Справа № 804/16405/15
Суддя: Барановський Роман Анатолійович
Дата ухвалення: 2016-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2016 р. Справа № 804/16405/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого суддіОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2
за участю:
представника позивача представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Парк Метал Індастрі Трейд» до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Парк Метал Індастрі Трейд (далі-ТОВ «Парк Метал Індастрі Трейд», підприємство, позивач) звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, у якому просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області № від 03.08.2015р.

Представник позивача позов підтримав, просив позов задовольнити, надавши пояснення аналогічні доводам, викладеним у позовній заяві.

В обгрунтування позовних вимог, представник позивач зазначив, що прийняте відповідачем податкове повідомлення-рішення є протиправним та підлягає скасуванню, мотивуючи тим, що висновки податкового органу, відображені в акті перевірки стосовно відсутності у ТОВ «Парк Метал Індастрі Трейд» права на бюджетне відшкодування податку на додану вартість за декларацією з податку на додану вартісь за квітень 2015р. є помилковими. Зазначені висновки відповідача грунтуються на тому, що підприємство не використовує придбане обладнання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності для отримання постійного доходу, у звязку з чим придбане обладнання не можливо класифікувати як основні фонди. Окрім того в акті перевірки відповідач вказав про відсутність у кваліфікованого персонала, який необхідний для виробництва продукції. Позивач стверджує, що придабене у конрагентів-нерезидентів обладнання введене в експлуатацію, спрямовано для використання у виробничому циклі для виготовлення продукції та, відповідно, отримання економічної вигоди, а, отже, відповідає визначенню терміну «основний засіб», у звязку з чим у підприємтва наявне право на отримання бюджетного відшкодування. При цьому, позивач вважає, що право на податковий кредит виникає незалежно від того, чи введено до експлуатації придбане устаткування, чи почало воно використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, та чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечував, надавши обгрунтування аналогічні доводам, викладеним у запереченнях на адміністративний позов.

Позиція відповідача мотивована правомірністю оскаржуваного податкового повідомлення-рішення. Відповідач, посилаючись на порушення підприємством п. 200.4 «б», абз. 2 пункту 200.5 ст. 200 Податкового кодексу України, зазначає про відсутність у ТОВ «Парк Метал Індастрі Трейд» права на бюджетне відшкодування по податку на додану вартість, відображене у декларації з податку на додану вартість за квітень 2015р. внаслідок здійснених платником імпортних операцій щодо придбання обладнання для виробництва виробів з латуні за межами митного кордону України. У якості аргументування даного висновку, відповідач зазначає, що в ході проведеної перевірки податковий орган встановив наявність придбаного товару за юридичною адресою підприємства, однак дане обладнання на момент проведення перевірки перебувало у стадії підготовки та налагодження, у звязку з чим встановити факт його використання у господарській діяльності позивача неможливо. При цьому, на думку відповідача, використання придбаного обладнання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника є визначальним фактором для отримання бюджетного відшкодування, у звязку з чим придбане позивачем обладнання, що не використовується в цілях для отримання постійного доходу, неможливо класифікувати ґк основні фонди. Окрім того, відповідач зауважує, що згідно п. 26 ст. 9 Закону України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності» підлягає ліцензуванню господарська діяльність зі заготівлі, переробки, металургійної переробки брухту кольорових і чорних металів, тобто операції з металобрухтом, однак у ТОВ «Парк Метал Індастрі Трейд» на момент проведення перевірки та складання акту відсутня ліцензія на придбання сировини (металобрухту).

Заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, мотивуючи це наступним.

ТОВ «Парк Метал Індастрі Трейд» () зареєстроване Рішенням Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 29.09.2014 року за №0070340.

Підприємство перебуває на податковому обліку у Державній податковій інспекції у Жовтневому районі м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області (далі-ДПІ у Жовтневому районі м.Дніпропетровська, податковий орган, контролюючий орган, відповідач) від 30.09.2014р. за №25 (в т.ч. як платник податку на додану вартість згідно Свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість від 01.11.2014р. №200191458 за ІПН 38).

