Справа № 463/2389/16-а
Суддя: Гирич С. В.
Дата ухвалення: 2016-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2016 року м. Львів 463/2389/16-а

2-а/463/148/16

Личаківський районний суд м. Львова

в складі

головуючого судді Гирич С. В.

при секретарі судових засідань Попович Х.І.

з участю позивача ОСОБА_2

представника позивача ОСОБА_3

представника відповідача управління патрульної поліції

м. Львова Департаменту патрульної поліції НП України Прус Ю.І.

та відповідача інспектора патрульної поліції Пилипець А.І.

в м. Львові

у відкритому судовому засіданні

розглянувши адміністративний позов ОСОБА_2 до Управління патрульної поліції у м. Львові Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, інспектора роти №3 батальйону №1 управління патрульної поліції міста Львова Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Пилипець Андрія Ігоровича про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, закриття справи про адміністративне правопорушення, суд,-

ВСТАНОВИВ:

позивач звернувся із адміністративним позовом до відповідачів про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення від 17.05.2016 року серії ПС2 №907727, винесеної інспектором роти №3 батальйону №1 управління патрульної поліції міста Львова Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Пилипець А.І. про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 гривень за порушення ч.2 ст.122 КпАП України; закриття справи про адміністративне правопорушення.

Адміністративний позов обґрунтовує тим, що оскаржувана постанова є протиправною, оскільки винесена з грубим порушенням вимог чинного законодавства України, а саме без всебічного та об'єктивного з'ясування інспектором обставин справи, при відсутності достатніх доказів його винуватості в адміністративному правопорушенні, містить у собі посилання на обставини, що в дійсності не мали місце. Зокрема вказав, що його притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення дій, що полягали у тому, що він 17.05.2016 року керуючи транспортним засобом «Тойота Камрі» на перехресті вул. Пасічна-Пимоненка у м. Львові розмовляв по мобільному телефону. Однак такі обставини на його думку підтверджуються виключно внутрішнім переконанням інспектора поліції та всупереч вимогам закону не ґрунтуються на жодних доказах. Крім цього інспектором не відібрано пояснень у нього з приводу вказаних подій, не взято до уваги його доказів - показів свідка, що перебував із ним в автомобілі. А тому просить позов задоволити.

В судовому засіданні позивач, його представник підтримали адміністративний позов з аналогічних підстав.

Представник відповідача управління патрульної поліції м. Львова Департаменту патрульної поліції НП України Прус Ю.І., інспектор поліції Пилипець А.І. в судовому засіданні відносно адміністративного позову заперечили, вважають постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності законною. Зокрема вказали, що на їх думку факт відсутності належних доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, зокрема фото-, відеофіксації обставин вчиненого правопорушення, інших документів не може бути підставою для скасування постанови, оскільки характер вчинюваного правопорушення є швидкоплинним, відтак працівник поліції візуально виявивши таке правопорушення в силу наданих законом йому повноважень має право притягнути до відповідальності винну особу. Крім цього на момент виявлення правопорушення відео реєстратор у патрульному автомобіль не був включений та не міг зафіксувати факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення. Просять в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків, з'ясувавши дійсні обставини справи та давши правову оцінку представленим доказам у їх сукупності, суд вважає, що слід постановити судове рішення про таке.

Постановою у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 №907727 від 17.05.2016 року (а.с.5) інспектором роти №3 батальйону №1 Управління патрульної поліції у м. Львові Департаменту патрульної поліції Пилипець А.І., було притягнуто позивача ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.122 КпАП України, зокрема за те, що він 17.05.2016 року о 11.20 год., на перехресті вулиць Пасічна-Пимоненка в м. Львові, керуючи транспортним засобом Toyota Camry, під час руху транспортного засобу користувався засобом зв'язку тримаючи його в руці, чим порушив вимоги п.2.9.д ПДР України, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст.9 КпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ст.251 КпАП України передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Таким чином, вирішуючи питання про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідачем слід було довести протиправність правопорушення (проступку), зокрема об'єкт та об'єктивну сторону правопорушення передбаченого ч.2 ст.122 КпАП України, що на думку особи, яка здійснювала розгляд справи про адміністративне правопорушення полягало у протиправному посяганні на встановлені правила користування транспортним засобом в сфері дорожнього руху шляхом порушення вимог п.2.9.д ПДР України, якими встановлено заборону водієві під час руху транспортного засобу користуватися засобами зв'язку, тримаючи їх у руці.

При цьому, доведеність вини позивача у вчинених адміністративних правопорушеннях підлягає доказуванню шляхом збирання та перевірки доказів, передбачених ст.251 КпАП України. Зокрема такими являються будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Крім цього, у відповідності до ч. 1 ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 70 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З останньої норми вбачається, що законодавець встановлює презумпцію вини суб'єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується - повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача - суб'єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх. Крім того, у зв'язку з тим, що більшість доказів адміністративної справи, як правило, утворюється та зберігається у суб'єкта владних повноважень, ч. 4 ст. 70 КАС України, зобов'язує відповідача подати до суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Однак, в ході судового розгляду відповідачем жодними належними та допустимим доказами не доведено перед судом факту вчинення позивачем зазначеного у оскаржуваній постанові адміністративного правопорушення у виді порушень п.2.9.д Правил Дорожнього Руху України.

При цьому, судом не приймаються до уваги посилання відповідачів на ту обставину, що характер даного адміністративного правопорушення є швидкоплинним і достатньою підставою для притягнення винної особи є факт візуального спостереження інспектором поліції вчинення такого правопорушення, оскільки така позиція сторони відповідача не відповідає наведеним вище правовим положенням. На переконання суду, факт візуального спостереження вчинення адміністративного правопорушення інспектором поліції без забезпечення належних та допустимих доказів визначених ст.251 КпАП України не може доводити вину особи у вчиненому адміністративному правопорушенні, в тому числі і тому, у вчиненні якого визнано винним позивача.

А відтак, оскільки позивач категорично заперечив факт вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КпАП України, а відповідач належними та допустимими доказами факту правомірності своєї постанови через доведеність вини позивача у цьому адміністративному правопорушенні не довів, суд приходить до висновку про те, що оскаржувана постанова є протиправною, внаслідок чого підлягає скасуванню.

Одночасно суд вважає безпідставними позовні вимоги позивача про закриття провадження у справі про притягнення її до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КпАП України, оскільки відповідно до п.3 ч.2 ст.222 КпАП України розгляд та вирішення даної категорії справ віднесено до компетенції саме працівників відповідних підрозділів Національної поліції України, що забезпечують безпеку дорожнього руху, які мають спеціальні звання.

Керуючись ст. ст. 2,9,94,160-163 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

адміністративний позов задоволити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення від 17.05.2016 року серії ПС2 №907727 про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КпАП України.

В задоволенні решти адміністративного позову відмовити за безпідставністю вимог.

На постанову суду може бути подана апеляційна скарга в порядку і в строки передбачені ст.186 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 10 червня 2016 року.

Суддя: Гирич С. В.