Справа № 802/455/16-а
Суддя: Чернюк Алла Юріївна
Дата ухвалення: 2016-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

06 червня 2016 р. Справа № 802/455/16-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Чернюк Алли Юріїввни,

за участю:

секретаря судового засідання: Павліченко Аліни Володимирівни

представника позивача: ОСОБА_1

представників відповідача: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: ДП "Могилів-Подільский райагроліс" ВОКСЛП "Віноблагроліс"

до: Могилів - Подільської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Вінницькій області

про: визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулося дочірнє підприємство «Могилів-Подільський райагроліс» Вінницького обласного комунального спеціалізованого лісогосподарського підприємства «Віноблагроліс» (далі ДП «Могилів-Подільський райагроліс» ВОКСЛП «Віноблагроліс», позивач) з адміністративним позовом до Могилів-Подільської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області (далі Могилів-Подільська ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області, відповідач), в якому просить суд визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення від 22.02.2016 № НОМЕР_1, рішення від 10.02.2016: № НОМЕР_2, № НОМЕР_3 та № НОМЕР_4.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідачем протиправно визначено суму грошового зобовязання, нараховано пеню та застосовано штрафну санкцію з податку на доходи фізичних осіб (ПДФО) з 02.07.2012, тобто поза межами встановленого п. 102.1 ст. 102 Податкового кодексу України (далі ПК України) строку.

Крім того, враховуючи, що залишок на кінець періоду, що перевірявся лютий 2013 року становив 158314,91 грн., позивач вважає, що відповідачем протиправно визначено суму грошового зобовязання, нараховано пеню та застосовано штрафну санкцію з ПДФО до 22.03.2013 включно. Не погоджується позивач також із застосуванням до встановленого порушення штрафу у розмірі, визначеному ст. 127 ПК України, вважаючи, що в даному випадку встановлене під час перевірки порушення в частині несплати суми узгодженого грошового зобовязання з ПДФО відповідає складу порушення, передбаченому ст. 126 ПК України.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, викладених в позовній заяві, додаткових поясненнях до позову, та просила суд адміністративний позов задовольнити повністю.

Представники відповідача в судовому засіданні проти позову заперечували, посилаючись на обставини, викладені в наданих суду письмових запереченнях. Зазначили, що під час прийняття оскаржуваних рішень Могилів-Подільська ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області діяла на підставі та в спосіб, передбачений законодавством, а тому відсутні підстави для їх скасування.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши адміністративну справу, суд встановив таке.

У період з 21.12.2015 по 04.01.2016 Могилів-Подільська ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області провела документальну планову виїзну перевірку ДП «Могилів-Подільський райагроліс» ВОКСЛП «Віноблагроліс» з питань дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати ПДФО за період з 01.07.2012 по 30.06.2015.

За результатами перевірки складений акт від 19.01.2016 № 4/1702/36187973. Відповідно до висновків акта перевірки під час перевірки встановлені такі порушення:

1. в. 176.2 ст. 176, Розділу ІV Податкового кодексу України (далі ПК України) в результаті недотримання ДП «Могилів-Подільський райагроліс» ВОКСЛП «Віноблагроліс» встановленого порядку заповнення Податкового розрахунку за ІІІ, ІV кв. 2012 року; І, ІІ, ІІІ, ІV кв. 2013 року; І, ІІ, ІІІ, ІV кв. 2014 року та І, ІІ, кв. 2015 року не відображено виплачені доходи фізичним особам (за ознакою доходу 157 та за ознакою 102);

2 п.п. 168.1.1, п.п. 168.1.2, п. 168.1 ст. 168 ПК України, а саме: неперахування ДП «Могилів-Подільський райагроліс» ВОКСЛП «Віноблагроліс» до бюджету ПДФО за період з 01.07.2012 по 30.06.2015 в сумі 415229,45 грн.;