З матеріалів справи вбачається, що до основних видів діяльності ТОВ «Парк Метал Індастрі Трейд» належить:

24.41 виробництво дорогоцінних металів;

24.42 виробництво алюмінію;

24.43 виробництво свинцю, цинку й олова;

24.44 виробництво міді (основний вид діяльності);

24.45 виробництво інших кольорових металів;

24.53 лиття легких кольорових металів;

24.54 лиття інших кольорових металів;

25.94 виробництво кріпильних і винтонарізних виробів;

46.72 оптова торгівля металами і металевими рудами;

46.74 оптова торгівля залізними виробами, водопровідним і опалювальним устаткуванням і приладдям до нього.

Позивач має Атестат відповідності підприємства статусу спеціалізованого металургійоного переробного підприємства металобрухту кольорових металів №128 від 29.05.2015р., згідно якого підприємство має наступні дозволи на провадження металургійної переробки металобрухту:

-Дозволи Територіального управління Держгірпромнагляду у Дніпропетровській області на виконання робіт та експлуатацію устаткування підвищеної небезпеки №0115.15.12 від 11.03.2015р. (на експлуатацію лінії лиття латунної заготовки), №0133.15.12 від 18.03.2015р. (на виконання робіт з вироблення розплавів кольорових металів та сплавів на основі таких металів), №0191.15.12 від 08.04.2015р.;

-Дозвіл Дніпропетровської обласної державної адміністрації на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами №-29 від 24.04.2015р.;

-Висновок державної санітарно-епідеміологічної експертизи про відповідність виробництва з переробки кольорових металів вимогам законодавства №05.03.02-07/6293 від 19.02.2015р., наданий Державною санітарно-епідеміологічною службою України;

-Комісія з питань встановлення та зміни розмірів СЗЗ, Протокол державної санітарно-епідеміологічної експертизи щодо зменшення розміру СЗЗ №217 від 05.02.2015р.;

-Декларація відповідності матеріально-технічної бази субєкта господарювання вимогам законодавства з питань пожежної безпеки №6337 від 10.03.2015р.

Судом встановлено, що з метою організації виробництва та придбання основних фондів, необхідних для переробки та виробництва готової продукції ТОВ «Парк Метал Індастрі Трейд» укладено з нерезидентом METALNET METAL SERVIS SANAVI VE TICARET A.S. (Туреччина) контракт від 06.11.2014р. №02/11-14 (з урахуванням доповнень), відповідно до якого METALNET METAL SERVIS SANAVI VE TICARET A.S. (Продавець) поставлено ТОВ «Парк Метал Індастрі Трейд» (Покупець) товар згідно специфікацій №1 від 06.11.2014р., №2 від 01.12.2014р., №3 від 19.01.2015р., №4 від 24.04.2015р. (з урахуванням доповнень до специфікації), а саме:

- виробничу лінію обладнання з лиття латуні загальною вартістю 165 300 доларів США;

- обладнання безперервного горизонтального лиття латунної заготовки загальною вартістю 191 589 доларів США;

- монітор спектрометру з кабелями, клавіатура та програми налаштувань загальною вартістю 250 доларів США;

- обладнання (компресор, ресивер, осушувач), станки (багатофункціональний токарно-фрезерний, дисковий відрізний, токарний горизонтальний прутковий), преси гарячої штамповки загальною вартістю 607 000 доларів США;

- станки (токарно-нарізний, вертикальний продольно-фрезерний, вертикальний свердлильний, електроерозійний, для заточки інструменту), дробільня, комплект запасних частин до пресів загальною вартістю 53660 доларів США.

Крім того, ТОВ «Парк Метал Індастрі Трейд» також укладено з нерезидентом Silver Fountain Development INC. (Панама) контракт від 20.03.2015р. №01/03-15, відповідно до якого Silver Fountain Development INC. (продавець) поставлено ТОВ «Парк Метал Індастрі Трейд» (покупець) товар згідно специфікації №1 від 20.03.2015р., а саме: станки (токарні, вертикальний обробний) та конвеєри загальною вартістю 82 000 доларів США.

