Справа № 808/437/16
Суддя: Прасов Олександр Олександрович
Дата ухвалення: 2016-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2016 року о/об 19 год. 04 хв.Справа № 808/437/16 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Прасова О.О. при секретарі Гудименко Я.А., за участю представника позивача Серболової Н.М., представників відповідача Радової С.О., Дяченко Ю.Т., розглянувши у місті Запоріжжі у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Феротрейд»

до Державної податкової інспекції у Запорізькому районі Головного управління ДФС у Запорізькій області,

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Херсонська митниця ДФС

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Феротрейд» (далі - позивач або ТОВ «Феротрейд») до Державної податкової інспекції у Запорізькому районі Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі - відповідач або ДПІ у Запорізькому районі), в якому позивач просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення: № від 05.01.2016, яким позивачу збільшено грошове зобов'язання з податку на додану вартість на суму 402391 грн. 25 коп., з яких: 321913 грн. 00 коп. - основний платіж та 80478 грн. 25 коп. - штрафні (фінансові) санкції; № від 05.01.2016, яким позивачу зменшено бюджетне відшкодування з податку на додану вартість на суму 599137 грн. 00 коп. та застосовано штрафну (фінансову) санкцію у сумі 149784 грн. 25 коп.; № від 05.01.2016, яким позивачу зменшено від'ємне значення з податку на додану вартість на суму 108400 грн. 00 коп.

В адміністративному позові (т.1 а.с.4-12) зазначено, що 19.11.2015, на підставі п.200.10 ст.200 розділу V Податкового кодексу України, в порядку ст.76 розділу II Податкового кодексу України, відповідачем проведена камеральна перевірка податкової декларації з податку на додану вартість за період травень-вересень 2015 року ТОВ «Феротрейд». За результатами проведеної перевірки ДПІ у Запорізькому районі складено Акт перевірки №104/15-03/34150792 від 19.11.2015. Відповідно до змісту зазначеного Акту, перевіркою встановлені порушення п.185.1 ст.185, п.186.1 ст.186, п.194.1 ст.194, п.200.1, п.200.2, п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України, а саме, ТОВ «Феротрейд» завищено суму від'ємного значення, що не перевищує суму, обчислену відповідно до п.200.3 ст.200 розділу V Кодексу на момент подання податкової декларації, яка підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку на загальну суму 599137 грн. 00 коп., у тому числі за вересень 2015 року у сумі 599137 грн. 00 коп.; завищено суму від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на загальну суму 108400 грн. 00 коп., у тому числі, за вересень 2015 року у сумі 108400 грн. 00 коп.; занижено суми податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню за підсумками поточного звітного (податкового) періоду та сплаті до державного бюджету на загальну суму 321913 грн. 00 коп., у тому числі за травень 2015 року у сумі 321913 грн. 00 коп. Суть порушень була в тому що, відповідно до податкових накладних, постачання товару від ТОВ «Феротрейд» до ПрАТ «ЮКРЕЙНІАН КЕМІКАЛ ПРОДАКТС» здійснювалось (оподатковувалось) за нульовою ставкою, однак, на думку відповідача, воно повинно було оподатковуватись за основною ставкою в розмірі 20 відсотків. 05.01.2016 відповідачем прийняті оскаржувані податкові повідомлення-рішення: №, №, . Позивач вважає висновки Акту перевірки необґрунтованими, а податкові повідомлення-рішення такими, що підлягають скасуванню, оскільки відповідачем не взято до уваги те, що ТОВ «Феротрейд» здійснювало поставку товару контрагенту - ПрАТ «ЮКРЕЙНІАН КЕМІКАЛ ПРОДАКТС» на адресу: м.Армянськ, яке знаходиться у ВЕЗ «КРИМ». Згідно до роз'яснення платникам податків, які займаються вивезенням товарів у ВЕЗ «КРИМ» наданого у листі ДФС України від 03.12.2014 за №13311/7/99-99-19-03-02-17 «Про особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території України», вивезення товарів з території України на територію ВЕЗ «Крим» прирівнюється до вивезення товарів за межі митної території України та вважається експортом. До операцій з вивезення товарів на територію ВЕЗ «КРИМ» з іншої території України застосовується нульова ставка ПДВ. При цьому обов'язковою умовою застосування нульової ставки податку є наявність у митній декларації відповідної відмітки митниці, яка здійснює оформлення вивезення товару (вантажу) на територію ВЕЗ «КРИМ», про перетин товаром (вантажем) межі між територією ВЕЗ «КРИМ» та іншою територією України. Всі передбачені чинним законодавством документи у позивача були в наявності (згідно додатку 2 до Акту перевірки) і вже на підставі первинних документів ТОВ «Феротрейд» здійснювався податковий облік з відображенням у декларації показників за первинними документами.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просив їх задовольнити.

