Справа № 800/319/16
Суддя: Ланченко Л.В.
Дата ухвалення: 2016-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

09 червня 2016 року м. Київ справа № 800/319/16

Суддя Вищого адміністративного суду України Ланченко Л.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання неправомірними дій чи бездіяльності та зобов?язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

02.06.2016 ОСОБА_1 подано позов до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, в якому заявлено вимоги про визнання неправомірними дій чи бездіяльності відповідача, зобов?язання відповідача відкрити дисциплінарне провадження стосовно судді Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду Дурасової Ю.В., стягнення на його користь моральної шкоди.

Перевіривши матеріали позовної заяви на предмет її відповідності вимогам статей 105, 106, 1711 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку, що вказана позовна заява підлягає залишенню без руху, виходячи з такого.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов - звернення до адміністративного суду про захист прав, свобод та інтересів у публічно-правових відносинах.

Частиною 4 статті 105 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що адміністративний позов може містити вимоги про: 1) скасування або визнання нечинним рішення відповідача - суб'єкта владних повноважень повністю чи окремих його положень; 2) зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії; 3) зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень утриматися від вчинення певних дій; 4) стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, завданої його незаконним рішенням, дією або бездіяльністю; 5) виконання зупиненої чи невчиненої дії; 6) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень; 7) примусове відчуження земельної ділянки, інших об'єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності.

Статтею 1711 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що акти, дії чи бездіяльність Верховної Ради України, Президента України, Вищої ради юстиції, а також рішення, дії чи бездіяльність Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів оскаржуються до Вищого адміністративного суду України.

Вищий адміністративний суд України за наслідками розгляду справи може визнати акт Верховної Ради України, Президента України, Вищої ради юстиції, рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів незаконним повністю або в окремій його частині; визнати дії чи бездіяльність Верховної Ради України, Президента України, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів протиправними, зобов'язати Верховну Раду України, Президента України, Вищу раду юстиції, Вищу кваліфікаційну комісію суддів України, Кваліфікаційно-дисциплінарну комісію прокурорів вчинити певні дії; застосувати інші наслідки протиправності таких рішень, дій чи бездіяльності, визначені статтею 162 цього Кодексу.

Визначений перелік повноважень Вищого адміністративного суду як суду першої інстанції є вичерпним.

Вимоги до позовної заяви встановлені статтею 106 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно якої у позовній заяві, зокрема, зазначаються:

зміст позовних вимог згідно з частинами четвертою і п'ятою статті 105 цього Кодексу і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів, - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів;

на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги, позивач надає докази, а в разі неможливості - зазначає докази, які не може самостійно надати, із зазначенням причин неможливості подання таких доказів;

до позовної заяви додаються її копії та копії всіх документів, що приєднуються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб, а також документ про сплату судового збору.

Під змістом позовних вимог розуміється визначення способу захисту свого права, свободи чи інтересу згідно з частиною четвертою статті 105 Кодексу адміністративного судочинства України, який має формулюватися максимально чітко і зрозуміло.

Обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги - це конкретні юридичні факти, з настанням яких суб'єкти публічного права вступають між собою у спірні правовідносини.

Вимоги позовної заяви є нечіткими та незрозумілими, позивачем не визначено, що саме дії чи бездіяльність відповідача спричинили порушення його прав у публічно-правових відносинах, у чому полягає на даний час порушення його особистих прав, свобод та інтересів, а також відсутнє правове обґрунтування позовних вимог у цій частині.

Крім того, заявляючи вимогу про відшкодування моральної шкоди під якою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю суб'єкта владних повноважень, позивачем не зазначено в чому конкретно полягають такі втрати та якими саме діями чи бездіяльністю спричинені.

Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору врегульовано Законом України «Про судовий збір» від 8 липня 2011 року № 3674-VI (в редакції Закону від 3 вересня 2015 року №670-VIII).

Відповідно до підпункту 1 пункту 3 частини другої статті 4 цього Закону за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру фізичною особою ставка судового збору становить 0,4 розміру мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява подається до суду.

Частиною 1 статті 88 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Статтею 8 Закону України «Про судовий збір» також передбачено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Таким чином, єдиною підставою для вчинення судом дій, зазначених у статті 8 Закону України «Про судовий збір», є врахування ним майнового стану сторін. Отже, за приписами зазначеної норми, звільнення від сплати судового збору може мати місце за наявності виключних обставин.

Особа, яка заявляє відповідне клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати повинна навести доводи того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі, а також надати докази на підтвердження існування таких обставин.

Ставлячи питання про звільнення його від сплати судового збору, позивач доказів на підтвердження існування обставин, що унеможливлють таку сплату, на час звернення з даним позовом не надав, а також не зазначив причин, з яких такі докази не можуть бути ним надані.

Подання позовної заяви без додержання вимог, встановлених ст.106 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до ч.1 ст.108 Кодексу адміністративного судочинства України, є підставою для залишення позовної заяви без руху з наданням строку для усунення недоліків.

Керуючись частиною 1 статті 108, статтею 1711 Кодексу адміністративного судочинства України, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків до 30 червня 2016 року.

Роз'яснити, що у разі неусунення зазначених недоліків, позовна заява повертається особі, яка її подала.

Ухвала може бути переглянута Верховним Судом України у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України.

Суддя Л.В. Ланченко