Постачання зазначеної продукції (обладнання) здійснювалось контрагентами позивача (нерезиденти) протягом листопада 2014 року - квітня 2015 року.

Факт поставки, розмитнення товару підтверджується вантажно-митними деклараціями, дослідженими відповідачем в ході перевірки.

ТОВ «Парк Метал Індастрі Трейд» сплачено ПДВ митним органам при розмитненні придбаного товару протягом грудня 2014 року - квітня 2015 року у загальній сумі 4 270 411, 00 грн.

Підприємство задекларувало у податковій декларації з ПДВ за квітень 2015р. суму бюджетного відшкодування (рядок 23.2 та рядок 30 декларації) у загальному розмірі 4 232 209, 00 грн.

У період з 09.06.2015р. по 08.07.2015р. на підставі п.п. 78.1.8 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України та згідно наказу №513 від 09.06.2015р. фахівцями ДПІ у Жовтневому районі м.Дніпропетровська проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Парк Метал Індастрі Трейд», за результатами якої відповідачем складено Акт «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Парк Метал Індастрі Трейд», з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість за рахунок платника у банку за квітень 2015 року» №2193/15-2/39415671 від 14.07.2015р. (далі-акт перевірки).

Згідно із поданою ТОВ «Парк Метал Індастрі Трейд» до ДПІ у Жовтневому районі м.Дніпропетровська податкою декларацією з податку на додану вартість (далі-ПДВ) за квітень 2015 року (вх. 20.05.2015р. №) та додатками:

-платником заявлено суму бюджетного відшкодування ПДВ на рахунок підприємства у банку, що відображена у рядку 23.2 декларації та сформована з урахуванням залишку відємного значення різниці між податкового зобовязання та сумою податкового кредиту, нарахованої за попередні звітні (податкові) періоди та складає 3 069 918, 00 грн.;

-платником заявлено суму бюджетного відшкодування ПДВ в рахунок майбутніх платежів з ПДВ, що відображена у рядку 30 декларації та сформована з урахуванням залишку відємного значення різниці між податкового зобовязання та сумою податкового кредиту, нарахованої за попередні звітні (податкові) періоди (до 01.02.2015р., а саме: грудень 2014р.) та складає 1 195 291, 00 грн.

Так, зі змісту акту перевірки вбачається, що в ході проведеної відповідачем перевірки було встановлено, що причиною виникнення від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту (із зазначенням частки загальної суми податкового кредиту звітного (податкового) періоду, у якому виникло від'ємне значення ПДВ) є здійснення витрат, пов'язаних з придбанням обладнання для виробництва виробів з латуні у грудні 2014р., лютому 2015р. та квітні 2015р. за межами митного кордону України.

При цьому ДПІ у Жовтневому районі м.Дніпропетровська, зазначивши в акті перевірки про відсутність у ТОВ «Парк Метал Індастрі Трейд» права на на бюджетне відшкодування податку на додану вартість за декларацією з податку на додану вартісь за квітень 2015р. по господарським операціям із METALNET METAL SERVIS SANAVI VE TICARET A.S. (Туреччина) та Silver Fountain Development INC. (Панама) не ставить під сумнів наявність реальності здійснення господарських операцій з придбання товару (обладнання за вищезазначеними договорами, за наслідками яких позивачем і було сформовано спірну суму бюджетного відшкодування.

В акті перевірки відповідач зазначає, що під час проведення перевірки був здійснений виїзд за місцем розташування даного обладнання за адресою: м. Дніпропетровська область, Петриківський район, с. Єлізаветівка, вул. Індустріальна, 9А, в ході якого оглянуто обладнання та встановлено його наявність, але на момент проведення перевірки, неможливо встановити факт використання обладнання у межах господарської діяльності підприємства, а саме - виробництва міді, оскільки зазначене обладнання знаходиться в стадії підготовки та налагодження, про що складно Акт про проведення огляду та обстеження обладнання від 17.06.2015 р.

Позиція податкового органу, відображена в акті полягає у тому, що визначальним фактором для отримання бюджетного відшкодування є використання придбаного обладнання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності.

