Справа № П/811/348/16
Суддя: Г.М. Момонт
Дата ухвалення: 2016-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД -------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2016 року Справа №П/811/348/16

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Момонт Г.М., розглянув у порядку письмового провадження в м. Кіровограді адміністративну справу

за позовом: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до відповідача: Кіровоградської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області

про визнання протиправними і скасування податкового повідомлення-рішення, рішення та вимоги.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся з позовом до Кіровоградської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області про визнання протиправними та скасування:

- податкового повідомлення-рішення № від 24.03.2016 р., яким до позивача застосовано штрафну (фінансову) санкцію (штраф) у розмірі 510,00 грн.;

- податкового повідомлення-рішення № від 24.03.2016 р., яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання з податку з доходів фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності у розмірі 211 807,75 грн., у тому числі 169 446,20 грн. основного платежу та 42 361,55 грн. штрафних (фінансових) санкцій, в частині донарахування податку з доходів фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності у розмірі 191 493,60 грн., у тому числі 153 194,87 грн. основного платежу та 38 298,73 грн. штрафних (фінансових) санкцій;

- рішення № від 10.03.2016 р. в частині застосованих штрафних санкцій у розмірі 5 826,52 грн.;

- вимоги №Ф-000061302 від 10.03.2016 р. в частині нарахованого єдиного соціального внеску за 2014 рік у сумі 58 265,16 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив про безпідставність висновків податкового органу щодо завищення витрат на загальну суму 916 666,67 грн., у тому числі за 2013 рік 750 000,00 грн., за 2014 рік 166 666,67 грн., оскільки Податковим кодексом України не заборонено віднесення до складу витрат сум сплачених за послуги оренди виробничих та складських приміщень. Також позивач вказує на необґрунтованість посилань податкового органу щодо неподання ФОП ОСОБА_1 В,В. посадовим особам органів державної податкової служби у повному обсязі всіх документів, що належать та повязані з предметом перевірки, оскільки ним надавалися усі необхідні документи і пояснення.

Представником відповідача до суду подано заперечення на позовну заяву відповідно до змісту якого позов ним не визнається у повному обсязі, оскільки перевіркою встановлено завищення позивачем у перевіряємому періоді задекларованих витрат, зокрема, у звязку з включенням до їх складу сум за оренду виробничих та складських приміщень за господарським операціями з ТОВ «Рубантранс». Представник відповідача наголошує на тому, що позивачем не надано жодного документального підтвердження складової орендної плати у той час як ОСОБА_1 є засновником і керівником ТОВ «Рубантранс», а тому здійснює контроль за бізнес-рішеннями та має можливість впливати на результати їхньої діяльності.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі, представник відповідача заперечив проти задоволення позову.

На підставі усної ухвали прийнятої в судовому засіданні 08.06.2016 р. та занесеної до журналу судового засідання (а.с.164), подальший розгляд справи проведено в порядку письмового провадження відповідно до ч.4 ст.122 КАС України.

Дослідивши подані позивачем та відповідачем документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, адміністративний суд,

ВСТАНОВИВ:

У період з 10.02.2016 р. по 01.03.2016 р. посадовими особами Кіровоградської ОДПІ ГУ ДФС у Кіровоградській області на підставі наказу №86 від 28.01.2016 р. (а.с.114), відповідно до направлень №130/000907 та №131/000906 від 10.02.2016 р. (а.с.116, 117) проведено планову документальну виїзну перевірку діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з питань повноти і своєчасності сплати податку з доходів фізичних осіб за період з 01.01.2013 р. по 31.12.2015 р., правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2013 р. по 31.12.2015 р., за результатами якої складено акт №137/11-23-13-02/НОМЕР_1 від 10.03.2016 р., висновками якого є порушення ФОП ОСОБА_1, на думку відповідача:

- п.2 ч.1 ст.7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», у звязку з чим донараховано єдиного внеску в сумі 95 859,89 грн., у тому числі за 2014 рік у сумі 58 265,16 грн., за 2015 рік у сумі 37 594,73 грн.;

- пп.134.1.1 п.134.1 ст.134, п.177.2, п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України, у звязку з чим донараховано податок на доходи фізичних осіб у сумі 169 446,20 грн., у тому числі за 2013 рік на суму 127 499,95 грн., за 2014 рік 25 694,92 грн., за 2015 рік 16 251,33 грн.;

- пп.16.1.12 п.16.1 ст.16, п.44.1, 44.3 ст.44, п.85.2 ст.85 Податкового кодексу України стосовно ненадання посадовим (службовим) особам органів державної податкової служби у повному обсязі всіх документи, що належать та повязані з предметом перевірки (а.с.15-37).

