Справа № 806/447/16
Суддя: Капинос Оксана Валентинівна
Дата ухвалення: 2016-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2016 року Житомир справа № 806/447/16

категорія 6.3

Суддя Житомирського окружного адміністративного суду Капинос О.В., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої Алли Михайлівни третьої особи на стороні відповідача -Товариство з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект" про визнання протитиправними та скасування рішень, зов'язання скасувати запис про реєстрацію права власності,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася звернувся до суду з позовом, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої А.М. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 04.09.2015р., індексний номер: 24166575 згідно з яким проведено державну реєстрацію прав власності на квартиру НОМЕР_1 яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, за Товариством з обмеженою відповідальністю "Кей-колект".

- визнати протиправним та скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої А. М. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 04.09.2015р., індексний номер: 24163500 згідно з яким проведено державну реєстрацію права власності на квартиру НОМЕР_2 яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, за Товариством з обмеженою відповідальністю "Кей-колект".

- зобов"язати приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєву Аллу Михайлівну скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про реєстрацію права власності за Товариством з обмеженою відповідальністю "Кей-колект" () право власності на квартиру НОМЕР_2 яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що здійснена приватним нотаріусом 04.09.15р., індексний номер 24163500.

- зобов"язати приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєву Аллу Михайлівну скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про реєстрацію права власності за Товариством з обмеженою відповідальністю "Кей-колект" () право власності на квартиру НОМЕР_1 яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що здійснена приватним нотаріусом 04.09.15р., індексний номер 24166575.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 28.12.2007 року між нею та АКІБ "Укрсиббанк" укладено кредитні договори, на забезпечення виконання яких передано в іпотеку квартири НОМЕР_2 та НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 що належали позивачу на підставі договору дарування. В подальшому, як з"ясувалося, банком відступлено ТОВ "Кей-Колект" право вимоги за даним договором і внаслідок невиконання його умов товариство звернулось до нотаріуса, як до державного реєстратора, із заявою про реєстрацію права власності на ці об'єкти нерухомого майна, за наслідками розгляду якої прийнято оскаржувані рішення. Разом з тим, жодних документів про те, що ТОВ "Кей-Колект" має будь-які вимоги до неї та документи, які надають останньому відповідні правові підстави на договір іпотеки від 28.12.2007 року їй не надавалися. Також, позивач зазначає, що статтею 35 Закону України "Про іпотеку" №898-IV від 05.06.2013 (із змінами та допоненнями) передбачено обов"язкове надсилання іпотекодержателем іпотекодавцю та боржнику письмової вимоги про усунення порушення. Позивач вказує, що така вимога на його адресу не надходила, а тому, державна реєстрація права власності на майно здійснена з порушенням вимог статті 35 Закону України "Про іпотеку". Крім того, вказала, що відповідачем жодних нотаріальних дій під час державної реєстрації переходу права власності не вчинялось, а тому нотаріус як державний реєстратор не мала права посвідчувати перехід права власності на зазначені квартири. Вважає дії Державного реєстратора-Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої Алли Михайлівни протиправними, а прийняті нею рішення незаконними та таким, що підлягають скасуванню.

Представник позивача до суду прибув, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Подав заяву про розгляд справи у письмовому провадженні.

Відповідач в судове засідання не з"явився, повідомлений про розгляд справи вчасно та належним чином. Згідно поданих письмових заперечень просить у позові відмовити за безпідставністю. В обґрунтування своєї позиції зазначив, що як вбачається зі змісту ст.33 Закону України "Про іпотеку", у раз невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов"язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов"язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Оскільки факт невиконання позивачем основного зобов"язання за договором про надання споживчого кредиту ним не оскаржується і не оспорюється, тому він є безспірним. Вважає, що укладаючи іпотечний договір, позивач погодився з тією умовою договору, яка передбачає, що у разі невиконання або неналежного виконання ним зобов"язань за кредитним договором до іпотекодержателя переходить право власності на предмет іпотеки, що є згодою позивача на перехід права власності (відчуження) до іпотекодержателя в майбутньому у разі настання чітко визначених обставин. Крім того, вказав, що ст. 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачено вичерпний перелік підстав для відмови у державній реєстрації прав та їх обтяжень, який не підлягає розширеному тлумаченню. Отже, вважає вимоги позивача необґрунтованими та такими, що не відповідають дійсним обставинам справи, тому просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Представник третьої особи в судове засідання не з"явився, повідомлений про розгляд справи вчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 28.12.2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкСиббанк" та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 укладено:

- договір №0, предметом якого стало надання кредиту у формі поновлювальної кредитної лінії в національній валюті України в сумі розміру кредитної лінії, що дорівнює 224 250,00 грн. на строк до 28.12.2017 року.

