Справа № 810/1226/16
Суддя: Панченко Н.Д.
Дата ухвалення: 2016-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

810/1226/16

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2016 року 810/1226/16

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого - судді Панченко Н.Д., розглянувши у порядку письмового провадження у м. Києві адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укртрансоіл-2009» до Державної податкової інспекції в Обухівському районі Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ДПІ в Обухівському районі ГУ ДФС у Київській області провела позапланову виїзну перевірку дотримання ТОВ «Укртрансоіл-2009» вимог податкового, валютного законодавства, а також законодавства при отриманні палива моторного альтернативного, його компонентів та інших паливно-мастильних матеріалів за період з 01.01.2013 по 30.09.2014, результати якої оформлені актом від 26.11.2014 №3777/10-16-22-01/38274072.

Відповідач проти позову заперечив, зазначивши, що ТОВ «Укртрансоіл-2009» здійснювало оскарження податкових повідомлень-рішень, прийнятих на підставі акта перевірки від 26.11.2014 №3777/10-16-22-01/38274072. За наслідками такого оскарження рішенням ДФС України Державну податкову інспекцію в Обухівському районі ГУ ДФС у Київській області зобов’язано застосувати до ТОВ «Укртрансоіл-2009» штрафні санкції у порядку статті 127 Податкового кодексу України з урахуванням факту повторного протягом 1095 днів вчинення позивачем порушення правил нарахування, утримання та сплати (перерахування) податків.

За викладених обставин, відповідач вважає, що правомірно збільшив суму штрафних санкцій, а підстави для скасування оскаржуваного рішення відсутні.

У судове засідання, призначене на 14.06.2016, сторони не з’явились, хоча про дату, час та місце розгляду справи були повідомленні своєчасно та належним чином.

Разом з цим, матеріали справи містять клопотання позивача про здійснення розгляду справи у порядку письмового провадження.

Дослідивши наявні матеріали справи у їх сукупності, враховуючи, що про час, дату та місце розгляду справи відповідач був повідомлений своєчасно та належним чином, зважаючи на відсутність підстав для відкладення судового розгляду, передбачених статтею 128 Кодексу адміністративного судочинства України та беручи до уваги положення частини четвертої статті 128 та частини 4 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, судом прийнято рішення про розгляд справи у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

У період з 16.10.2014 по 20.11.2014 посадовими особами ДПІ в Обухівському районі ГУ ДФС у Київській області проведено позапланову виїзну документальну перевірку ТОВ «Укртрансоіл-2009» з питань дотримання вимог податкового законодавства, валютного та іншого законодавства при отриманні палива моторного альтернативного, його компонентів та інших паливно-мастильних матеріалів за період з 01.01.2013 по 30.09.2014.

Результати перевірки оформлені актом від 26.11.2014 №3777/10-16-22-01/38274072 (а.с. 21-64).

Не погоджуючись з вказаним податковим повідомленням-рішенням, позивач оскаржив його в адміністративному порядку звернувшись із скаргою до ГУ ДФС у Київській області.

У ході подальшого адміністративного оскарження, рішенням ДФС України про результати розгляду повторної скарги від 12.05.2015 ДПІ в Обухівському районі ГУ ДФС у Київській області зобов’язано застосувати до позивача штрафні санкції відповідно до пункту 127.1 статті 127 Податкового кодексу України з урахуванням факту повторного вчинення позивачем потягом 1095 днів порушення правил нарахування, утримання та сплати (перерахування) податків.

Не погоджуючись із вказаним податковим повідомленням-рішенням, яким відповідач додатково нарахував штрафні санкції, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Під час розгляду справи судом також встановлено, що позивач не заперечує факту повторного вчинення ним протягом 1095 днів податкового правопорушення, що полягає у не нарахуванні, неутриманні та/або несплаті (неперерахуванні) податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків.

У свою чергу представник відповідача також підтвердив, що зазначене правопорушення протягом 1095 днів ТОВ «Укртрасоіл-2009» вчинялось лише двічі.

У контексті викладеного, розглядаючи заявлений спір у межах позовних вимог, суд зазначає наступне.

Законодавчим актом, який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства є Податковий кодекс України.

Відповідно до пункту 111.1 статті 111 Податкового кодексу України за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, застосовуються такі види юридичної відповідальності: фінансова, адміністративна, кримінальна.

У силу пункту 111.2 статті 111 Податкового кодексу України фінансова відповідальність за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства встановлюється та застосовується згідно з цим Кодексом та іншими законами. Фінансова відповідальність застосовується у вигляді штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені.