Відповідачем подано до суду письмові заперечення (т.1 а.с.238-239, т.2 а.с.107-109), в яких зазначено, що податковою адресою ПрАТ «ЮКРЕЙНІАН КЕМІКАЛ ПРОДАКТС» є м.Київ, Печерський район, вул.Мечникова, буд.2, літера А. Отже, операції ТОВ «Ферротред» (Запорізька область, Запорізький район, с.Новоалександрівка, вул.Леніна, буд.51А) по взаємовідносинам з ПрАТ «ЮКРЕЙНІАН КЕМІКАЛ ПРОДАКТС» (м.Київ, вул.Мечникова, буд.2А) є операції на митній території України та оподатковуються за основною ставкою у розмір 20 відсотків. Крім того, на теперішній час у слідчому управлінні фінансових розслідувань Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області знаходиться кримінальне провадження за №0000010 порушене за ч.2 ст.15, ч.5 ст.191 КК України, відносно службових осіб ТОВ «Феротрейд» по результатам звітного податкового періоду вересень 2015 року. Після одержання відповідачем додаткової інформації від зазначеного слідчого управління встановлено, що в один і той же день перевізники товару ТОВ «Феротрейд» автомобільним транспортом здійснювали його розмитнення та оформлення в різних областях України, що фактично є неможливим.

У судовому засіданні представники відповідача проти позову заперечували, просили у задоволенні позову відмовити.

Вислухавши пояснення представника позивача, заперечення представників відповідача, розглянувши матеріали справи, суд з'ясував наступне.

19.11.2015 ДПІ у Запорізькому районі проведена камеральна перевірка даних, задекларованих ТОВ «Феротрейд» у податковій звітності з податку на додану вартість за вересень 2015 року. За результатами перевірки складено Акт від 19.11.2015 за №104/15-03/34150792 (т.1, а.с.20-21).

Відповідно до вказаного Акту перевірки №104/15-03/34150792 від 19.11.2015 встановлені порушення ТОВ «Феротрейд» п.185.1 ст.185, п.186.1 ст.186, п.194.1 ст.194, п.200.1, п.200.2, п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України, а саме: 1) завищено суму від'ємного значення, що не перевищує суму, обчислену відповідно до п.200.3 ст.200 розділу V Податкового кодексу України на момент подання податкової декларації, яка підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку на загальну суму 599137 грн. 00 коп., у тому числі за вересень 2015 року у сумі 599137 грн. 00 коп.; 2) завищено суму від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на загальну суму 108400 грн. 00 коп., у тому числі, за вересень 2015 року у сумі 108400 грн. 00 коп.; 3) занижено суми податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню за підсумками поточного звітного (податкового) періоду та сплаті до державного бюджету на загальну суму 321913 грн. 00 коп., у тому числі за травень 2015 року у сумі 321913 грн. 00 коп.

Вказані порушення обґрунтовані тим, що постачання товару від ТОВ «Феротрейд» до ПрАТ «ЮКРЕЙНІАН КЕМІКАЛ ПРОДАКТС» здійснювалось (оподатковувалось) за нульовою ставкою ПДВ, однак, на думку відповідача, воно повинно було оподатковуватись за основною ставкою в розмірі 20 відсотків.

Не погодившись із висновками, що викладені в Акті перевірки №104/15-03/34150792 від 19.11.2015, позивачем 24.12.2015 року (вих.№269) до відповідача були подані письмові заперечення на вищевказаний Акт перевірки, які не були задоволені відповідачем, про що повідомлено письмово у листі від 30.12.2015 року за №3255/10/08-08-15 (т.1, а.с.26-27, 31-32).

