Справа № 161/5917/16-а
Суддя: Івасюта Л. В.
Дата ухвалення: 2016-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 161/5917/16-а
Провадження № 2-а/161/376/16
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 травня 2016 року м.Луцьк
Луцький міськрайонний суд Волинської області

В складі :

головуючого судді Івасюти Л.В.

при секретарі Заболотько Д.М.

з участю прокурора Набекало М.М.

позивача ОСОБА_1

представника відповідача Романової І.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Луцьку справу за адміністративним позовом заступника військового прокурора Луцького гарнізону в інтересах громадянина ОСОБА_1 до Департаменту соціальної політики Луцької міської ради про визнання дій неправомірними та спонукання до вчинення дій, -

В С Т А Н О В И В:
Позивач позов мотивує тим, що 25.12.2015 до військової прокуратури Луцького гарнізону звернулась громадянка ОСОБА_1 щодо неможливості оформлення та надання їй статусу члена сім`ї військовослужбовця, який загинув (помер) чи пропав безвісти під час проходження військової служби. Відповідно до витягу із наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 91 від 06.04.2015 син позивача - ОСОБА_2 був призваний на військову службу по мобілізації відповідно до Указу Президента України від 14.01.2015р. № 15/2015. У подальшому 14.03.2015р. ОСОБА_2 прибув з ІНФОРМАЦІЯ_1 до військової частини НОМЕР_1 , що дислокується у с.Старичі Львівської області, проходив службу на посаді курсанта навчального взводу навчальної роти відділення підготовки фахівців підрозділів оперативного забезпечення та помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у стаціонарі військово-медичного клінічного центру Західного регіону м. Львів, у результаті гострого інфаркту міокарду. Відповідно до витягу з протоколу № 3104 від 20.08.2015р. засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв встановлено, що захворювання ОСОБА_2 1975 р.н., пов`язане з проходженням останнім військової служби та стало причиною його смерті. ОСОБА_1 , будучи матір`ю ОСОБА_2 , у вересні 2015 року звернулася до Департаменту соціальної політики Луцької міської ради з приводу надання їй статусу члена сім`ї військовослужбовця, який загинув (помер) чи пропав безвісти під час проходження військової служби. Проте, листом від 01.10.2015р. Департаментом соціальної політики Луцької міської ради позивачу відмовлено у встановленні статусу члена сім`ї військовослужбовця, який загинув (помер) чи пропав безвісти під час проходження військової служби. При цьому, Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» передбачено, що незалежно від перебування на утриманні годувальника пенсія призначається: непрацездатним дітям; непрацездатним батькам і дружині (чоловікові), якщо вони після смерті годувальника втратили джерело засобів до існування, а також непрацездатним батькам і дружині (чоловікові) військовослужбовців, які загинули чи померли. Таким чином, ОСОБА_1 , як мати, тобто член сім`ї колишнього військовослужбовця ОСОБА_2 , який проходив військову службу за мобілізацією і смерть якого пов`язана з проходженням військової служби, має право на отримання статусу члена сім`ї військовослужбовця, який загинув (помер) чи пропав безвісти під час проходження військової служби, а також право на отримання «Посвідчення члена сім`ї загиблого», яке за чинним законодавством зобов`язаний видати Департамент соціальної політики Луцької міської ради.

На сьогоднішній день ОСОБА_1 перебуває у скрутному становищі та потребує соціального захисту, який передбачений для сімей військовослужбовців, які загинули (померли) відповідно ч. 1 ст. 10 Закону У країни «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». За своїм віком, станом здоров`я та матеріальним становищем вона не спроможна самостійно захистити свої права, що є підставою для представництва її інтересів в суді прокурором та звернення до суду із вказаною заявою. Приймаючи до уваги, що Департамент соціальної політики Луцької міської ради є органом місцевого самоврядування, даний позов подається до Луцького міськрайонного суду як адміністративного суду.

Посилаючись на вищенаведене, позивач просила суд визнати неправомірними дії Департаменту соціальної політики Луцької міської ради щодо відмови ОСОБА_1 у встановленні статусу члена сім`ї військовослужбовця, який загинув (помер) чи пропав безвісти під час проходження військової служби; зобов`язати Департамент соціальної політики Луцької міської ради в особі директора Департаменту надати ОСОБА_1 статус члена сім`ї військовослужбовця, який загинув (помер) чи пропав безвісти під час проходження військової служби та видати відповідне посвідчення.

Позивач та її представник в судовому засіданні позов підтримали з наведених у ньому мотивів, просили його задовольнити.

Представник відповідача адміністративний позов не визнала , подавши суду письмове заперечення.

Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до п. 2 ст. 121 Конституції України, на органи прокуратури України покладається представництво інтересів громадянина та держави в суді у випадках, передбачених законом.

Згідно до ч. 1 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді інтересів громадянина (громадянина України, іноземця або особи без громадянства) у випадках, якщо така особа не спроможна самостійно захистити свої порушені чи оспорювані права або реалізувати процесуальні повноваження через недосягнення повноліття, недієздатність або обмежену дієздатність, а законні представники або органи, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси такої особи, не здійснюють або неналежним чином здійснюють її захист.

Судом встановлено, що 25.12.2015р. до військової прокуратури Луцького гарнізону звернулась ОСОБА_1 щодо неможливості оформлення та надання їй статусу члена сім`ї військовослужбовця, який загинув (помер) чи пропав безвісти під час проходження військової служби.

