Справа № 804/15547/15
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2016-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

15 червня 2016 року справа № 804/15547/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Шальєвої В.А.

суддів: Білак С.В. Олефіренко Н.А.

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду за адресою: м. Дніпропетровськ, пр. імені Газети «Правда», 29, апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.02.2016 р. в справі № 804/15547/15 за позовом управління Пенсійного фонду України в Перечинському районі Закарпатської області до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про стягнення суми,

ВСТАНОВИВ:

Управління Пенсійного фонду України в Перечинському районі Закарпатської області (далі УПФУ) звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (далі ПриватБанк) про стягнення суми штрафних санкцій за порушення ч. 12 ст. 20 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» в розмірі 38432,27 грн.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.02.2016 р. позов задоволено.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати постанову через неповне зясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову. Апелянт зазначає, що рішення про накладення штрафу, передбаченого ч. 10 ст. 106 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» в редакції, що діяла на час прийняття рішення, є виконавчим документом, який підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, у звязку з чим позивач позбавлений можливості звертатися до суду з позовом про стягнення суми штрафу. Така позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 03.10.2013 р. в справі № 21-359а13, проте в порушення вимог ст. 244-2 КАС України не врахована судом першої інстанції. Також вважає неналежними доказами позовних вимог судові рішення, на які позивач посилається в позовній заяві, оскільки копії судових рішень належним чином не оформлені. На думку апелянта, судом не прийнято до уваги недоведеність вчинення порушення відповідачем вимог законодавства.

Особи, які беруть участь у справі, до судового засідання не зявились, про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, у звязку з чим у відповідності до вимог ст. 197 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, перевіривши доводи апеляційної скарги матеріалами справи, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачем у 2007 р. проведено перевірку Перечинського відділення Закарпатського РУ «ПриватБанк» з питання дотримання вимог п. 12 ст. 20 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», за результатами якої складено акт № 2/Б від 29.01.2007 р. Перевіркою встановлено, що ЗАТ Перечинський ЛК в період з 01.07.2004 р. по 31.01.2007 р. отримувало кошти для виплати заробітної плати (доходу), на які відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» нараховуються страхові внески. Перевіркою виданих коштів за період з 01.01.2004 р. до 31.12.2006 р. встановлено, що у переважній більшості перерахування Перечинським відділенням Закарпатського РУ «ПриватБанк» сум внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування проводилось одночасно з виплатою (перерахуванням) заробітної плати, або на підставі документів, що підтверджують їх сплату. Однак, допускались випадки видачі (перерахування) заробітної плати (доходу) без перерахування відповідних сум страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування КП «Будівельник», чим порушено ч. 12 ст. 20 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Так, за перевіряємий період Перечинським відділенням Закарпатського РУ «ПриватБанк» видано коштів готівкою та перерахування згідно з платіжними дорученнями на заробітну плату (дохід) КП «Будівельник» всього 325652,98 грн., в т.ч. на виплату заробітної плати (доходу) та інших виплат, на які відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» нараховуються страхові внески - 303 912,29 грн. Сума внесків, яка підлягала одночасній сплаті, складала 97 246,17 грн., фактично сплачено КП «Будівельник» внесків 41 675,11 грн. Відповідно сума несплачених страхових внесків до Пенсійного фонду склала 55 574,07 грн. Однак, з урахуванням наявної переплати у платника на відповідні дати сума несплачених страхових внесків складає 38 432,27 грн.

На підставі вказаного акту УПФУ прийнято рішення № 33 від 01.02.2007 р. про застосування фінансових санкцій за порушення вимог, передбачених п. 12 ст. 20 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», яким на ПАТ КБ «ПриватБанк» накладено штраф у розмірі 38 432,27 грн.

Постановою господарського суду Закарпатської області від 06.07.2007 р. у справі № 8/68 ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено повністю в задоволенні позовних вимог. Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 07.04.2008 р. постанову господарського суду Закарпатської області від 06.07.2007 р. залишено без змін.