- договір №0, предметом якого стало надання кредиту у формі кредитної лінії, що надається траншами, ліміт якої є рівним 6276,37,00 грн. та сплатити плату за користування кредитом. В той же день, між цими ж сторонами укладено Додаткову угоду, якою до Договору №0 від 28.12.2007 додано Додаток №3 - "Графік платежів, визначення сукупної вартості кредиту".(а.с.27-33).

- договір №0, предметом якого стало надання кредиту в іноземній валюті в сумі 200 000,00 доларів США, що дорівнює еквіваленту 1010000,00 грн., на строк до 28.12.2017 року. Додатковою угодою від 28.12.2007 до вказаного договору додано Додаток №2 "Графік платежів, визначення сукупної вартості кредиту" та Додаток №3 - Тарифи банку. (а.с.34-38).

В цей же день, 28.12.2007 року, з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним, між Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" (Іпотекодержатель) та ОСОБА_5 (Іпотекодавець) укладено іпотечний договір, предметом якого стала передача в іпотеку Іпотекодержателю наступне нерухоме майно: квартира НОМЕР_1 та НОМЕР_2 , загальною площею 86,7 кв.м., що належали Іпотекодавцю на праві приватної власності та знаходяться за адресою: АДРЕСА_1. Квартири, згідно рішення виконкому Житомирської міської ради від 08.06.2009 за №425 переобладнанні під тимчасовий магазин непродовольчих товарів. (а.с.9).

12.12.2011 року між Публічним акціонерним товариством "УкрСиббанк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект" укладено договір факторингу №1, предметом якого стало відступлення права вимоги заборгованості по кредитних договорах, в тому числі, згідно Додатку №1 до договору, за договором іпотеки, укладеним з ОСОБА_5 (а.с.140-143)

На підставі договору факторингу, 12.12.2011 року між Публічним акціонерним товариством "УкрСиббанк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект" укладено договір, предметом якого стало відступлення права вимоги за договорами іпотеки, зазначеними в Додатку №1 до цього договору, в тому числі за договором іпотеки 28.12.2007 року, укладеним з ОСОБА_5.(а.с.137-139).

На підставі заяви уповноваженої особи Товариства з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект" Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кобелєвою Аллою Михайлівною прийнято:

- рішення приватного про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 04.09.2015р., індексний номер: 24166575, згідно з яким проведено державну реєстрацію прав власності на квартиру НОМЕР_1 яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, за Товариством з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект", про що внесено запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності;

- рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 04.09.2015р., індексний номер: 24163500, згідно з яким проведено державну реєстрацію права власності на квартиру НОМЕР_2 яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, за Товариством з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект", про що внесено запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. (а.с.11-12).

Вважаючи вказані рішення протиправними, позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 2, ч. 2 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 року №1952-IV (далі - Закон України №1952-IV), державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, яка є обов'язковою.

Згідно з ч. 5 ст. 3 Закону України №1952-IV, державна реєстрація прав є публічною, проводиться органом державної реєстрації прав, який зобов'язаний надавати інформацію про зареєстровані права та їх обтяження в порядку, встановленому цим Законом

Абзацом 2 ч. 1 ст. 9 Закону України №1952-IV визначено, що у випадку, передбаченому цим Законом, державним реєстратором є нотаріус як спеціальний суб'єкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно.

Зокрема, абзацами 2-3 ч. 5 ст. 3 Закону України №1952-IV (в редакції на час вчинення реєстрації) передбачено, що державна реєстрація прав власності, реєстрація яких проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва проводиться нотаріусом, яким вчиняється така дія, державна реєстрація прав у результаті вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва проводиться нотаріусом, яким вчинено таку дію.

За змістом ч. 9 ст. 15 Закону України №1952-IV, державна реєстрація прав, їх обтяжень у результаті вчинення нотаріальної дії (надання відмови в ній) проводиться одночасно з вчиненням такої дії.

Абзацом 7 п. 2 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 року №868 (чинного на час виникнення спірних правовідносин; надалі Порядок №868), встановлено, що нотаріус, яким вчинено нотаріальну дію з нерухомим майном, проводить державну реєстрацію прав, набутих виключно у результаті вчинення такої дії, крім випадків, визначених Законом України №1952-IV.

В силу вимог п. 1 ч. 2 ст. 9 Закону України №1952-IV нотаріус, як спеціальний суб'єкт, здійснює функції державного реєстратора, в тому числі, встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновків, що чинне законодавство наділяє нотаріуса окремими повноваженнями державного реєстратора щодо прав на нерухоме майно, які виникають лише у результаті вчинення нотаріальних дій з таким майном, а також повинні реалізовуватися одночасно з їх вчиненням та за наслідками перевірки правильності оформлення документів в офіційному порядку, що дозволяє забезпечити належний рівень захисту гарантованих Конституцією України речових прав осіб на нерухоме майно.

Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України №1952-IV, державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку:

1)прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви;

2)встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень;

3)прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації;

4)внесення записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно;

5)видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону;

6)надання витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Згідно з ч. 4 ст. 15 Закону України №1952-IV, державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Пунктом 36 Порядку №868 передбачено, що для проведення державної реєстрації речових прав необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення таких прав на нерухоме майно, та інші документи, визначені цим Порядком.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 19 Закону України №1952-IV визначено, що державна реєстрація прав проводиться на підставі договорів, укладених у порядку, встановленому законом.

Проте, умовами договору не передбачено можливість прийняття рішення нотаріусом щодо позбавлення права власності на квартиру шляхом реєстрації права власності за іпотекодержателем. Так, відповідно до п. 4 п.п 4.2. Іпотечного договору, звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі:

- рішенням суду;

- виконавчого напису нотаріуса;

- позасудового врегулювання у відповідності до умов цього договору та Закону України "Про іпотеку"

У договорі іпотеки від 28.12.2007 сторонами обумовлено застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки одним із таких способів:

- передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання на підставі окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя у порядку, встановленому Законом України "Про іпотеку";

- отримання іпотекодержателем права продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу від імені іпотекодавця на підставі окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя у порядку, встановленому Законом України "Про іпотеку" (підпункти 5.2.1, 5.2.2 пункту 5.2 розділу 5 договору).

Відповідно до ч.3 ст.33 Закону України "Про іпотеку" звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до ст. 36 цього Закону, договором про задоволення вимог іпотекодержателя також вважається і відповідне застереження в іпотечному договорі. Частина 3 тієї ж статті розкриває способи позасудового врегулювання спору за договором про задоволення вимог іпотекодержателя - передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону та право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

Згідно з ч.1 ст.37 Закону України "Про іпотеку" іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

Якщо рішення суду або договір про задоволення вимог іпотекодержателя передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, іпотекодержатель зобов'язаний за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомити іпотекодавця та всіх осіб, які мають зареєстровані у встановленому законом порядку права чи вимоги на предмет іпотеки, про свій намір укласти цей договір. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед такими особами за відшкодування завданих збитків (ч.1 ст.38 Закону України "Про іпотеку").

Відповідно до ч. 9 ст. 38 Закону України "Про іпотеку" договір купівлі-продажу предмета іпотеки, укладений відповідно до цієї статті, є правовою підставою для реєстрації права власності покупця на нерухоме майно, що було предметом іпотеки.

З огляду на вищезазначене, як за договором іпотеки так і Законом України "Про іпотеку" нотаріус, в процесі звернення стягнення на предмет іпотеки має право посвідчувати договори купівлі-продажу іпотечного майна, що укладаються між іпотекодержателем та будь-якою особою-покупцем та відповідно вносити записи до державного реєстру про перехід права власності до особи покупця на підставі договору купівлі-продажу, але ні в якому разі не приймати рішення щодо наділення чи позбавлення ту чи іншу особу права власності, всупереч вимогам закону, порушуючи фундаментальні принципи права та норми діючого законодавства.

Як вбачається з матеріалів реєстраційної справи, підставою для проведення державної реєстрації права власності ТОВ "Кей-Колект"" на об'єкт нерухомого майна квартири НОМЕР_2 та НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 площею 86,7 м.кв. та прийняття оспорюваних рішень від 04.09.2015р., індексний номер: 24166575, та від 04.09.2015р., індексний номер: 24163500, був саме договір іпотеки від 28.12.2007 року.

При цьому, жодна нотаріальна дія з приводу набуття права власності на вказаний об'єкт нерухомого майна під час проведення державної реєстрації відповідачем, як спеціальним суб'єктом державної реєстрації, не вчинялась.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 37 Закону України №898-IV, звернення стягнення на предмет іпотеки відбувається саме шляхом набуття Іпотекодержателем права власності на останній. Разом з тим, з огляду на норми закріплені ч. 9 ст. 15 Закону України №1952-IV та абзацом 7 п. 2 Порядку №868 , нотаріус як спеціальний суб'єкт, проводить державну реєстрацію прав на нерухоме майно, набутих виключно у результаті вчинення нотаріальної дії з таким майном.

Відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" щодо державної реєстрації права власності або інших речових прав на нерухоме майно, яке виникає на підставі договорів іпотеки, що містять застереження про задоволення вимог іпотекодержателя-рішення щодо реєстрації речових прав на нерухоме майно, приймаються державним реєстраторами прав на нерухоме майно Укрдержреєстру, як передбачено Наказом міністерства юстиції України від 02.04.2013 №607/5 "Про заходи щодо взаємодії органів державної реєстрації прав та їх посадових осіб" (чинного на час виникнення спірних правовідносин).

