Справа № 803/704/16
Суддя: Плахтій Наталія Борисівна
Дата ухвалення: 2016-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2016 року Справа № 803/704/16

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Плахтій Н.Б.,

при секретарі Головатій І.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Ганя А.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Другого відділу Державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції про скасування постанов,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася з адміністративним позовом до Другого відділу Державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції (далі - ДВ ДВС Луцького МУЮ) про скасування постанови про стягнення з боржника виконавчого збору від 17.03.2015 року ВП №46802109 та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 06.04.2016 року ВП №50738151.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в ході виконання виконавчого напису нотаріуса №115, виданого 22.01.2015 року приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Васильєвою Н.І. про звернення стягнення заборгованості за кредитним договором від 14.03.2013 року №1.13-16 зі змінами та доповненнями на предмет іпотеки, що належить на праві власності ОСОБА_3, заступником начальника відділу ДВ ДВС Луцького МУЮ Ганем А.Ф. винесено постанову про стягнення з позивача виконавчого збору від 17.03.2015 року ВП №46802109 в розмірі 145822,65 грн. Постановою ВП №50738151 від 06.04.2016 року відповідачем відкрито провадження по виконанню вищезгаданої постанови про стягнення з боржника виконавчого збору.

Оскаржувані постанови позивач вважає незаконними та просить їх скасувати, оскільки вважає, що за кредитним договором на позивача не покладалось обов'язку сплатити заборгованість основного боржника, а також, що позивач як іпотекодавець не міг і не повинен був виконувати в добровільному порядку виконавчий документ та самостійно здійснювати реалізацію майна, на яке звернено стягнення, або погашати заборгованість основного боржника.

В судовому засіданні представник позивача адміністративний позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, та просив його задовольнити.

Представник відповідача адміністративний позов не визнав та зазначив, що оскаржувані ОСОБА_3 постанови винесені в повній відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження». Просив в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що на підставі виконавчого напису №115, виданого 22.01.2015 року приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Васильєвою Н.І., заступником начальника відділу ДВ ДВС Луцького МУЮ Ганем А.Ф. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 10.03.2015 року ВП №46802109, відповідно до якої у рахунок погашення заборгованості перед ПАТ «ПУМБ» у розмірі 1458226,50 грн. за кредитним договором від 14.03.2013 року №1.13-16 зі змінами та доповненнями (а.с.5-18), звернути стягнення на нерухоме майно ОСОБА_3 - предмет іпотеки згідно договору іпотеки від 14.03.2013 року №1.13-16/І (а.с.19-22), а саме: адмінбудинок, загальною площею 144,3 кв.м., приміщення складу-майстерні по обслуговуванню автомобілів, загальною площею 769,6 кв.м., металевий склад загальною площею 315,9 кв.м., будівлю-прохідну загальною площею 2,5 кв.м, що належить на праві власності позивачу. Боржником у виконавчому провадженні зазначено ОСОБА_3, стягувачем - ПАТ «ПУМБ». Згідно із зазначеною постановою боржнику був наданий семиденний строк для добровільного виконання рішення суду (а.с.25).

У зв'язку із невиконанням в добровільному порядку виконавчого напису у наданий строк заступником начальника ДВ ДВС Луцького МУЮ Ганем А.Ф. 17.03.2015 року винесено постанову ВП №46802109 про стягнення з ОСОБА_3 виконавчого збору в сумі 145822,65 грн. (а.с.65).

Згідно з постановою ДВ ДВС Луцького МУЮ від 05.04.2016 року ВП №46802109 повернуто виконавчий документ (виконавчий напис №115, виданий 22.01.2015 року) стягувачеві (ПАТ «ПУМБ») на підставі п.1 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» у зв'язку з надходженням заяви стягувача про повернення виконавчого напису без виконання. Пунктом 2 вказаної постанови виділено в окреме провадження постанову про стягнення з боржника виконавчого збору (а.с.27).

