Справа № 638/12441/14-а
Суддя: Черпак Ю.К.
Дата ухвалення: 2016-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"09" червня 2016 р. м. Київ К/800/16877/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Черпака Ю.К. (судді-доповідача),

Головчук С.В.,

Ліпського Д.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_4 до виконавчого комітету Харківської міської ради Харківської області, треті особи: ОСОБА_5, Управління служби у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики виконавчого комітету Харківської міської ради Харківської області про визнання незаконним та скасування рішення,

за касаційною скаргою виконавчого комітету Харківської міської ради Харківської області на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 19 березня 2015 року,

встановив:

У липні 2014 року ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом до виконавчого комітету Харківської міської ради Харківської області про визнання недійсним рішення від 18.04.2012 року № 211 в частині ОСОБА_5

Позов обґрунтовував тим, що оскаржуваним рішенням порушується його право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1, оскільки за його онукою ОСОБА_5 незаконно встановлено право користування та проживання в цій квартирі. Після отримання паспорту онука без його відома зареєструвала своє місце проживання за вказаною адресою, хоча там не проживає.

Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 27.01.2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 19.03.2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та прийнято нове про задоволення позову. Визнано незаконним та скасовано рішення виконавчого комітету Харківської міської ради Харківської області від 18.04.2012 року № 211 в частині ОСОБА_5

У касаційній скарзі виконавчий комітет Харківської міської ради Харківської області, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі постанову суду першої інстанції. Скаргу мотивує тим, що ОСОБА_5 не втрачала право на користування спірним житлом, а дії позивача спрямовані на порушення житлових прав неповнолітньої дитини-сироти.

В запереченнях на касаційну скаргу ОСОБА_4 просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення апеляційного суду без змін у зв'язку з його законністю та обґрунтованістю.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково.

Судами встановлено, що ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, є дитиною-сиротою, мати ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_2, відомості про батька дитини ОСОБА_7 внесені до актового запису про народження відповідно до частини 1 статті 135 Сімейного кодексу України. До 25.07.2008 року ОСОБА_5 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1

На підставі заяви ОСОБА_4 (дідусь ОСОБА_5, позивач) рішенням виконавчого комітету Ленінської районної у місті Харкові ради від 08.07.2008 року № 372 його призначено опікуном над онукою ОСОБА_5, зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_1; на термін перебування під опікою визначено місце проживання малолітньої ОСОБА_5 за адресою опікуна: АДРЕСА_1.

Рішенням виконавчого комітету Ленінської районної у місті Харкові ради від 07.09.2010 року № 374 ОСОБА_4 звільнено від обов'язків опікуна над онукою ОСОБА_5 та вирішено влаштувати останню до державного виховного закладу на повне державне утримання.

02.11.2010 року рішенням виконавчого комітету Київської районної у місті Харкові раді № 208-1 над ОСОБА_5 встановлено іншу опіку, піклувальником призначено ОСОБА_8 та передано на постійне проживання в її родину.

18.04.2012 року виконавчим комітетом Харківської міської ради Харківської області прийнято рішення № 211, пунктом 2.2 якого вирішено закріпити за неповнолітньою ОСОБА_5 право проживання та користування житловою площею за адресою: АДРЕСА_1 (за місцем реєстрації дитини), а пунктом 2.4 - здійснити заходи щодо внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей щодо обтяження права користування цим житловим приміщенням.

При вирішенні справи суди виходили з того, що даний спір є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів. Колегія суддів не погоджується з таким висновком, з наступних підстав.

Згідно з частиною 1 статті 32 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», пунктом 2 частини 1 статті 248 Сімейного кодексу України та пунктом 3 частини 3 статті 71 Житлового кодексу України за дітьми-сиротами зберігається право користування житловим приміщенням, в якому вони проживали раніше з батьками, рідними.

За загальним правилом, у порядку цивільного судочинства суди вирішують справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, зокрема, спори, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також із інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства (статті 3 та 15 Цивільного процесуального кодексу України).

Отже, у порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Житлові спори - це особливий різновид спорів, що стосується житлових прав та інтересів громадян, а тому справа щодо забезпечення житлових прав фізичних осіб (у тому числі стосовно закріплення за особою права проживання та користування житловим приміщенням, усунення перешкод у здійсненні власником житлового приміщення права користування та розпоряджання своїм майном), розглядається у порядку цивільного судочинства.

Такий спір є житловим (цивільним) спором, незалежно від участі у справі суб'єкта владних повноважень, як відповідача.

З аналізу наведених правових норм слідує висновок, що даний спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки позивач намагається захистити порушене цивільне, а не особисте немайнове право, отже, спір не стосується захисту прав, свобод та інтересів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, а пов'язаний з вирішенням питання щодо права користування житлом.

За правилами пункту 1 частини першої статті 157 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Статтею 228 КАС України встановлено, що суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку і закриває провадження у справі з підстав, встановлених статтею 157 цього Кодексу.

Оскільки суди помилково розглянули справу в порядку адміністративного судочинства, ухвалені у справі судові рішення підлягають скасуванню, а провадження у справі відповідно до пункту 7 частини 1 статті 223 КАС - закриттю.

Керуючись статтями 222, 223, 228, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

Касаційну скаргу виконавчого комітету Харківської міської ради Харківської області задовольнити частково.

Скасувати постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 27 січня 2015 року та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 19 березня 2015 року і закрити провадження у справі.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та оскарженню не підлягає.

Судді: Черпак Ю.К.
Головчук С.В. Ліпський Д.В.