05.01.2016 ДПІ у Запорізькому районі винесені податкові повідомлення-рішення: 1) №, яким позивачу збільшено грошове зобов'язання з податку на додану вартість на суму 402391 грн. 25 коп., з яких: 321913 грн. 00 коп. - основний платіж, 80478 грн. 25 коп. - штрафні (фінансові) санкції; 2) №, яким позивачу зменшено бюджетне відшкодування з податку на додану вартість на суму 599137 грн. 00 коп. та застосовано штрафну (фінансову) санкцію у сумі 149784 грн. 25 коп.; 3) №, яким позивачу зменшено від'ємне значення з податку на додану вартість на суму 108400 грн. 00 коп. (т.1, а.с.23-25).

Не погодившись з винесеними податковими повідомленнями-рішеннями позивач звернувся з даним позовом до суду.

Судом з'ясовано, що між ТОВ «Феротрейд» (продавець) та ПрАТ «ЮКРЕЙНІАН КЕМІКАЛ ПРОДАКТС» (покупець) 04.06.2010 та 30.07.2015 укладено Договори №987/з та №282-1, згідно умов яких, продавець зобов'язується передати у власність покупця (поставити) товар - алюмінієвий порошок марки ПА-0, ДОСТ 6058-73, а покупець прийняти і оплатити на умовах договору товар. Кількість та ціна товару, що підлягає постачанню за вищевказаними договорами, визначається в специфікаціях до договору. Загальна кількість та сума товару, що підлягає постачанню за договором, складається зі специфікацій за весь період договірних відносин. Продавець поставляє товар покупцеві на умовах СРТ склад покупця в м.Армянську (в редакції «Інкотермс» 2000 року) (т.1, а.с.33-39, 85-99).

Відповідно до ст.2 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 №1207-VІІ, цей Закон визначає статус території України, тимчасово окупованої внаслідок збройної агресії Російської Федерації, встановлює особливий правовий режим на цій території, визначає особливості діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій в умовах цього режиму, додержання та захисту прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб.

Згідно з ст.13 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території визначаються законом.

Відповідно до Преамбули Закону України «Про створення вільної економічної зони «Крим» та про особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території України» від 12.08.2014 №1636-VІІ (далі - Закон №1636-VІІ), цей Закон є спеціальним законом, що визначає особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території України згідно із статтею 13 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», створює вільну економічну зону «Крим» (далі - ВЕЗ «Крим»), та врегульовує інші аспекти правових відносин між фізичними і юридичними особами, які знаходяться на тимчасово окупованій території або за її межами.

Згідно з пп.2 п.12.4 ст.12 Закону України «Про створення вільної економічної зони «Крим» та про особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території України» митне оформлення товарів, що були ввезені з території ВЕЗ «Крим» на іншу територію України та вивозяться за межі митної території України як товари українського походження, здійснюється відповідно до Митного кодексу України на іншій (крім окупованої) території України з обов'язковим наданням митниці документів, що підтверджують походження товарів з України, передбачених розділом II Митного кодексу України та/або відповідною міжнародною угодою. Перевірка даних, зазначених у поданій документації, може бути здійснена митними органами України в порядку та у випадках, передбачених Митним кодексом України та/або відповідною міжнародною угодою.

Як зазначено у пп.5 п.12.4 ст.12 Закону України «Про створення вільної економічної зони «Крим» та про особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території України», поставка товарів з території ВЕЗ «Крим» на іншу територію України з метою їх вільного обігу здійснюється у митному режимі імпорту із застосуванням норм законодавства України про державний санітарно-епідеміологічний, ветеринарно-санітарний, фіто-санітарний, екологічний, радіологічний контроль, інших заходів тарифного і нетарифного регулювання, з урахуванням положень статті 6 цього Закону. Поставка товарів, що мають митний статус українських товарів, з іншої території України на територію ВЕЗ «Крим» прирівнюється до митного режиму експорту, в тому числі для цілей тарифного та нетарифного регулювання.

