 2006 - 2010 роках здійснював виплати допомоги на оздоровлення в значно меншому розмірі ніж передбачено наведеною нормою Закону, а саме в розмірі 75,00 грн.

Згідно із пунктом 2 частини першої статті 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) даний позов підлягає розгляду в порядку скороченого провадження одноособово суддею, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

01.04.2011 ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва відкрито скорочене провадження по даній справі. Копія ухвали направлена

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 01.04.2011, копія якої була направлена відповідачу з роз'ясненням частини третьої статті 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), відкрито скорочене провадження по справі в частині вимог за 2010 рік. У іншій частині вимог за 2006 2009 роки позов залишено без розгляду на підставі статті 100 КАС України.

До прийняття цієї постанови, відповідач заперечень проти позов до суду не надав.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі, суд приходить до наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Департаменті праці та соціального захисту виконавчого комітету Миколаївської міської ради, як особа, яка евакуйована із зони відчуження внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС. Його статус підтверджується дублікатом посвідченням серії Б № 067027, виданим 23.06.2005.

Із довідки Департаменту праці та соціального захисту виконавчого комітету Миколаївської міської від 04.03.2011 № Д-1-306-1/л вбачається, що в 2006 - 2010 роках позивачу відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 № 562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» було нарахована та виплачена щорічна допомога на оздоровлення у розмірі 75,00 грн.

Відповідно до частини четвертої статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» евакуйованим із зони відчуження у 1986 році, включаючи дітей,

виплачується щорічна допомога на оздоровлення в розмірі трьох мінімальних заробітних плат.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 № 562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» установлено розмір щорічної допомоги на оздоровлення громадянам, які евакуйовані із зони відчуження у 1986 році, включаючи дітей, - 75,00 грн.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями частини 4 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) передбачено, що в разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Отже, за конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, при визначенні розміру щорічної допомоги на оздоровлення позивачеві застосуванню підлягає стаття 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не постанова Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 № 562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка істотно звужує обсяг встановлених законом прав.

Щодо розміру мінімальної заробітної плати, з якого повинен здійснюватися розрахунок вказаної допомоги то необхідно враховувати наступне.

Із відповіді відповідача від 04.03.2011 № В-1-306-1/л вбачається, що щорічну допомогу на оздоровлення за 2010 рік позивачу в березні 2010 року нараховано 75,00 грн., а виплачено їх в січні 2011 року.

Таким чином, розмір щорічної допомоги за 2010 рік повинен визначатися із розміру мінімальної заробітної плати, що діє на дату виплати, а саме - 941 гривні, розмір якої установлено з 01.01.2011 статтею 22 Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік».

Щодо встановлення судовим рішенням розміру не донарахованої щорічної допомоги на оздоровлення, який вказано у позові, то у цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають, так як суд не може перебирати на себе функцію державного органу, на який законодавством покладено обовязок з нарахування такої допомоги. У звязку із цим, також не підлягає задоволення вимога про стягнення вказаного у позові розміру кошті з відповідача. Крім того дана вимога не відповідає закону, оскільки фінансування даних виплат здійснюється з державного бюджету, а не за рахунок коштів, що виділяються на утримання відповідача.

За таких обставин, враховуючи положення частини другої статті 11 КАС України, суд вважає, що для відновлення права позивача необхідним і достатнім способом захисту його порушеного права буде зобовязання відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу щорічної допомоги на оздоровлення за 2010 рік відповідно до вимог статі 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із застосуванням мінімальної заробітної плати на дату виплати цієї допомоги, з урахуванням раніш виплаченої суми.

На підставі статей 19, 22, 46 Конституції України, статі 42 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та керуючись статтями 183-2, 256 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Зобовязати Департаменту праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Миколаївської міської ради перерахувати та виплатити ОСОБА_1 щорічну допомогу на оздоровлення за 2010 рік відповідно до вимог статі 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із застосуванням мінімальної заробітної плати на дату виплати цієї допомоги, з урахуванням раніш виплаченої суми.

У іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова згідно із статтею 256 КАС України підлягає обов'язковому негайному виконанню.

Постанова суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через Ленінський районний суд міста Миколаєва протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Суддя І.В.Коваленко