3.п.п. 168.1.4, п.п. 168.1.5, п. 168.1 ст. 168 ПК України, а саме недотримання встановлених строків сплати (перерахування) до бюджету узгодженого податкового зобовязання з ПДФО, самостійно визначеного платником податку за період з 01.07.2012 по 30.06.2015 в суму 420781,87 грн.:

4. п. 2 ст. 6 та п. 1 ст. 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» та пп. 1 п. 4.1 розділу 4 Наказу Міністерства доходів і зборів України від 09.09.2013 № 455 «Про затвердження Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» в частині заниження сум винагород, нарахованих фізичним особам за виконані роботи (надані послуги) за цивільно-правовими договорами з громадянами ОСОБА_5 (НОМЕР_5) та ОСОБА_6 (НОМЕР_6) за період з 01.04.2013 по 30.09.2015 на суму 143944,70 грн.;

5. п. 1 ст. 7, абз. 4 п. 5 ст. 8 та п. 8 ст. 8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» та пп. 4 п. 3.1 розділу 3 Наказу Міністерства доходів і зборів України від 09.09.2013 № 455 «Про затвердження Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» в частині заниження суми єдиного соціального внеску в розмірі 24.7 % на суму 49948,81 грн.;

6. п. 1 ст. 7, абз. 4 п. 5 ст. 8 та п. 8 ст. 8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» та пп. 4 п. 3.1 розділу 3 Наказу Міністерства доходів і зборів України від 09.09.2013 № 455 «Про затвердження Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» в частині заниження суми єдиного соціального внеску в розмірі 2,6 % на суму 3742,56 грн.;

7. п. 6 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» та пп. 5 п. 7.2 розділу 7 Наказу Міністерства доходів і зборів України від 09.09.2013 № 455 «Про затвердження Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» в частині виплати заробітної плати в сумі 355810,05 грн., без пропорційної сплати єдиного соціального внеску (авансових платежів) на суму 132717,15 грн.

На підставі зазначених висновків Могилів-Подільська ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області 10.02.2016 прийняла рішення № НОМЕР_2 про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого внеску, яким застосувала до ДП «Могилів-Подільський райагроліс» ВОКСЛП «Віноблагроліс» штрафні санкції в розмірі 268456,69 грн.

10.02.2016 відповідач прийняв рішення № НОМЕР_4 про застосування штрафних санкцій за несплату, неповну або несвоєчасну сплату суми єдиного внеску одночасно з видачею сум виплат, на які нараховується єдиний внесок (авансових платежів), яким до позивача застосовано штрафну санкцію у вигляді стягнення суми штрафу в розмірі 10 % таких несплачених або несвоєчасно сплачених сум 23271,71 грн.

Відповідно до рішення від 10.02.2016 № НОМЕР_3 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску до позивача застосовано штраф у розмірі 91074,54 грн. за період з 20.01.2014 по 19.01.2016, в тому числі: в сумі 37375,67 грн. за період з 20.01.2014 по 19.02.2015 (10% до 01.01.2015); в сумі 53698,87 грн. за період з 20.02.2015 по 19.01.2016 (20% з 01.01.2015) та нараховано пеню у розмірі 01% від суми недоїмки в суму 37866,71 грн.

Крім того, на підставі висновків акта перевірки від 19.01.2016 № 4/1702/36187973 податковим повідомленням-рішенням від 22.02.2016 № НОМЕР_1 ДП «Могилів-Подільський райагроліс» ВОКСЛП «Віноблагроліс» визначено суму грошового зобовязання з податків та зборів, і тому числі з ПДФО, пені, в розмір 738512,58 грн., а саме 415229,45 грн. основного зобовязання, 255417,70 грн. штрафних санкцій та 67875,43 грн. пені.

Вважаючи, що зазначені рішення Могилів-Подільської ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області є протиправними, позивач звернувся до суду з цим адміністративним позовом.