Відповідно до ст.82 Митного кодексу України експорт (остаточне вивезення) - це митний режим, відповідно до якого українські товари випускаються для вільного обігу за межами митної території України без зобов'язань щодо їх зворотного ввезення.

На підтвердження виконання умов вищевказаних Договорів, позивачем надано до суду: 1) податкову накладну №4 від 25.05.2015 на суму - 780000 грн. 00 коп. (у тому числі ПДВ - 00 грн. 00 коп.), податкову накладну №6 від 26.05.2015 на суму - 1000080 грн. 00 коп. (у тому числі ПДВ - 00 грн. 00 коп.), податкову накладна №6 від 15.06.2015 на суму - 792135 грн. 60 коп. (у тому числі ПДВ - 00 грн. 00 коп.); МД від 09.06.2015 №508050000/2015/022680 на суму - 1602072 грн. 00 коп.; МД від 15.06.2015 №508050000/2015/023685 на суму - 970143 грн. 60 коп. Загальна сума за цими операціями - 2572215 грн. 60 коп. (сума за податковими накладними дорівнює сумам за МД); 2) податкову накладну №17 від 23.06.2015 на суму - 801036 грн. 00 коп. (у тому числі ПДВ - 00 грн. 00 коп.); МД №508050000/2015/025478 від 23.06.2015 на суму - 801036 грн. 00 коп. Загальна сума за цими операціями - 801036 грн. 00 коп. (сума за податковою накладною дорівнює сумі за МД); 3) податкову накладну №13 від 18.08.2015 на суму - 274000 грн. 00 коп. (у тому числі ПДВ - 00 грн. 00 коп.), податкову накладну №16 від 19.08.2015 на суму - 200000 грн. 00 коп. (у тому числі ПДВ - 00 грн. 00 коп.), податкову накладну №18 від 20.08.2015 на суму - 200000 грн. 00 коп. (у тому числі ПДВ - 00 грн. 00 коп.), податкову накладну №19 від 21.08.2015 на суму - 1100000 грн. 00 коп. (у тому числі ПДВ - 00 грн. 00 коп.); МД від 21.08.2015 №508010001/2015/015571 на суму - 1774000 грн. 00 коп. Загальна сума за цими операціями - 1774000 грн. 00 коп. (сума за податковими накладними дорівнює сумі за МД). (т.1, а.с.44-51).

Також, судом досліджено: Довіреності на отримання товару (т.1, а.с.40-41, 108-115); Рахунки-фактури (т.1, а.с.42, 100-102); Видаткові накладні (т.1, а.с.43, 103-106); лист Херсонської митниці ДФС від 04.02.2016 за №6 щодо перетину адміністративно-територіального кордону між Херсонською областю та ВЕЗ «Крим» вантажем (т.1, а.с.84); Договір №16/06 про надання транспортно-експедиційних послуг з перевезення вантажів автомобільним транспортом у міжнародному сполученні від 16.06.2015 з документами (т.1, а.с.116-123); Договір №20/08/2015 про перевезення вантажів автомобільним транспортом у міжнародному сполученні від 20.08.2015 з документами (т.1, а.с.124-129); Договір №Д-26022015-3 про надання послуг з організації міжнародних та міжміських вантажних автоперевезень та транспортно-експедиційне обслуговування від 26.02.2015 з документами (т.1, а.с.130-140); Договір доручення №41 від 12.02.2015 з документами (т.1, а.с.141-150); Картку рахунку 361 (т.1, а.с.151-155); Оборотно-сальдову відомість по рахунку 361 (т.1, а.с.156); Журнал-ордер і відомість по рахунку 361 (т.1, а.с.157-158); Реєстри отриманих та виданих податкових накладних (т.1, а.с.159-184); банківські виписки (т.1, а.с.197); Податкові декларації з податку на додану вартість з додатками (т.1, а.с.206-236; т.2, а.с.5-46); документи надані до суду представником відповідача (т.2, а.с.110-132).

Частиною 1 ст.255 Митного кодексу України передбачено, що митне оформлення завершується протягом чотирьох робочих годин з моменту пред'явлення органу доходів і зборів товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що підлягають митному оформленню (якщо згідно з цим Кодексом товари, транспортні засоби комерційного призначення підлягають пред'явленню), подання митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та всіх необхідних документів і відомостей, передбачених статтями 257 і 335 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.257 Митного кодексу України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії.