Водночас фахівцями ДПІ у Жовтневому районі м.Дніпропетровська встановлено, що станом на момент подання платником заявки на бюджетне відшкодування суми ПДВ на розрахунковий рахунок та на момент огляду придбаного обладнання, яке відображено в бухгалтерському обліку за дебетом рахунка 10 «Основні засоби» та кредитом рахунка 15 «Капітальні інвестиції» - діяльність підприємства по виробництву міді не здійснюється, а придбане імортне обладнання не є закінченим пристроєм та не використовується у господарській діяльності ТОВ «Парк Метал Індастрі Трейд».

Отже, враховуючи вищезазначене, на думку податкового органу, у підприємства не виникає права на отримання бюджетного відшкодування з ПДВ у відповідності до п. 200.5 ст. 200 Податкового кодексу України за рахунок відємного значення податкової декларації з ПДВ за квітень 2015р., з огляду також на те, що:

- підприємство зареєстровано платником ПДВ менш ніж 12 календарних місяців;

-загальний обсяг оподатковуваних операцій за останні 12 календарних місцяців, які передують заявленій до відшкодування сумі ПДВ по декларації за квітень 2015р. складають 112 082, 00 грн. (в т.ч.: листопад 2014р. 0, 00 грн., грудень 2014р. -0, 00 грн., січень 2015р. - 6870, 00 грн., лютий 2015р. 69 677, 00 грн., березень 2015р. 35 535, 00 грн.).

Окрім того, відповідач також зазначає в акті перевірки, що у відповідності до п. 26 ст. 9 Закону України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності», с. 1 Закону України «Про металобрухт» - підлягає ліцензуванню господарська діяльність зі заготівлі, переробки, металургійної переробки брухту кольорових і чорних металів (операції з металобрухтом).

При цьому контролюючий орган в акті перевірки зауважує на відсутність у ТОВ «Парк Метал Індастрі Трейд» ліцензії на придбання сировини (металобрухту) та відсутність на підприємстві достатньо кваліфікованого персоналу для здійснення господарської діяльності по виробництву та литтю міді, латуні.

Таким чином, в акті перевірки податковий орган дійшов висновку про порушення позивачем п. 200.4 «б», п. 200.5 ст. 200 Податкового кодексу України та відсутність у підприємства права на отримання бюджетного відшкодування податку на додану вартість на розрахунковий рахунок, відображеного у рядку 23.2 та рядку 30 декларації з податку на додану вартість за квітень 2015 року в сумі 4 232 209, 00 грн.

На підставі акту перевірки ДПІ у Жовтневому районі м.Дніпропетровська сформовано податкове повідомлення-рішення № від 03.08.2015р., яким ТОВ «Парк Метал Індастрі Трейд» відмовлено у наданні бюджетного відшкодування заявленого у податковій декларації з податку на додану вартість за квітень 2015р. на загальну суму 4 232 209, 00 грн.

Не погодившись із висновками податкового органу та винесеним на підставі акту перевірки податковим повідомленням-рішенням,, ТОВ «Парк Метал Індастрі Трейд» звернулось до суду із даним позовом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України, який визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до пп.14.1.181. п.14.1.ст.14 Податкового кодексу України: податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Статтею 198 Податкового кодексу України встановлено підстави для віднесення сум податку до податкового кредиту, визначено дату виникнення права платника ПДВ на віднесення сум податку до податкового кредиту, а також суми сплаченого (нарахованого) податку, які відносяться до такого кредиту, та суми, що не входять до його складу.

Право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, крім іншого, з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг (пп. а п.198.1. ст.198 Податкового кодексу України).

Згідно з пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України - податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Слід зауважити, що судом не досліджувались обставини вчинення господарських операцій між позивачем та його контрагентами (METALNET METAL SERVIS SANAVI VE TICARET A.S. (Туреччина), Silver Fountain Development INC. (Панама), про які йдеться в акті перевірки, мотивах позовної заяви та в запереченнях відповідача, оскільки, як вбачається з викладеного, такі не були покладені в основу спірного податкового повідомлення-рішення.