Надаючи оцінку податковому повідомленню-рішенню від 22.02.2016 №, яким нараховано грошове зобовязання з податку з доходів фізичних осіб в розмірі 415229,45 грн., штрафну (фінансову) санкцію в розмірі 255417,70 грн. та пеню за порушення строків сплати податку з доходів фізичних осіб в розмірі 67875,43 грн., суд виходив з такого.

В розумінні ст. 162 ПК України ДП «Могилів-Подільський райагроліс» ВОКСЛП «Віноблагроліс» є податковим агентом щодо податку на доходи фізичних осіб та водночас платником податку на доходи фізичних осіб.

Порядок нарахування, утримання та сплати (перерахування) податку на доходи фізичних осіб до бюджету регламентує ст. 168 ПК України, п. 168.1 якої передбачає порядок оподаткування доходів, нарахованих (виплачених, наданих) платнику податку податковим агентом.

Відповідно до пп. 168.1.1, 168.1.2 п. 168.1 ст. 168 ПК України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в ст. 167 цього Кодексу. Податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету.

Згідно з положеннями п.п. 168.1.4, 168.1.5 п. 168.1 ст. 168 ПК України якщо оподатковуваний дохід надається у негрошовій формі чи виплачується готівкою з каси податкового агента, податок сплачується (перераховується) до бюджету протягом банківського дня, що настає за днем такого нарахування (виплати, надання). Якщо оподатковуваний дохід нараховується податковим агентом, але не виплачується (не надається) платнику податку, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду.

Тобто, законодавство ставить до податкових агентів вимогу перераховувати податок на доходи фізичних осіб (у випадку нарахування, але невиплати доходу платнику податків) у межах строків, передбачених для місячного податкового періоду, в якому нарахований такий дохід.

Відповідно до п. 31.1 ст. 31 ПК України строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов'язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно. Момент виникнення податкового обов'язку платника податків, у тому числі податкового агента, визначається календарною датою.

Згідно з п. 54.2 ст. 54 ПК України грошове зобов'язання щодо суми податкових зобов'язань з податку, що підлягає утриманню та сплаті (перерахуванню) до бюджету в разі нарахування/виплати доходу на користь платника податку - фізичної особи, вважається узгодженим податковим агентом або платником податку, який отримує доходи не від податкового агента, в момент виникнення податкового зобов'язання, який визначається за календарною датою, встановленою розділом IV цього Кодексу для граничного строку сплати податку до відповідного бюджету.

Відповідно до пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Податковий агент зобов'язаний сплатити суму податкового зобов'язання (суму нарахованого (утриманого) податку), самостійно визначеного ним з доходу, що виплачується на користь платника податку - фізичної особи та за рахунок такої виплати, у строки, передбачені цим Кодексом.

Згідно з положеннями підпункту 49.18.1 пункту 49.18 статті ПК України податкові декларації подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

З урахуванням наведеного, податок, який підлягає утриманню з нарахованого, але не виплаченого (на наданого) доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки для місячного податкового періоду, тобто 10 календарних днів для сплати податкового зобов'язання, починають розраховуватись після 20 числа (як граничного строку, передбаченого Податковим кодексом для подання місячної податкової декларації), незалежно від того, чи передбачено подання самої декларації.

Отже, посилання пункту 168.1.5 статті 168 ПК України на місячний податковий період слід розуміти таким чином, що податкове зобов'язання податковим агентом повинне бути сплачене протягом 30 днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Відповідно до пункту 57.1 статті 57 ПК України податковий агент зобов'язаний сплатити суму податкового зобов'язання (суму нарахованого (утриманого) податку), самостійно визначеного ним з доходу, що виплачується на користь платника податку - фізичної особи та за рахунок такої виплати, у строки, передбачені цим Кодексом.

Згідно з пунктом 176.2 статті 176 ПК України особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов'язані, зокрема, своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок.

У разі несплати узгодженої суми грошового зобов'язання протягом строків, визначених Податковим кодексом, податковий агент притягається до відповідальності, передбаченої за таке порушення.