На підставі акта перевірки Кіровоградською ОДПІ ГУ ДФС у Кіровоградській області винесено:

- вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-000061302 від 10.03.2016 р. на суму недоїмки з єдиного внеску у розмірі 95 859,89 (а.с.14);

- рішення № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 10.03.2016 р., яким до позивача застосовано штрафні санкції у розмірі 9 585,99 грн. (а.с.12);

- податкове повідомлення-рішення № від 24.03.2016 р., яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання із податку з доходів фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності у розмірі 211 807,75 грн., у тому числі 169 446,20 грн. основного платежу та 42 361,55 грн. штрафних (фінансових) санкцій (а.с.11);

- податкове повідомлення-рішення № від 24.03.2016 р., яким до позивача застосовано штрафну (фінансову) санкцію (штраф) у розмірі 510,00 грн. (а.с.10).

Як встановлено судом, оскаржуване податкове повідомлення-рішення № від 24.03.2016 р. винесено податковим органом внаслідок з:

- заниження доходу за 2014 рік на суму 1 244,44 грн., за 2015 рік на суму 108 342,17 грн.;

- завищення витрат за 2013 рік на суму 750 000,00 грн. та за 2014 рік на суму 166 666,67 грн. внаслідок віднесення до їх складу сум за господарськими операціями з ТОВ «Рубантранс» щодо оренди адміністративної будівлі та складського приміщення.

Позивачем не заперечується порушення щодо заниження доходу за 2015 рік на суму 108 342,17 грн. та у цій частині податкове повідомлення-рішення № від 24.03.2016 р. не оскаржується.

З огляду на п.177.1 ст.177 Податкового кодексу України, у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, доходи фізичних осіб-підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставками, визначеними в пункті 167.1 статті 167 цього Кодексу.

Згідно з п.167.1 ст.167 Податкового кодексу України, у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, ставка податку становить 15 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2 167.5 цієї статті), у тому числі, але не виключно у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у звязку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами; виграшу в державну та недержавну грошову лотерею, виграш гравця (учасника), отриманий від організатора азартної гри.

Платники податку, які подають податкові декларації за податковий (звітний) рік згідно із статтями 177 і 178 цього розділу, застосовують ставку податку 17 відсотків до частини середньомісячного річного оподатковуваного доходу, що перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року. Розмір середньомісячного річного оподатковуваного доходу розраховується як сума загальних місячних оподатковуваних доходів, зазначених в абзаці першому цього пункту, поділена на кількість календарних місяців, протягом яких платником податку було одержано такі доходи у податковому (звітному) році, за який здійснюється декларування.

Відповідно до п.177.2 ст.177 Податкового кодексу України обєктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, повязаними з господарською діяльністю такої фізичної особи-підприємця.

Так, відповідно до акта №137/11-23-13-02/НОМЕР_1 від 10.03.2016 р. встановлено, що ФОП ОСОБА_1 у 2014 році задекларовано дохід від здійснення оптової торгівлі деталями та приладдям для автотранспортних засобів у сумі 4 101 731,93 грн., натомість згідно з наданими на перевірку документами дохід позивача за 2014 рік від оптової торгівлі шинами, дисками та запасними частинами становив 4 164 882,29 грн., тобто, на думку податкового органу, позивачем занижено дохід на суму 63 150,36 грн. (а.с.22).

Також в акті №137/11-23-13-02/НОМЕР_1 від 10.03.2016 р. зазначено, що у 2014 році позивачем задекларовано дохід від надання послуг по ремонту автотранспортних засобів в сумі 78 944,25 грн., натомість документально підтверджено дохід у розмірі 17 038,33 грн., а тому, на думку податкового органу, ФОП ОСОБА_1 завищив дохід на суму 61 905,92 грн. (а.с.22, зі зворотного боку).

Таким чином, перевіркою встановлено, що ФОП ОСОБА_1 занижено дохід за 2014 рік у розмірі 1 244,44 грн. (63 150,36 грн. 61 905,92 грн.).