Пунктом 113.3 статті 113 Податкового кодексу України передбачено, що штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за порушення норм законів з питань оподаткування або іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, застосовуються у порядку та у розмірах, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.

Розмір штрафних санкцій за порушення правил нарахування, утримання та сплати (перерахування) податків у джерела виплати визначено у стаття 127 Податкового кодексу України.

Так, пунктом 127.1 статті 127 Податкового кодексу України передбачено, що ненарахування, неутримання та/або несплата (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Ті самі дії, вчинені повторно протягом 1095 днів, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 50 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Дії, передбачені абзацом першим цього пункту, вчинені протягом 1095 днів втретє та більше, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 75 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Відповідальність за погашення суми податкового зобов'язання або податкового боргу, що виникає внаслідок вчинення таких дій, та обов'язок щодо погашення такого податкового боргу покладається на особу, визначену цим Кодексом, у тому числі на податкового агента.

Пунктом 116.1 статті 116 Податкового кодексу України передбачено, що у разі застосування контролюючими органами до платника податків штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, такому платнику податків надсилаються (вручаються) податкові повідомлення - рішення.

Контролюючий орган також надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення у разі коли сума грошового зобов'язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян) (пункт 58.1 статті 58 Податкового кодексу України).

Відповідно до пункту 58.2 статті 58 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) за кожним окремим податком, збором та/або разом із штрафними санкціями, передбаченими цим Кодексом, а також за кожною штрафною (фінансовою) санкцією за порушення норм іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на такий контролюючий орган, та/або пенею за порушення строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Таким чином, сума штрафних санкцій визначається контролюючим органом у податковому повідомленні-рішенні разом з сумою заниженого податкового зобов’язання, яке є базою для нарахування штрафних санкцій.

При цьому, якщо нарахована сума грошового зобов'язання або податкового боргу збільшується внаслідок їх адміністративного оскарження, раніше надіслане (вручене) податкове повідомлення-рішення або податкова вимога не відкликаються. На суму збільшення грошового зобов'язання надсилається окреме податкове повідомлення-рішення, а на суму збільшення податкового боргу окрема податкова вимога не надсилається (не вручається) (пункт 60.6. статті 60 Податкового кодексу України).

Аналогічне за змістом правове регулювання порядку формування та надсилання податкового повідомлення-рішення на суму збільшеного податкового зобов’язання визначено у Порядку направлення органами державної податкової служби податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженому наказом Міністерства фінансів України від 28.11.2012 №1236 (далі – Порядок) (втратив чинність 16.02.2016, але був чинним на момент винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення).

Відповідно до пункту 3.4 Порядку, якщо за результатами адміністративного або судового оскарження грошове зобов’язання, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення від’ємного значення об’єкта оподаткування податком на прибуток або від’ємного значення суми податку на додану вартість збільшується, то крім раніше надісланого податкового повідомлення-рішення направляється окреме податкове повідомлення-рішення на суму збільшення, якому присвоюється номер та яке вноситься до відповідного реєстру податкових повідомлень-рішень у порядку, передбаченому пунктом 3.3 цього розділу.

Також, пунктом 5.5 Порядку передбачено, що якщо нарахована сума грошового зобов’язання збільшується внаслідок її адміністративного оскарження, раніше надіслане (вручене) податкове повідомлення-рішення не відкликається. На суму збільшення грошового зобов’язання направляється окреме податкове повідомлення-рішення.

Отже у разі, коли контролюючий орган у ході адміністративного оскарження встановить, що сума податкового зобов’язання (у тому числі і штрафні санкції) була розрахована невірно, платнику податків, окрім вже надісланого податкового повідомлення-рішення, додатково надсилається окреме податкове повідомлення-рішення виключно на суму збільшення, тобто на різницю.

Таким чином, надсилаючи податкове повідомлення-рішення на суму збільшення, контролюючий орган повинен врахувати суму податкового зобов’язання та штрафних санкцій, які визначені у раніше надісланому податковому повідомленні-рішення.

Отже, в порушення пункту 60.6 статті 60 Податкового кодексу України та пунктів 3.4, 5.5 Порядку оскаржуване податкове повідомлення – рішення прийнято без урахування раніше надісланого (врученого) податкового повідомлення-рішення.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на зазначене, беручи до уваги докази наявні у матеріалах справи у їх сукупності, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є частково обґрунтованими, а позовом є таким, що підлягає задоволенню частково.

Відповідно до статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 122, 128, 159-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Панченко Н.Д.

Повний текст постанови виготовлено у повному обсязі та підписано 14.06.2016