Приймаючи до уваги, що рішення № 33 від 01.02.2007 р. про застосування фінансових санкцій за порушення вимог, передбачених п. 12 ст. 20 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», яким на ПАТ КБ «ПриватБанк» накладено штраф у розмірі 38 432,27 грн., є чинним, суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог.

Колегія суддів вважає такий висновок необґрунтованим, з огляду на наступне.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що на підставі акту № 2/6 від 29.01.2007 р. про дотримання вимог п. 12 ст. 20 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» УПФУ в Перечинському районі Закарпатської області 01.02.2007 р. прийняте рішення № 33 про застосування фінансових санкцій за несвоєчасне перерахування або несвоєчасне зарахування на банківські рахунки органів Пенсійного фонду сум страхових внесків, фінансових санкцій, яким на відповідача за порушення вимог п. 12 ст. 20 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» накладено штраф в розмірі 38432,27 грн.

Постановою господарського суду Закарпатської області від 06.07.2007 р. в справі № 8/68, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 07.04.2008 р., відмовлено у задоволенні позову ЗАТ УБ «ПриватБанк» до УПФУ в Перечинському районі Закарпатської області про визнання неправомірним рішення № 33 від 01.02.2007 р.

За приписами п. 1 ч. 10 ст. 106 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058), чинного на час виникнення спірних правовідносин, виконавчі органи Пенсійного фонду застосовують до банків фінансові санкції за несвоєчасне перерахування або несвоєчасне зарахування на банківські рахунки органів Пенсійного фонду та Накопичувального фонду сум страхових внесків, фінансових санкцій, зазначених у частині дев'ятій цієї статті, сум інвестиційного доходу, одержаного від інвестування коштів Накопичувального фонду, за несвоєчасне перерахування за платіжними документами виконавчих органів Пенсійного фонду та несвоєчасне зарахування на банківські рахунки сум коштів Пенсійного фонду та Накопичувального фонду, які використовуються на цілі, передбачені цим Законом, нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка зазначених сум, розрахована за кожний день прострочення їх перерахування (зарахування) та накладається штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не зарахованих (неперерахованих) сум.

Відповідно до частин 13 та 14 статті 106 Закону № 1058 про нарахування пені та накладення штрафів, передбачених частинами дев'ятою і десятою цієї статті, посадові особи виконавчих органів Пенсійного фонду в порядку, встановленому правлінням Пенсійного фонду, виносять рішення, які протягом трьох робочих днів із дня їх винесення надсилаються страхувальнику, банку чи організації, яка здійснює виплату і доставку пенсій.

Суми пені та штрафів, передбачених частинами дев'ятою і десятою цієї статті, підлягають сплаті страхувальником, банком чи організацією, яка здійснює виплату і доставку пенсій, протягом десяти робочих днів з дня одержання відповідного рішення. При цьому в цей же строк страхувальник, банк чи організація, яка здійснює виплату і доставку пенсій, має право оскаржити зазначене рішення до вищого органу Пенсійного фонду або в судовому порядку з одночасним обов'язковим письмовим повідомленням про це відповідного виконавчого органу Пенсійного фонду, яким прийнято це рішення.

Оскарження рішення виконавчого органу Пенсійного фонду про нарахування пені та накладання штрафів зупиняє строки їх сплати до винесення вищим органом Пенсійного фонду або судом рішення у справі. Строки сплати фінансових санкцій також призупиняються до винесення судом рішення в разі оскарження страхувальником вимоги

про сплату недоїмки, якщо накладення фінансових санкцій пов'язано з її виникненням або несвоєчасною сплатою.

Рішення органу Пенсійного фонду про нарахування пені або накладення штрафу, передбачених частинами дев'ятою і десятою цієї статті, є виконавчим документом.