Всупереч вимогам ч.1 ст.71 КАС України позивачем не надано до суду доказів на підтвердження розміру доходу задекларованого ним у 2014 році. Також позивачем не надано доказів, які б засвідчували необґрунтованість висновків Кіровоградської ОДПІ ГУ ДФС у Кіровоградській області щодо заниження ФОП ОСОБА_1 доходу за 2014 рік у розмірі 1 244,44 грн.

Окрім того, в акті №137/11-23-13-02/НОМЕР_1 від 10.03.2016 р. зазначається про завищення позивачем витрат на суму 916 666,67 грн., у тому числі за 2013 рік на суму 750 000,00 грн. та за 2014 рік на суму 166 666,67 грн. у звязку з віднесенням до їх складу сум за господарськими операціями з ТОВ «Рубантранс» щодо оренди адміністративної будівлі та складського приміщення (а.с.24-26).

Зазначені висновки обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 є засновником та керівником ТОВ «Рубантранс», а тому згідно з пп.14.1.159 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України вони вважаються повязаними особами. При цьому відповідач наголошує на тому, що ФОП ОСОБА_1 не надано жодного підтвердження складової орендної плати.

Судом встановлено, що за договором оренди (суборенди) від 01.01.2013 р. (а.с.74-76) ФОП ОСОБА_1 одержав від ТОВ «Рубантранс» в суборенду адміністративну будівлю з необхідною оргтехнікою та меблями загальною площею 48 кв. м.; складське приміщення загальною площею 200 кв.м, допоміжне ремонтне приміщення з обладнанням для виконання ремонтних робіт загальною площею 50 кв.м, а також у період з 01.10.2013 р. по 31.12.2013 р. виробниче приміщення з системою опалення загальною площею 420 кв.м, які знаходяться за адресою: м. Кіровоград, вул. Виставочна, 1 В, що підтверджується актами здачі-прийняття робіт (надання послуг) та податковими накладними (а.с.41-55).

Відповідно до п.5.1 зазначеного Договору суборендна плата на місяць встановлюється у розмірі 50 000,00 грн. (з ПДВ) в місяць, а в період з 01.10.2013 р. по 31.12.2013 р. додатково 100 000,00 грн. (а.с.74).

Протягом 2013 року ФОП ОСОБА_1 оплачено ТОВ «Рубантранс» плату за суборенду приміщень у загальному розмірі 900 000,00 грн., у тому числі ПДВ 149 999,97 грн., на підтвердження чого до суду надано платіжні доручення (а.с.130-144). При цьому суму 750 000,00 грн. позивачем віднесено до складу документально підтверджених витрат за 2013 рік, повязаних з господарською діяльністю (а.с.80-83).

За договором оренди (суборенди) від 03.01.2014 р. (а.с.77-79) ФОП ОСОБА_1 одержав від ТОВ «Рубантранс» в суборенду адміністративну будівлю з необхідною оргтехнікою та меблями загальною площею 48 кв. м.; складське приміщення загальною площею 200 кв.м, допоміжне ремонтне приміщення з обладнанням для виконання ремонтних робіт загальною площею 50 кв.м, які знаходяться за адресою: м. Кіровоград, вул. Виставочна, 1 В, що підтверджується актами здачі-прийняття робіт (надання послуг) та податковими накладними (а.с.56-59).

Згідно з п.5.1 вказаного Договору суборендна плата на місяць встановлюється у розмірі 50 000,00 грн. (з ПДВ) в місяць (а.с.77).

Протягом 2014 року ФОП ОСОБА_1 оплачено ТОВ «Рубантранс» плату за суборенду приміщень у загальному розмірі 200 000,00 грн., у тому числі ПДВ 33 333,32 грн., на підтвердження чого до суду надано платіжні доручення (а.с.145-147). Суму 166 666,68 грн. позивачем віднесено до складу документально підтверджених витрат за 2014 рік, повязаних з господарською діяльністю (а.с.86-89).

Згідно з п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України, у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, до переліку витрат, безпосередньо повязаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом III цього Кодексу.

З огляду на зміст пп.138.1.1 п.138.1 ст.138 Податкового кодексу України, у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, витрати операційної діяльності включають: собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, інші витрати беруться для визначення обєкта оподаткування та витрати банківських установ.