Ухвалою суду від 18.02.2016 залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Херсонську митницю ДФС та зобов'язано її надати докази переміщення товарів ТОВ «Феротрейд» до м.Армянськ (АР Крим) через митний контрольний пункт «Каїрка (Чаплінка)» Херсонської митниці ДФС та результати перевірки оформлення ТОВ «Феротрейд» товарів.

Від третьої особи на адресу суду надійшли завірені копії декларацій форми МД-2 та супровідні документи долучені до декларацій під час митного оформлення (т.2, а.с.51-95).

Також, до позовної заяви позивачем додані митні декларації на яких наявні відповідні відмітки та печатки посадових осіб митниці, чим підтверджується завершення митного контролю та митного оформлення товарів.

Згідно з пп.14.1.36 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України господарська діяльність - це діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами поставки, комісії, доручення та агентськими договорами.

Як зазначено у пп.14.1.181 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до пп.«г» п.185.1 ст.185 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є операції платників податку з: вивезення товарів за межі митної території України.

Місцем постачання товарів є: а) фактичне місцезнаходження товарів на момент їх постачання (крім випадків, передбачених у підпунктах «б» і «в» цього пункту); б) місце, де товари перебувають на час початку їх перевезення або пересилання, у разі якщо товари перевозяться або пересилаються продавцем, покупцем чи третьою особою; в) місце, де провадиться складання, монтаж чи встановлення, у разі якщо товари складаються, монтуються або встановлюються (з випробуванням чи без нього) продавцем або від його імені (п.186.1 ст.186 Податкового кодексу України).

За матеріалами справи, місцем постачання товарів є Крим (у графі 20 МД «Умови поставки» - зазначено м.Армянськ).

Згідно з п.194.1 ст.194 Податкового кодексу України операції, зазначені у статті 185 цього Кодексу, крім операцій, що не є об'єктом оподаткування, звільнених від оподаткування, та операцій, до яких застосовується нульова ставка та 7 відсотків, оподатковуються за ставкою, зазначеною в підпункті «а» пункту 193.1 статті 193 цього Кодексу, яка є основною.

Податок становить 20 відсотків, 7 відсотків бази оподаткування та додається до ціни товарів/послуг (пп.194.1.1 п.194.1 ст.194 Податкового кодексу України).

Згідно з пп.«г» пп.195.1.1 п.195.1 ст.195 Податкового кодексу України за нульовою ставкою оподатковуються операції з вивезення товарів за межі митної території України: у митному режимі вільної митної зони.

Товари вважаються вивезеними за межі митної території України, якщо таке вивезення підтверджене в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, митною декларацією, оформленою відповідно до вимог Митного кодексу України (пп.195.1.1 п.195.1 ст.195 Податкового кодексу України).

Як зазначено у п.3.2 ст.3 Закону України «Про створення вільної економічної зони «Крим» та про особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території України», у межах ВЕЗ «Крим» створюється вільна митна зона, що за своїм функціональним типом є одночасно вільною митною зоною комерційного, сервісного та промислового типу згідно із статтею 430 Митного кодексу України.

Відповідно до ст.430 Митного кодексу України вільна митна зона - це відповідним чином облаштована територія або склад, що призначені для зберігання товарів під митним контролем, їх переробки та/або виробництва нових товарів. Вільні митні зони можуть бути комерційного, сервісного та промислового типів.

У роз'ясненні платникам податків, які займаються вивезенням товарів у ВЕЗ «Крим», наданим у листі ДФС України від 03.12.2014 за №13311/7/99-99-19-03-02-17 «Про податок на додану вартість», зазначено, що «… Вивезення товарів з території України на територію ВЕЗ «Крим» прирівнюється до вивезення товарів за межі митної території України та вважається експортом (підпункт 5 пункту 12.4 статті 12 Закону №1636). Відповідно до підпункту 195.1.1 пункту 195.1 статті 195 розділу V ПКУ операції з вивезення товарів за межі митної території України оподатковуються за нульовою ставкою. Таким чином, до операцій з вивезення товарів на територію ВЕЗ «Крим» з іншої території України застосовується нульова ставка ПДВ. При цьому обов'язковою умовою застосування нульової ставки податку є наявність у митній декларації відповідної відмітки митниці, яка здійснює оформлення вивезення товару (вантажу) на територію ВЕЗ «Крим», про перетин товаром (вантажем) межі між територією ВЕЗ «Крим» та іншою територією України ...».