Так, згідно акту перевірки, суть порушень платника полягає в тому, що відповідачем не встановлено визначального, на думку контролюючого органу, фактору для отримання бюджетного відшкодування, а саме: використання ТОВ «Парк Метал Індастрі Трейд» придбаного обладнання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності (стор. 32-33 акту перевірки), у звязку з чим контролюючий орган зробив висновок, що придбане обладнання, яке не використовується для отримання постійного доходу неможливо класифікувати як основні фонди, тому, на думку податкового органу, підприємством передчасно відображено в бухгалтерському обліку за дебетом рахунка 10 «Основні засоби» та кредитом рахунка 15 «Капітальні інвестиції» витрати на придбання обладнання, яке станом на дату акту не є закінченим пристроєм для виконання певних самостійних функцій, зокрема, виробництва міді.

Крім того, відповідач також зазначив про відсутність на підприємстві кваліфікованого персоналу, який необхідний для виробництва продукції та литтю міді, латуні (стор. 33-34 акту перевірки) та відсутність у ТОВ «Парк Метал Індастрі Трейд» ліцензії на придбання сировини (металобрухту).

Відповідно до підпункту 14.1.18 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України: бюджетне відшкодування - це відшкодування від'ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум такого відшкодування за результатами перевірки платника, у тому числі автоматичне бюджетне відшкодування у порядку та за критеріями, визначеними у розділі V цього Кодексу.

Порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків визначені статтею 200 Податкового кодексу України.

Відповідно до п. 200.1 ст. 200 Податкового кодексу України - сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з п.200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом (п.200.2. ст.200 Податкового кодексу України).

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума: враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200.1.3 статті 200.1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу - або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200 1.3 статті 200 1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Відповідно до п.200.4. ст.200 Податкового кодексу України - якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з п.200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг;

б) залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

Платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному органу державної податкової служби податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації (п. 200.7 ст. 200 Податкового кодексу України).

Системний аналіз вказаних вище положень податкового законодавства дає підстави для висновку, що платник податку у випадку, якщо сума ПДВ має від'ємне значення, приймає рішення або про віднесення цієї суми до бюджетного відшкодування, або про включення суми від'ємного значення з ПДВ до податкового кредиту. Зазначене рішення платника податку відображається останнім у відповідній податковій декларації.

Перелік осіб, які не мають права на отримання бюджетного відшкодування, визначений у пункті 200.5 статті 200 Податкового кодексу України, до яких, зокрема, відносяться особи, які:

- були зареєстровані як платники цього податку менш ніж за 12 календарних місяців до місяця, за наслідками якого подається заява на бюджетне відшкодування (крім нарахування податкового кредиту внаслідок придбання або спорудження (будівництва) основних фондів);

- мали обсяги оподатковуваних операцій за останні 12 календарних місяців менші, ніж заявлена сума бюджетного відшкодування (крім нарахування податкового кредиту внаслідок придбання або спорудження (будівництва) основних фондів).

За змістом цієї норми особи, які хоча і були зареєстровані як платники податку менш ніж за 12 календарних місяців до місяця, за наслідками якого подається заява на бюджетне відшкодування та/або мали обсяги оподатковуваних операцій за останні 12 календарних місяців менші, ніж заявлена сума бюджетного відшкодування, мають право на таке відшкодування, якщо податковий кредит, тобто сума, на яку платник ПДВ може зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, нарахована внаслідок придбання або спорудження (будівництва) основних фондів.

Наведені положення регулюють відшкодування податкового кредиту, який виникає внаслідок придбання або спорудження основних фондів.

При цьому умова щодо того, що на момент заявлення бюджетного відшкодування ці основні фонди повинні визнаватись активом (відображатись на рахунку 10) в зазначеному пункті Податкового кодексу України відсутня.

Визначення терміну «основні засоби (фонди)» наведено у п.п. 14.1.138 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, а саме: основні засоби - матеріальні активи, у тому числі запаси корисних копалин наданих у користування ділянок надр (крім вартості землі, незавершених капітальних інвестицій, автомобільних доріг загального користування, бібліотечних і архівних фондів, матеріальних активів, вартість яких не перевищує 2500 гривень, невиробничих основних засобів і нематеріальних активів), що призначаються платником податку для використання у господарській діяльності платника податку, вартість яких перевищує 2500 гривень і поступово зменшується у зв'язку з фізичним або моральним зносом та очікуваний строк корисного використання (експлуатації) яких з дати введення в експлуатацію становить понад один рік (або операційний цикл, якщо він довший за рік).