За правилами пп.139.1.9 п.139.1 ст.139 Податкового кодексу України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обовязковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Таким чином, Податковий кодекс України визначає, які суми можуть бути віднесені платником податку до складу витрат та встановлює обмеження стосовно сум, які не підлягають включенню до витрат, безпосередньо повязаних з господарською діяльністю.

Підпунктом 14.1.159 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України установлено, що повязані особи юридичні та/або фізичні особи, відносини між якими можуть впливати на умови або економічні результати їх діяльності чи діяльності осіб, яких вони представляють.

Однак, Податковим кодексом України не встановлено обмежень щодо включення сум до складу витрат за господарськими операціями з повязаними особами, а також обовязку платника податків обґрунтовувати складові ціни за такими операціями.

Отже, саме по собі встановлення контролюючим органом факту, що господарські операції здійснено між повязаними особами не може бути підставою для не визнання витрат за відповідними операціями за умови, якщо такі операції відбувалися реально, спричинили зміни у майновому стані сторін та повязані з господарською діяльністю платника податку, яким сформовано витрати.

З досліджених судом матеріалів справи встановлено, що господарські операції позивача з ТОВ «Рубантранс» за якими ФОП ОСОБА_1 сформовано витрати за 2013 рік. підтверджені належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, мали реальний характер та спричинили фактичну зміну майнового стану сторін. Більш того, реальність таких господарських операцій не заперечується податковим органом.

Водночас у судовому засіданні представник відповідача вказував на те, що відповідні господарські операції не повязані з підприємницькою діяльністю позивача.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців встановлено, що видами діяльності ФОП ОСОБА_1 є, зокрема, оптова торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів; технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів (а.с.38).

Таким чином, враховуючи вид діяльності ФОП ОСОБА_1, а також цільове призначення та обладнання орендованих приміщень, суд дійшов висновку, що операції із оренди у ТОВ «Рубантранс» адміністративного та складських приміщень безпосередньо повязані з господарською діяльністю позивача.

Окрім того, суд враховує, що в акті перевірки відповідач посилається на норму пп.177.4 ст.177 в редакції Закону України від 28.12.2014 р. №71-VIII, яка набрала чинності з 01.01.2015 р., тобто після виникнення спірних правовідносин.

Зважаючи на викладене суд вважає безпідставним та необґрунтованим висновок Кіровоградської ОДПІ ГУ ДФС у Кіровоградській області про завищення ФОП ОСОБА_1 витрат на суму 916 666,67 грн., у тому числі за 2013 рік 750 000,00 грн., за 2014 рік 166 666,67 грн.

Оскільки за матеріалами справи підтверджено факт заниження ФОП ОСОБА_1 доходу за 2014 рік у розмірі 1 244,44 грн. та не підтверджено завищення витрат за 2013 рік на суму 750 000,00 грн., за 2014 рік на суму 166 666,67 грн., сума чистого оподатковуваного доходу ФОП ОСОБА_1 за 2014 рік становить 4 905,32 грн. (4 181 920,62 грн 3 809 164,88 грн. 18 927,63 грн. 348 922,79 грн.).

Як наслідок, враховуючи сплачені позивачем авансові внески у розмірі 549,13 грн., суд дійшов висновку, що ФОП ОСОБА_1 занижено податок з доходів фізичних осіб на суму 186,67 грн. (4 905,32 грн. : 12 х 15% 549,13 грн.), а тому на підставі п.123.1 ст.123 Податкового кодексу України до позивача належало застосувати штрафну санкцію у розмірі 46,67 грн. (186,67 грн. х 25%).

За таких умов позовна вимога про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 24.03.2016 р в частині донарахування податку з доходів фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності у розмірі 191 493,60 грн., у тому числі 153 194,87 грн. основного платежу та 38 298,73 грн. штрафних (фінансових) санкцій, підлягає задоволенню в частині 153 008,20 грн. (153 194,87 грн. 186,67 грн.) основного платежу та 38 252,06 грн. (38 298,73 грн. 46,67 грн.) штрафних (фінансових) санкцій.

Окрім того, з огляду на висновки податкового органу про заниження позивачем чистого оподатковуваного доходу, зокрема, у 2013 році на суму 750 000,00 грн. та у 2014 році на суму 167 911,11 грн., у 2015 році на суму 108 342,17 (а.с.33) Кіровоградською ОДПІ ГУ ДФС у Кіровоградській області донараховано ФОП ОСОБА_1, єдиний соціальний внесок у розмірі 95 859,89 грн. (а.с.14), у звязку з чим винесено рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 10.03.2016 р., яким застосовано штрафні санкції в розмірі 9 585,99 грн. (а.с.12).