Всі поставки у перевіряємий період, що здійснені на користь ПрАТ «ЮКРЕЙНІАН КЕМІКАЛ ПРОДАКТС» - це поставки до ВЕЗ «КРИМ» з оформленням усіх необхідних документів. На підставі первинних документів позивачем здійснювався податковий облік з відображенням відповідних показників у Податкових деклараціях з податку на додану вартість.

У всіх МД по поставці зазначеного товару була зазначена нульова ставка ПДВ. На всіх МД (МД-2 №508050000/2015/022680 від 09.06.2015, №08050000/2015/023685 від 15.06.2015, №508050000/2015/025478 від 23.06.2015, №508010001/2015/015571 від 21.08.2015) наявні відповідні відмітки Херсонської митниці ДФС, яка здійснювала оформлення вивезення товару (вантажу) на територію ВЕЗ «Крим».

Таким чином, позивачем правомірно віднесені ці операції у податковому обліку як операції, що оподатковуються за нульовою ставкою.

У позивача відсутні підстави для оформлення товару за будь-якою іншою ставкою.

Згідно з п.200.1 ст.200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Відповідно до п.200.2 ст.200 Податкового кодексу України при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

Як зазначено у п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України, при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума: а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу - б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Відповідно до п.201.1 ст.201 Податкового кодексу України (у редакції на час виникнення спірних правовідносин) платник податку зобов'язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи, та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Форма та порядок заповнення податкової накладної затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику (п.201.2 ст.201 Податкового кодексу України).

Податкова накладна складається у день виникнення податкових зобов'язань продавця (п.201.4 ст.201 Податкового кодексу України).

Як зазначено у ч.1 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Всі податкові накладні оформлені позивачем належним чином. Доказів іншого в Акті перевірки №104/15-03/34150792 від 19.11.2015 не зазначено.

Таким чином, враховуючи наведені норми права та викладені обставини справи, позивачем не вчинено порушень, викладених в Акті перевірки №104/15-03/34150792 від 19.11.2015.

Стосовно тверджень відповідача, що на теперішній час у слідчому управлінні фінансових розслідувань Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області знаходиться кримінальне провадження за №0000010 порушене за ч.2 ст.15, ч.5 ст.191 Кримінального кодексу України відносно службових осіб ТОВ «Феротрейд» по результатам звітного податкового періоду вересня 2015 року, а також того, що в один і той же день перевізники товару ТОВ «Феротрейд» автомобільним транспортом здійснювали його розмитнення та оформлення в різних областях України, що фактично є неможливим, суд зазначає наступне.

Як вже зазначалось вище, 19.11.2015 ДПІ у Запорізькому районі проведена камеральна перевірка даних, задекларованих ТОВ «Феротрейд» у податковій звітності з податку на додану вартість за вересень 2015 року, за результатами якої складено Акт №104/15-03/34150792.

Саме на підставі зазначеного Акту перевірки №104/15-03/34150792 від 19.11.2015, були винесені спірні податкові повідомлення-рішення.

При цьому, відомості стосовно кримінального провадження за №0000010 внесені до ЄРДР 19.01.2016 (т.2, а.с.99).

Згідно з пп.75.1.1 п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій).

Відповідно до п.76.1 ст.76 Податкового кодексу України камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов'язкова.

В свою чергу, ст.200 ПК України містить положення щодо камеральної перевірки звітності з податку на додану вартість.

Як зазначено у п.200.10 ст.200 Податкового кодексу України, протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном отримання податкової декларації, контролюючий орган проводить камеральну перевірку заявлених у ній даних.