Отже, в цілях оподаткування матеріальні активи вважаються основними засобами, якщо такі активи призначаються для використання у господарській діяльності платника податку, їх вартість перевищує 2500 грн. та очікуваний строк корисного використання (експлуатації) таких активів з дати введення в експлуатацію становить понад один рік (або операційний цикл, якщо він довший за рік).

Будь-яких додаткових умов, у тому числі, щодо введення основних засобів в експлуатацію, Податковий кодекс України не містить.

Крім того, право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари (послуги) та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно зі статтею 139 Господарського кодексу України - залежно від економічної форми, якої набуває майно у процесі здійснення господарської діяльності, майнові цінності належать до основних фондів, оборотних засобів, коштів, товарів.

Основними фондами виробничого і невиробничого призначення є будинки, споруди, машини та устаткування, обладнання, інструмент, виробничий інвентар і приладдя, господарський інвентар та інше майно тривалого використання, що віднесено законодавством до основних фондів.

Згідно наказу Державного комітету України по стандартизації, метрології та сертифікації «Щодо затвердження Державного класифікатора України «Класифікація основних фондів» № 507 від 19.08.1997р.: основні фонди - це матеріальні цінності, експлуатаційний період і вартість яких відповідно перевищують один календарний рік та 15 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Пунктом 4 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 7 "Основні засоби", затвердженого наказом Міністерства фінансів України N 92 від 27.04.2000 року (далі -Положення №92), також визначено, що основні засоби - це матеріальні активи, які підприємство утримує з метою використання їх у процесі виробництва або постачання товарів, надання послуг, здавання в оренду іншим особам або для здійснення адміністративних і соціально-культурних функцій, очікуваний строк корисного використання (експлуатації) яких більше одного року (або операційного циклу, якщо він довший за рік).

Об'єктом основних засобів є закінчений пристрій з усіма пристосуваннями і приладдям до нього; конструктивно відокремлений предмет, призначений для виконання певних самостійних функцій; відокремлений комплекс конструктивно з'єднаних предметів однакового або різного призначення, що мають для їх обслуговування загальні пристосування, приладдя, керування та єдиний фундамент, унаслідок чого кожен предмет може виконувати свої функції, а комплекс - певну роботу тільки в складі комплексу, а не самостійно; інший актив, що відповідає визначенню основних засобів, або частина такого активу, що контролюється підприємством/установою.

Відповідно до п.6 Положення №92 - об'єкт основних засобів визнається активом, якщо існує імовірність того, що підприємство отримає в майбутньому економічні вигоди від його використання та вартість його може бути достовірно визначена.

Придбання обладнання ТОВ «Парк Метал Індастрі Трейд» здійснювалось з метою отримання в майбутньому економічної вигоди від його використання, що підтверджується матеріалами справи.

Визначення поняття "капітальні інвестиції в необоротні матеріальні активи" міститься в Положенні №92 (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин), згідно з яким - це витрати на будівництво, реконструкцію, модернізацію (інші поліпшення, що збільшують первісну (переоцінену) вартість), виготовлення, придбання об'єктів матеріальних необоротних активів (у тому числі необоротних матеріальних активів, призначених для заміни діючих, і устаткування для монтажу), що здійснюються підприємством.

Придбані (самостійно виготовлені) основні засоби зараховуються на баланс платника податку за первісною вартістю (п. 146.4 ст. 146 Податкового кодексу України).

Відповідно до Інструкції про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку активів, капіталу, зобов'язань і господарських операцій підприємств і організацій, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 30 листопада 1999 року №291 (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин): збільшення зазнаних витрат на придбання або створення матеріальних та нематеріальних необоротних активів відображається за дебетом рахунку 15 "Капітальні інвестиції", а за кредитом цього рахунку - їх зменшення (ведення в дію, прийняття в експлуатацію придбаних або створених нематеріальних активів тощо).