Таким чином, ДП «Могилів-Подільський райагроліс» ВОКСЛП «Віноблагроліс» як податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб мало сплачувати (перераховувати) податок до бюджету під час виплати заробітної плати працівникам, а у випадку нарахування заробітної плати, але її невиплати, мало проводити перерахування податку до бюджету у строки встановлені ПК України для місячного податкового періоду, тобто не пізніше 30 календарних днів, наступних за місяцем нарахування доходу (строк сплати податкових зобов'язань, за якими податковий період складає один місяць обчислюється, виходячи з положень п.п. 49.18.1 п 49.1 8 ст..49 та п. 57.1 ст. 57 ПК України).

Відповідно до матеріалів справи за період з 01.07.2012 по 30.06.2015 позивачем нараховано 353 605,25 грн. податку на доходи фізичних осіб, а саме:

ІІІ квартал 2012 року в сумі 49770,89 грн.

ІV квартал 2012 року в сумі 27571,59 грн.

І квартал 2013 року в сумі 34807,33 грн.;

ІІ квартал 2013 року в сумі 41117,89 грн.;

ІІІ квартал 2013 року в сумі 38582,29 грн.;

ІV квартал 2013 року в сумі 44291,46 грн.;

І квартал 2014 року в сумі 15031,08 грн.;

ІІ квартал 2014 року в сумі 17179,17 грн.;

ІІІ квартал 2014 року в сумі 26597,53 грн.;

ІV квартал 2014 року в сумі 21882,25 грн.;

І квартал 2015 року в сумі 17044,80 грн.;

ІІ квартал 2015 року в сумі 353 605,25 грн.

Нарахування податку на доходи фізичних осіб підтверджується податковими розрахунками сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку за вказані вище квартали (форми 1ДФ).

Сплата зазначених сум податку підтверджується долученими до матеріалів справи платіжними дорученнями.

Обґрунтовуючи правомірність нарахування позивачу грошового зобовязання з ПДФО за основним платежем в сумі 415229,45 грн., представники відповідача в судовому засіданні зазначили, що зазначена сума вирахувана на підставі даних головної книги по рахунку 641/3 «ПДФО» за 2012, 2013, 2014, 2015 роки.

Поряд з цим суд зауважує, що зазначена головна книга не є первинним документом відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», на відміну від податкових розрахунків сум доходу форми 1ДФ.

Таким чином, підстави нарахування грошового зобовязання з ПДФО за основним платежем в сумі 415229,45 грн. не знайшли своє підтвердження під час розгляду справи.

Оскільки, відсутні підстави для донарахування грошового зобовязання, відсутні й підстави для застосування штрафних санкцій та нарахування пені.

Крім того, суд вважає, що Могилів-Подільською ОДПІ безпідставно та неправомірно застосовано до платника за встановлене порушення штраф в розмірі, визначеному ст. 127 ПК України, з огляду на таке.

Відповідальність за порушення правил сплати (перерахування) податків передбачена ст.126 ПК України, а за порушення правил нарахування, утримання та сплати (перерахування) податків у джерела виплати ст. 127 ПК України.

Відповідно до ст. 126 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Вказане правопорушення полягає у виконанні платником податків обовязку щодо сплати узгодженої суми грошового зобовязання після закінчення встановлених ПК України строків їх сплати, тобто таке порушення може мати місце, якщо контролюючий орган встановить, що платник податків сплатив узгоджене грошове зобов'язання, але несвоєчасно.