Відповідно до витягу із наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 91 від 06.04.2015 син ОСОБА_1 - ОСОБА_2 був призваний на військову службу по мобілізації відповідно до Указу Президента України від 14.01.2015р. №15/2015.

У подальшому 14.03.2015р. ОСОБА_2 прибув з ІНФОРМАЦІЯ_1 до військової частини НОМЕР_1 , що дислокується у с.Старичі Львівської області, проходив службу на посаді курсанта навчального взводу навчальної роти відділення підготовки фахівців підрозділів оперативного забезпечення та помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у стаціонарі військово-медичного клінічного центру Західного регіону м. Львів, у результаті гострого інфаркту міокарду.

Факт смерті ОСОБА_2 підтверджений свідоцтвом про смерть НОМЕР_2 від 09.04.2015р., виданим державним відділом реєстрації актів громадянського стану реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції Волинської області. (а.с.13)

Відповідно до витягу з протоколу № 3104 від 20.08.2015р. засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв встановлено, що захворювання ОСОБА_2 , 1975 року народження, пов`язане з проходженням останнім військової служби та стало причиною його смерті.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 , є матір`ю ОСОБА_2 , а тому у вересні 2015 року звернулася до Департаменту соціальної політики Луцької міської ради з приводу надання їй статусу члена сім`ї військовослужбовця, який загинув (помер) чи пропав безвісти під час проходження військової служби. Проте, листом від 01.10.2015р. Департаментом соціальної політики Луцької міської ради позивачу відмовлено у встановленні статусу члена сім`ї військовослужбовця, який загинув (помер) чи пропав безвісти під час проходження військової служби.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» чинність цього закону поширюється на сім`ї військовослужбовців, партизанів, підпільників, учасників бойових дій на території інших держав, прирівняних до них осіб, зазначених у ст.ст. 6, 7 цього Закону, які загинули (пропали безвісти) або померли внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, одержаних під час захисту Батьківщини або виконання інших обов`язків військової служби службових обов`язків), а також внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті або одержаного в період проходження військової служби чи на території інших держав під час воєнних дій та конфліктів.

При цьому, до членів сімей загиблих військовослужбовців та інших осіб, зазначених у цій статті, належать утриманці загиблого, яким у зв`язку з цим виплачується пенсія; батьки та один із подружжя, який не одружився вдруге, незалежно від того, виплачується йому пенсія чи ні.

Таким особам відповідно до п. 4 постанови Кабінету Міністрів України від 12.05.1994 № 302 видаються посвідчення з написом «Посвідчення члена сім`ї загиблого»

«Посвідчення члена сім`ї загиблого» видаються органами соціального захисту населення за місцем реєстрації громадянина.

Разом з цим, відповідно до ст. 30 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» непрацездатні члени сімей загиблих або померлих військовослужбовців, які перебували на їхньому утриманні, мають право на пенсію у разі втрати годувальника.

При цьому, Законом передбачено, що незалежно від перебування на утриманні годувальника пенсія призначається: непрацездатним дітям; непрацездатним батькам і дружині (чоловікові), якщо вони після смерті годувальника втратили джерело засобів до існування, а також непрацездатним батькам і дружині (чоловікові) військовослужбовців, які загинули чи померли.

Батьки військовослужбовців, інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули (померли) у період проходження військової служби (виконання службових обов`язків) мають право на призначення і дострокової пенсії за віком, після досягнення чоловіками 55 років, жінками - 50 років, за наявності страхового стажу не менше 25 років - для чоловіків і не менше 20 років - для жінок.

Таким чином, ОСОБА_1 , як мати, тобто член сім`ї колишнього військовослужбовця ОСОБА_2 , який проходив військову службу за мобілізацією і смерть якого пов`язана з проходженням військової служби, має право на отримання статусу члена сім`ї військовослужбовця, який загинув (помер) чи пропав безвісти під час проходження військової служби, а також право на отримання «Посвідчення члена сім`ї загиблого», яке за чинним законодавством зобов`язаний видати Департамент соціальної політики Луцької міської ради.

Відповідно до ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи, або інтереси. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатись органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб.

Судом встановлено, що на даний час ОСОБА_1 перебуває у скрутному становищі та потребує соціального захисту, який передбачений для сімей військовослужбовців, які загинули (померли) відповідно ч. 1 ст. 10 Закону У країни «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести н обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд вважає, що рішення відповідача про відмову у встановленні статусу члена сім`ї військовослужбовця, який загинув (помер) чи пропав безвісти під час проходження військової служби позивачу є неправомірним, а позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 7, 159-163 КАС України, ч.2 ст. 23 Закону України Про прокуратуру, ч. 1 ст. 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» ст. ст. 23, 121 Конституції України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Позов задовольнити.
Визнати неправомірними дії Департаменту соціальної політики Луцької міської ради щодо відмови ОСОБА_1 у встановленні статусу члена сім`ї військовослужбовця, який загинув (помер) чи пропав безвісти під час проходження військової служби.

Зобов`язати Департамент соціальної політики Луцької міської ради в особі директора Департаменту надати ОСОБА_1 статус члена сім`ї військовослужбовця, який загинув (помер) чи пропав безвісти під час проходження військової служби та видати відповідне посвідчення.

Стягнути з Департаменту соціальної політики Луцької міської ради в користь військової прокуратури Західного регіону України 2 756грн. (дві тисячі сімсот п`ятдесят шість гривень) судових витрат по справі.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом десяти днів з дня її проголошення.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду Л.В.Івасюта