На підставі постанови про стягнення з боржника виконавчого збору від 17.03.2015 року №46802109 відповідачем відкрито виконавче провадження, про що винесено постанову від 06.04.2016 року ВП №50738151.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд приходить до таких висновків.

Статтею 1 Закон України «Про виконавче провадження» №606-XIV (в редакції на час виникнення спірних правовідносин, далі по тексту - Закон України №606-XIV) визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Відповідно до частини другої статті 25 Закону України №606-XIV державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 28 вказаного Закону у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом.

Як свідчать матеріали справи, між ОСОБА_3 і ПАТ «ПУМБ» було укладено іпотечний договір №1.13-16/І, посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Губик З.В. та зареєстрований в реєстрі за №162. Предметом іпотеки згідно даного договору є нерухоме майно, яке належить їй на праві власності: адмінбудинок, приміщення складу-майстерні по обслуговуванню автомобілів, металевий склад, будівлю-прохідну. Позивач за даним договором іпотеки виступає майновим поручителем за зобов'язаннями ПП «Територія дитячої білизни». У рахунок погашення заборгованості ПП «Територія дитячої білизни» за кредитним договором від 14.03.2013 року №1.13-16 за виконавчим написом нотаріуса звернено стягнення на нерухоме майно, яке належить на праві приватної власності ОСОБА_3

Відповідно до частини першої статті 548 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, заставою, порукою. Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Правила про іпотеку землі та інші окремі види застав встановлюються законом (ст. ст. 546, 575 ЦК України)

Разом з тим, згідно із статтею 1 Закону України «Про іпотеку» майновим поручителем є особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання зобов'язання іншої особи - боржника.

Статтею 11 вищезазначеного Закону передбачено, що майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета іпотеки. У разі задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки майновий поручитель набуває права кредитора за основним зобов'язанням.

Крім того, частиною восьмою статті 54 Закону №606-XIV передбачено, що примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку».

Відповідно до статті 41 Закону України «Про іпотеку» реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього Закону.

Таким чином, з системного аналізу вищенаведених норм, слідує, що виконавчим написом нотаріуса на позивача не покладено обов'язку сплатити кошти (заборгованість), а лише звернено стягнення на нерухоме майно, що виступало за договором іпотеки гарантією сплати майнових зобов'язань ПП «Територія дитячої білизни». Крім того, як вбачається з матеріалів справи, заборгованість виникла у ПП «Територія дитячої білизни», а тому позивач, як іпотекодавець, не міг і не повинен був виконувати в добровільному порядку виконавчий напис нотаріуса.

Крім того, суд звертає уваги на необґрунтованість визначеного в оскаржуваній постанові розміру виконавчого збору, оскільки позивач, як поручитель, несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета іпотеки. Проте, визначаючи розмір виконавчого збору, державний виконавець виходив із суми заборгованості саме боржника по кредитному договору, в той час як у позивача відсутні зобов'язання по погашенню всієї суми заборгованості.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що постанова про стягнення виконавчого збору від 17.03.2015 року ВП №46802109 винесена з порушеннями норм чинного законодавства України, тому є протиправною та підлягає скасуванню.

Крім того, оскільки суд дійшов висновку про протиправність і скасування постанови про стягнення з боржника виконавчого збору, тому постанова про відкриття виконавчого провадження від 06.04.2016 року ВП №50738151 за постановою про стягнення з ОСОБА_3 виконавчого збору також підлягає скасуванню як протиправна.

Керуючись ст.ст.11, 17, 158, 160, 162, 163, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про виконавче провадження», Закону України «Про іпотеку», суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати постанови Другого відділу Державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції про стягнення з боржника виконавчого збору від 17 березня 2015 року ВП №46802109 та про відкриття виконавчого провадження від 06 квітня 2016 року ВП №50738151.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Головуючий-суддя Н.Б.Плахтій

Постанова в повному обсязі складена 10 червня 2016 року.