Згідно зі ст. 127 ПК України не нарахування, неутримання та/або несплата (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь іншого платника, податків, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету. Ті самі дії, вчинені повторно протягом 1095 днів, тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 50 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету. Дії, передбачені абзацом першим цього пункту, вчинені протягом 1095 днів втретє та більше, тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 75 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету,

Відповідальність за правопорушення, передбачене ст. 127 ПК України, може наставати у разі, коли платник податків, у тому числі податковий агент, допускає бездіяльність щодо нарахування утримання та/або сплати (перерахування) податків до або під час виплати доходу па користь іншого платника, тобто взагалі відсутній факт виконання вказаних обов'язків платником податків (податковим агентом). В такому випадку контролюючий орган за результатами перевірки визначає суму грошового зобов'язання платнику податків та застосовує штраф у розмірі 25, 50, 75 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Отже, під час перевірки встановлено порушення ДП «Могилів-Подільський райагроліс» ВОКСЛП «Віноблагроліс» податкового законодавства в частині несплати суми узгодженого грошового зобов'язання по податку на доходи фізичних осіб у строки, що відповідає складу правопорушення, передбаченому ст. 126 ПК України.

Однак, відповідачем при прийнятті оскаржуваного податкового повідомлення-рішення визначено розмір штрафу па підставі ст. 127 ПК України, тобто за ненарахування, неутримання та/або несплату податку на доходи фізичних осіб взагалі.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що податкове повідомлення-рішення від 22.02.2016 № є протиправним та підлягає скасуванню.

Надаючи оцінку оскаржуваним рішенням відповідача від 10.02.2016 № НОМЕР_4, № НОМЕР_3, НОМЕР_2, суд виходив з такого.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначаються Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) (далі - Закон № 2464-VI).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 цього Закону єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (єдиний внесок) це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Згідно з положеннями ст. 4 Закону позивач є платником єдиного внеску.

Частиною другою статті 6 Закону встановлено обов'язок платника єдиного внеску своєчасно та у повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати такий внесок.

Починаючи з 11.08.2013 набрали чинності положення ч. 5, 7 ст. 9 Закону № 2464-VI, відповідно до яких сплата єдиного внеску здійснюється у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів для його зарахування.

Відповідно до ч. 8 ст. 9 Закону № 2464-VI платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

При цьому платники, зазначені у пункті 1 частини першої статті 4 цього Закону, під час кожної виплати заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на суми якої (якого) нараховується єдиний внесок, одночасно з видачею зазначених сум зобов'язані сплачувати нарахований на ці виплати єдиний внесок у розмірі, встановленому для таких платників (авансові платежі). Винятком є випадки, якщо внесок, нарахований на ці виплати, вже сплачений у строки, встановлені абзацом першим цієї частини, або за результатами звірення платника з органом доходів і зборів за платником визнана переплата єдиного внеску, сума якої перевищує суму внеску, що підлягає сплаті, або дорівнює їй.

Рішенням від 10.02.2016 № НОМЕР_4 за несплату, неповну сплату або несвоєчасну сплату суми єдиного внеску одночасно з видачею сум виплат, на які нараховується єдиний внесок (авансових платежів), Могилів-Подільською ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області до позивача застосовано штраф у розмірі 10 відсотків таких несплачених або несвоєчасно сплачених сум, а саме штраф у розмірі 13271,71 грн.

Підставою для застосування такої штрафної санкції був висновок контролюючого органу про те, що платником систематично проводилася виплата заробітної плати з каси ДП «Могилів-Подільський райагроліс» ВОКСЛП «Віноблагроліс», однак відсутня пропорційна сплата єдиного внеску (авансових платежів).

Так, відповідач зазначає, що позивачем здійснювалася виплата заробітної плати в сумі 355810,05 грн. без пропорційної сплати єдиного внеску (авансових платежів) на суму 132717,15 грн.

З підставами застосування зазначеної штрафної санкції суд не погоджується з огляду на таке.

Пунктом 6 частини 11 статті 25 Закону № 2464-VI визначено, що за несплату, неповну сплату або несвоєчасну сплату суми єдиного внеску одночасно з видачею сум виплат, на які нараховується єдиний внесок (авансових платежів), накладається штраф у розмірі 10 відсотків таких несплачених або несвоєчасно сплачених сум.