У разі якщо страхувальник, банк чи організація, яка здійснює виплату і доставку пенсій, отримали рішення про нарахування пені та накладення штрафу, передбачених частинами дев'ятою і десятою цієї статті, і не сплатили зазначені в них суми фінансових санкцій протягом десяти робочих днів, а також не оскаржили це рішення чи не повідомили у цей строк відповідний виконавчий орган Пенсійного фонду про його оскарження, воно передається для виконання державній виконавчій службі та страхувальнику.

Суми пені та фінансових санкцій, застосованих за порушення порядку та строків обчислення, нарахування та сплати страхових внесків стягуються в тому ж порядку, що й недоїмка із сплати страхових внесків.

Суми пені та штрафів можуть бути включені до вимоги про сплату недоїмки, якщо застосування цих фінансових санкцій пов'язано з виникненням та сплатою недоїмки.

Відтак, рішення органу Пенсійного фонду про застосування фінансових санкцій, прийняте на підставі ч. 10 ст. 106 Закону № 1058, є виконавчим документом, який підлягає виконанню державною виконавчою службою.

Правова позиція щодо наявності компетенції у органа Пенсійного фонду на звернення до адміністративного суду із заявами з вимогою про підтвердження власного рішення, яке ухвалено в межах наданих йому законом повноважень, висловлена Верховним Судом України в постанові від 03.10.2013 р. в справі № 21-359а12, яка полягає у наступному.

Субєкт владних повноважень позбавлений можливості звертатися до адміністративного суду із заявами, в яких ставиться вимога про підтвердження власного рішення, яке ухвалено в межах наданих йому законом повноважень.

Мовне тлумачення частини третьої статті 106 Закону № 1058-IV дає підстави вважати, що орган ПФУ має право звернутися до суду із позовом про стягнення недоїмки у випадках, коли він не має достатніх даних для ухвалення власного рішення з цього питання.

Ураховуючи наведене, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України дійшла такого правового висновку: вимога про сплату недоїмки зі страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування є виконавчим документом, який підлягає виконанню ДВС, і при її наявності повторне звернення до суду про її стягнення не допускається, оскільки є рішення з цього ж питання суб'єкта владних повноважень, ухвалене в межах повноважень, наданих йому законом.

Як зазначено вище, Законом № 1058 визначено, що суми пені та фінансових санкцій, застосованих за порушення порядку та строків обчислення, нарахування та сплати страхових внесків стягуються в тому ж порядку, що й недоїмка із сплати страхових внесків.

Оскільки рішення про застосування штрафних санкцій є виконавчим документом, який підлягає виконанню державною виконавчою службою, тому повторне звернення до адміністративного суду з питання стягнення суми штрафних санкцій не допускається, оскільки є рішення з цього ж питання суб'єкта владних повноважень, ухвалене в межах повноважень, наданих йому законом.

Судом першої інстанції не враховано зазначені обставини, а також правову позицію Верховного Суду України з цього питання, що призвело до неправильного вирішення справи.

З урахуванням викладеного колегія суддів прийшла до висновку, що судом першої інстанції постанова прийнята з порушенням норм матеріального права, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення.

На користь відповідача з позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору.

Керуючись ст. ст. 8, 9, 10, 11, 159, 160, 195, 197, 198, 202, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.02.2016 р. в справі № 804/15547/15 задовольнити.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.02.2016 р. в справі № 804/15547/15 за позовом управління Пенсійного фонду України в Перечинському районі Закарпатської області до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про стягнення суми скасувати.

Прийняти в справі № 804/15547/15 нову постанову.

В задоволенні позову управління Пенсійного фонду України в Перечинському районі Закарпатської області до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про стягнення суми відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань управління Пенсійного фонду України в Перечинському районі Закарпатської області на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1339 (одна тисяча триста тридцять девять) грн. 80 коп.

Постанова набирає законної сили через пять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий: В.А. Шальєва

Суддя: С.В. Білак

Суддя: Н.А. Олефіренко