Водночас рахунок 10 "Основні засоби" призначено для обліку й узагальнення інформації про наявність та рух власних або отриманих на умовах фінансової оренди об'єктів і орендованих цілісних майнових комплексів, які віднесені до складу основних засобів, а також об'єктів інвестиційної нерухомості.

Аналіз наведених норм законодавства дає підстави для висновку, що відповідно до пункту 200.5 статті 200 Податкового кодексу України платники податку, які мали обсяги оподатковуваних операцій за останні 12 календарних місяців менші, ніж заявлена сума бюджетного відшкодування, мають право на таке відшкодування, якщо за даними бухгалтерського та податкового обліку податковий кредит нарахований внаслідок придбання або спорудження (будівництва) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи).

Передбачене зазначеною нормою право на отримання бюджетного відшкодування не пов'язане з моментом надходження основних засобів на баланс підприємства та відображенням їх на рахунку 10 "Основні засоби" бухгалтерського обліку, а також не залежить від моменту введення в експлуатацію основних фондів, а тим більш від наявності чи відстуності на момент заявлення платником бюджетного відшкодування кваліфікованого персоналу, який необхідний для використання основних засобів з метою виробництва продукції.

Таким чином, якщо зазнані підприємством витрати на будівництво, реконструкцію, модернізацію (інші поліпшення, що збільшують первісну (переоцінену) вартість), виготовлення, придбання об'єктів матеріальних необоротних активів (у тому числі необоротних матеріальних активів, призначених для заміни діючих, і устаткування для монтажу) відображені на рахунку 15 "Капітальні інвестиції", це підприємство має право на отримання бюджетного відшкодування.

Аналогічна правова позиція висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України, зокрема, у постановах від 20 січня 2015 року (у справах №21-316а14, №21-514а14, №21-316а14) та ухвалі від 03 липня 2015 року у справі №826/3678/13-а, а тому в силу положень ст.244-2 КАС України є обов'язковою.

Посилання відповідача на положення п. 26 ст. 9 Закону України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності», с. 1 Закону України «Про металобрухт», у відповідності до яких господарська діяльність зі заготівлі, переробки, металургійної переробки брухту кольорових і чорних металів (операції з металобрухтом) підлягає ліцензуванню із зауваження на відсутність у ТОВ «Парк Метал Індатрі Трейд» таких ліцензій не можуть бути приняти до уваги, оскільки до діяльності позивача не належить заготівля, переробка, металургійна переробка брухту кольорових і чорних металів, а передбачає виробництво виробів із металу.

Крім того, наведені посилання не можуть слугувати законодавчим обгрунтуванням відсутності у підприємства права на отримання бюджетного відшкодування, визначеного ст. 200 Податкового кодексу України.

Підсумовуючи вищенаведене, суд доходить висновку про те, що ТОВ «Парк Метал Індастрі Трейд» мало право на отримання бюджетного відшкодування.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 21 Податкового кодексу України, посадові особи контролюючих органів зобов'язані дотримуватися Конституції' України і діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами; забезпечувати сумлінне виконання покладених па контролюючі органи функцій; забезпечувати ефективну роботу та виконання завдань контролюючих органів відповідно до їх повноважень; не допускати порушення прав і охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій.

Стаття 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено законність та обґрунтованість прийнятого ним податкового повідомлення-рішення.

З огляду на викладене, позов Товариства з обмеженою відповідальністю Парк Метал Індастрі Трейд до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України: якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, з урахуванням ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, судовий збір в розмірі 63 483, 13 грн. присуджується на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції в Жовтневому районі м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області.

Керуючись ст.ст. 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області № від 03.08.2015р.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Парк Метал Індастрі Трейд» () судові витрати у розмірі 63 483, 13 грн. (шістдесят три тисячі чотириста вісімдесят три гривні тринадцять копійок).

Постанова суду набирає законної сили та може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, передбачені статтями 186 та 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова або ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 04 квітня 2016 року

Суддя ОСОБА_1