Зі змісту п. 2 зазначеного Наказу слідує, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно у випадках, передбачених у п. 1 Наказу (чинного на час виникнення спірних правовідносин), проводиться державними реєстраторами прав на нерухоме майно Мін"юсту відповідно до Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою КМУ від 17.10.2013 р. №868 (чинного на час виникнення спірних правовідносин).

Таким чином, дії приватного нотаріуса щодо прийняття рішення про державну реєстрацію права власності, яке виникає на підставі договору іпотеки, що містять застереження про задоволення вимог іпотекодержателя були протиправними у зв"язку з відсутністю у нотаріуса повноважень щодо прийняття рішення про державну реєстрацію права власності без вчинення нотаріальної дії з майном.

Аналогічна позиція міститься у листі Міністерства юстиції України від 19.01.2016 №1461/Я-26881/13, яким на звернення позивача повідомлено, що за результатами перевірки діяльності приватного нотаріуса Кобелєвої А.М. Міністерством встановлено, що державна реєстрація права власності на предмет іпотеки за ТОВ "Кей-Колект" була здійснена всупереч вимогам ч.5 ст.3, ч.9 ст.15 та ч.1 ст.16 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" без вчинення нотаріальної дії, оскільки здійснювати державну реєстрацію права власності на майно на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, міг виключно державний реєстратор, а не нотаріус.

Крім того, згідно з п.46 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 року № 868, для проведення державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, заявник, крім документа, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, подає:

1) завірену у встановленому порядку копію письмової вимоги про усунення порушень, надіслану іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця, в якій зазначається стислий зміст порушеного зобов'язання, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш як 30-денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання такої вимоги;

2) документ, що підтверджує завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у письмовій вимозі, надісланій іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця;

3) заставну (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

Статтею 35 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що в разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання вказаної вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

З цього випливає, що обов"язок з надіслання вимоги може вважатися виконаним іпотекодержателем лише у разі, якщо така вимога отримана іпотекодавцем і строк її виконання обчислюється з моменту отримання цієї вимоги.

Як вбачається з наявного в матеріалах справи свідоцтва від 29.06.2015 р., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Єгоровою М.Є., на підставі ст.84 Закону України "Про нотаріат" посвідчено передачу нею вимоги ТОВ "Кей-Колект" ОСОБА_5 про наявність заборгованості за кредитними договорами від 28.12.2007 року та у зв"язку з невиконанням основного зобов"язання, про свій намір звернути стягнення на предмет іпотеки, переданий в іпотеку згідно з Іпотечним договором, посвідченим 28.12.2007 року, ОСОБА_7., приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу за реєстровим №20343. Вимога була передана цінним рекомендованим листом із зворотнім повідомленням через "Укрпошта" та повернута за закінченням терміну зберігання. (а.с.122)

Таким чином, позивач вказану вимогу не отримував, що і підтверджується його письмовими поясненнями.

Крім того, належним доказом надіслання конкретного документу засобами поштового зв'язку через УДППЗ "Укрпошта", є опис вкладення разом з розрахунковим документом. Проте таких доказів матеріали справи не містять.

На підставі наведеного, суд дійшов висновку про відсутність належних доказів дотримання вимог ст.35 Закону України "Про іпотеку" щодо надсилання іпотекодавцю (позивачу) письмової вимоги про усунення порушення, які подаються держаному реєстратору відповідно до п.46 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 року № 868 (чинного на час виникнення спірних правовідносин).

Отже, відповідач приймаючи оскаржувані рішення діяв з виходом за межі повноважень, визначених Законом України №1952-IV та Порядком №868, у спосіб не передбачений законом, а тому вони підлягаю скасуванню.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що адміністративний позов ОСОБА_1 є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 86,94,128,158-162,186,254 Кодексу адміністративного судочинства України,

постановив:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої А.М. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 04.09.2015р., індексний номер: 24166575 згідно з яким проведено державну реєстрацію прав власності на квартиру НОМЕР_1 яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, за Товариством з обмеженою відповідальністю "Кей-колект".

Ввизнати протиправним та скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої А. М. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 04.09.2015р., індексний номер: 24163500 згідно з яким проведено державну реєстрацію права власності на квартиру НОМЕР_2 яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, за Товариством з обмеженою відповідальністю "Кей-колект".

Зобов"язати приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєву Аллу Михайлівну скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про реєстрацію права власності за Товариством з обмеженою відповідальністю "Кей-колект" () право власності на квартиру НОМЕР_2 яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що здійснена приватним нотаріусом 04.09.15р., індексний номер 24163500.

Зобов"язати приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєву Аллу Михайлівну скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про реєстрацію права власності за Товариством з обмеженою відповідальністю "Кей-колект" () право власності на квартиру НОМЕР_1 яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що здійснена приватним нотаріусом 04.09.15р., індексний номер 24166575.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено Кодексом адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.В. Капинос