Крім того, відповідно до п. 5 п. 7.2 розділу VII "Фінансові санкції" Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженої Наказом Міністерства доходів і зборів України від 09.09.2013 № 455 (чинної на момент виникнення спірних правовідносин) (далі - Інструкція № 445) за несплату, неповну сплату або несвоєчасну сплату суми єдиного внеску одночасно з видачею сум виплат, на які нараховується єдиний внесок (авансових платежів), накладається штраф у розмірі 10 відсотків таких несплачених або несвоєчасно сплачених сум.

Відповідно до розрахунку штрафних санкцій підставою для їх застосування зазначено виплати заробітної плати без перерахування єдиного внеску.

Поряд із цим, з видаткових касових ордерів, які долучені до матеріалів справи, видно, що у періоді, який перевірявся, ДП «Могилів-Подільський райагроліс» ВОКСЛП «Віноблагроліс» виплата заробітної плати проводилась з затримкою, під час виплати заробітної плати. Єдиний внесок, нарахований на ці виплати, вже був сплачений у строки, встановлені ст. 9 Закону № 2464-VI, що підтверджується долученими до матеріалів справи копіями видаткових касових ордерів та платіжних доручень.

Крім того, відповідно до картки особового рахунку платника у ДП «Могилів-Подільський райагроліс» ВОКСЛП «Віноблагроліс» була переплата станом на 01.01.2014 року у розмірі 52792,24 грн., що також підтверджується актами звірки платника з Могилів-Подільською ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області.

Тобто на момент виплати заробітної плати позивач провів звірку розрахунків платника щодо сплати єдиного внеску, під час якої заборгованості зі сплати зазначеного внеску зі сторони контролюючого органу виявлено не було.

Однак вказані обставини не були взяті відповідачем до уваги при прийнятті оскаржуваного рішення.

З огляду на викладене суд вважає, що рішення Могилів-Подільської ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області від 10.02.2016 № НОМЕР_4 є протиправним та підлягає скасуванню.

Надаючи оцінку, рішенню від 10.02.2016 №, яким застосовано штрафну санкцію в розмірі 91074,54 грн. за період з 20.01.2014 по 19.01.2016 та нараховано пеню за порушення строків сплати ЄСВ в розмірі 37866,71 грн., суд виходив з такого.

Частинами 10 та 13 статті 25 Закону № 2464-VI передбачено, що на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 % суми недоплати за кожний день прострочення платежу.

Нарахування пені, передбаченої цим Законом, починається з першого календарного дня, що настає за днем закінчення строку внесення відповідного платежу, до дня його фактичної сплати (перерахування) включно.

Відповідно до п. 2 ч. 11 ст. 25 Закону № 2464-VI (у редакції, чинній до 01.01.2015) за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум.

Аналогічна норма закріплена в Інструкції № 445. Так, відповідно до п. 7.2.2 Інструкції № 445 за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум.

Таким чином, за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на платників, які допустили зазначене порушення у період до 01 січня 2015 року, накладається штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум. За несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на платників, які допустили зазначене порушення, починаючи з 01 січня 2015 року та надалі, накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

ДП «Могилів-Подільський райагроліс» ВОКСЛП «Віноблагроліс» сплачувало ЄСВ, що підтверджується картками особового рахунку.

Відсутність заборгованості зі сплати єдиного внеску підтверджується актами звірки платника з Могилів-Подільською ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області.

Суд погоджується з представником відповідача, що у з січня 2014 року у позивача були наявні випадки несвоєчасної сплати єдиного внеску.

Поряд із цим, у разі несвоєчасної сплати ДП «Могилів-Подільський райагроліс» ВОКСЛП «Віноблагроліс» самостійно нараховувало штрафні санкції, що підтверджується звітами по ЄСВ, які наявні в матеріалах справи.