При цьому законодавством не передбачено витребування контролюючим органом від платника податків будь-яких документів як до початку, так і під час проведення камеральної перевірки, тобто ця перевірка має проводитись за наявними у контролюючого органу документами (деклараціями) та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість.

З цього приводу суд вважає за необхідне зазначити, що оскільки предметом камеральної перевірки є правильність заповнення та подання податкових декларацій, то документами, які мають відношення до такої перевірки, є саме податкові декларації (розрахунки) та дані Єдиного реєстру податкових накладних і ніякі інші, а у разі, якщо при проведенні камеральної перевірки буде виявлено порушення податкового законодавства, контролюючий орган має право призначити та провести документальну позапланову виїзну перевірку платника податків, як це визначено п.200.11 ст.200 Податкового кодексу України.

Згідно з п.200.11 ст.200 Податкового кодексу України за наявності достатніх підстав, які свідчать, що розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено з порушенням норм податкового законодавства, контролюючий орган має право провести документальну позапланову виїзну перевірку платника для визначення достовірності нарахування такого бюджетного відшкодування протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном проведення камеральної перевірки.

Також, відповідно до п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України виявлення розбіжностей даних податкової декларації та даних Єдиного реєстру податкових накладних є підставою для проведення контролюючими органами документальної позапланової виїзної перевірки продавця та у відповідних випадках покупця товарів/послуг.

У даному випадку при проведенні камеральної перевірки у контролюючого органу були відсутні відомості з слідчого управління фінансових розслідувань Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області та від Херсонської митниці ДФС. Дана інформація не бралась до уваги при складанні висновків Акту перевірки №104/15-03/34150792 від 19.11.2015 та при винесенні спірних податкових повідомлень-рішень.

Тому, є безпідставним та неправомірним обґрунтовувати правомірність винесення спірних повідомлень-рішень інформацією, яка не досліджувалась під час проведення перевірки.

У ст.19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як зазначено у ч.1 ст.11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням приписів ч.3 ст.2 КАС України суд оцінивши докази, які є у справі, в їх сукупності приходить до висновку, що податкові повідомлення-рішення: №, №, № від 05.01.2016, прийняті відповідачем не обґрунтовано, без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішень, не розсудливо, а отже є не правомірними і підлягають скасуванню.

Звідси, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Доводи відповідача не приймаються судом до уваги виходячи з вище зазначеного.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки суб'єктом владних повноважень у справі є Державна податкова інспекція у Запорізькому районі Головного управління ДФС у Запорізькій області, то саме з бюджетних асигнувань цього органу повинні бути присуджені позивачу судові витрати, документально підтверджені, у сумі 18895 грн. 71 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.11, 17, 71, 94, 158-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 05.01.2016, складене Державною податковою інспекцією у Запорізькому районі Головного управління ДФС у Запорізькій області, яким Товариству з обмеженою відповідальністю «Феротрейд» збільшено грошове зобов'язання з податку на додану вартість на суму 402391 грн. 25 коп., з яких: 321913 грн. 00 коп. - основний платіж та 80478 грн. 25 коп. - штрафні (фінансові) санкції.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 05.01.2016, складене Державною податковою інспекцією у Запорізькому районі Головного управління ДФС у Запорізькій області, яким Товариству з обмеженою відповідальністю «Феротрейд» зменшено бюджетне відшкодування з податку на додану вартість на суму 599137 грн. 00 коп. та застосовано штрафну (фінансову) санкцію у сумі 149784 грн. 25 коп.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 05.01.2016, складене Державною податковою інспекцією у Запорізькому районі Головного управління ДФС у Запорізькій області, яким Товариству з обмеженою відповідальністю «Феротрейд» зменшено від'ємне значення з податку на додану вартість на суму 108400 грн. 00 коп.

Присудити на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Феротрейд» з бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Запорізькому районі Головного управління ДФС у Запорізькій області судові витрати у сумі 18895 грн. 71 коп.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили у строк та порядок визначений ст.ст.167, 186, 254 КАС України.

Постанова суду першої інстанції оскаржується у строк та порядок встановлений ст.ст.167, 186 КАС України.

Постанова виготовлена у повному обсязі 23.05.2016.

Суддя О.О. Прасов