Так, у жовтні 2014 року позивачем самостійно нараховано 25945,84 грн., у травні 2015 року 37064,8 грн., у червні 2015 року 27993,69 грн.

Зазначене підтверджується й актом перевірки від 19.01.2016 № 4/1702/36787973 (стор. 26-27 акта перевірки).

Контролюючим органом штраф у розмірі 20 відсотків застосовано до всієї заборгованості, яка існувала на момент набрання чинності змін до ст. 25 Закону № 2464-VI, тоді як з аналізу цієї статті випливає, що для розрахунку береться заборгованість, яка виникла після 01 січня 2015 року, а не вся заборгованість, що існувала на 01 січня 2015 року та була погашена пізніше.

Враховуючи, що згідно з ч. 1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи, відповідальність, яка встановлена Законом № 2464-VI (розмір штрафних санкцій), пізніше, не може бути застосована до спірних правовідносин.

Крім того, зазначеним оскаржуваним рішенням застосовані штрафні санкції та пеня нарахована за період з 20.01.2014 по 19.01.2016, в той час як період перевірки охоплювався з 01.07.2012 по 30.06.2016. Тобто, пеня та штрафні санкції нараховані за межами періоду перевірки.

В судовому засіданні представник відповідача зазначила, що нарахування штрафних санкцій та пені припинилося з дня складення акта перевірки.

Поряд із цим, суд наголошує, що нарахування штрафних санкцій та за несвоєчасну сплату єдиного внеску відповідно до Закону № 2464-VI здійснюється дня його фактичної сплати (перерахування) включно. Тобто законом чітко визначений момент, з якого припиняється нарахування пені, штрафних санкцій, та не повязує момент такий момент із днем закінчення перевірки та складення за її наслідками акта.

З огляду на викладене суд вважає, що при прийнятті рішення від 10.02.2016 № відповідач діяв не на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасування цього рішення підлягають задоволенню

Визначаючись щодо позовної вимоги про визнання протиправним та скасування рішення від 10.02.2016 № НОМЕР_2, суд виходить з такого.

Зазначеним рішенням до ДП «Могилів-Подільський райагроліс» ВОКСЛП «Віноблагроліс» застосовано штрафні санкції в розмірі 268456,69 грн. за донарахування територіальним органом доходів і зборів своєчасно не нарахованого єдиного внеску.

Відповідно до п. 3 ч. 11 ст. 25 Закону № 2464-VI за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску накладається штраф у розмірі 10 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску.

Оскільки, як встановлено, під час розгляду справи, у період з 01.07.2012 по 30.06.2016 позивачем нараховувався та сплачувався ЄСВ в повному обсязі, що підтверджується матеріалами справи, рішення від 10.02.2016 № НОМЕР_2 є протиправним та підлягає скасуванню.

Згідно з ч. 1 ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1 статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з частиною 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини.

Так, у пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі "Компанія "Вєстберга таксі Актіеболаг" та Вуліч проти Швеції" Суд визначив, що "...адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління".

Під час розгляду справи відповідач не довів, що оскаржувані рішення є такими, що прийняті на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та чинним законодавством України.

Відтак, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб'єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх рішень та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку задоволення позовних вимог повністю.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд враховує, що відповідно до частини першої статті 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на те, що позов підлягає задоволенню, на користь позивача необхідно стягнути понесені ним і документально підтверджені судові витрати.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення рішення № НОМЕР_1 від 22.02.2016 року, рішення № НОМЕР_2 від 10.02.2016 року, рішення № НОМЕР_3 від 10.02.2016 року, рішення № НОМЕР_4 від 10.02.2016 року.

Стягнути на користь ДП "Могилів-Подільский райагроліс" ВОКСЛП "Віноблагроліс" 13 613 грн.72 коп. судовий збір що був сплачений згідно платіжного доручення № 272 від 31.03.2016 року з Могилів - Подільської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Вінницькій області за рахунок бюджетних асигнувань.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Чернюк Алла Юріївна