Згідно з п.4 ч.1 ст.4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 р. №2464-VI (далі за текстом Закон), у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, платниками єдиного внеску є фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності.

З огляду на зміст п.2 ч.1 ст.7 Закону, у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пункті 4 (крім фізичних осіб-підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, та на суму доходу, що розподіляється між членами сімї фізичних осіб-підприємців, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності.

Відповідно до п.10 Розділу IV Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 р. №449 (далі за текстом Інструкція) обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів здійснюється на підставі актів документальної перевірки правильності нарахування та сплати єдиного соціального внеску, звітності, що подається платниками до органу доходів і зборів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суму виплат (доходу), на які нараховується єдиний внесок.

Згідно з абз.2 4 п.2 розділу VI Інструкції у разі виявлення органом доходів і зборів своєчасно не нарахованих та/або не сплачених платником сум єдиного внеску такий орган доходів і зборів обчислює суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), та застосовує до такого платника штрафні санкції у порядку і розмірах, визначених розділом VII цієї Інструкції.

Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені Законом, обчислена органами доходів і зборів у випадках, передбачених Законом, є недоїмкою.

Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

На підставі абз.1 ч.4 ст.25 Закону орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

З огляду на абз.2 п.3 розділу VI Інструкції органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів і зборів.

При цьому відповідно до абз.5 розділу VI Інструкції у випадку, передбаченому абзацом другим цього пункту, вимога про сплату боргу (недоїмки) приймається відповідним органом доходів і зборів протягом десяти робочих днів з дня, що настає за днем вручення платнику акта перевірки, а за наявності заперечень платника єдиного внеску до акта перевірки приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки.

Згідно з абз.4 ч.4 ст.25 Закону у разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.

Відповідно до змісту п.3 ч.11 ст.25 Закону у редакціях чинних на час виникнення спірних правовідносин встановлено, що орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску за донарахування органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску накладається штраф у розмірі 5 відсотків (за порушення 2014 року) та 10 відсотків (за порушення 2015 року) зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску.

Відповідно до ч.14 ст.25 Закону про нарахування пені та застосування штрафів, передбачених цим Законом, посадова особа органу доходів і зборів у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом, приймає рішення, яке протягом трьох робочих днів надсилається платнику єдиного внеску.

Позивачем не оскаржується сума донарахованого єдиного внеску за 2015 рік 37 594,73 грн. та штрафних санкцій 3 759,47 грн.

Натомість, враховуючи те, що в судовому засіданні підтверджено лише факт заниження ФОП ОСОБА_1 доходу за 2014 рік у розмірі 1 244,44 грн., то сума єдиного внеску, яка підлягала нарахуванню органом доходів і зборів за 2014 рік становить 431,82 грн. (1 244,44 х 34,7%), а тому позовні вимоги про визнання протиправною і скасування вимоги №Ф-000061302 від 10.03.2016 р. щодо нарахованого єдиного соціального внеску за 2014 рік у сумі 58 265,16 грн. підлягають задоволенню в частині нарахованого єдиного соціального внеску за 2014 рік у сумі 57 833,34 грн. (58 265,16 грн. 431,82 грн.)

Окрім того, відповідно до п.3 ч.11 ст.25 Закону відповідачем підлягали нарахуванню штрафні санкції саме на суму 431,82 грн., а тому розмір нарахованих ФОП ОСОБА_1 штрафних санкцій мав становити 21,59 грн. (431,82 х 5%).

За таких умов суд дійшов висновку, що позовна вимога про визнання протиправним та скасування рішення № від 10.03.2016 р. стосовно застосованих штрафних санкцій у розмірі 5 826,52 грн. підлягає задоволенню в частині штрафних санкцій у розмірі 5 804,93 грн. (5 826,52 грн. 21,59 грн.).

Також судом встановлено, що податкове повідомлення-рішення № від 24.03.2016 р. винесене Кіровоградською ОДПІ ГУ ДФС у Кіровоградській області на підставі п.121.1 ст.121 Податкового кодексу України у звязку з наданням ФОП ОСОБА_1 на перевірку документів не в повному обсязі (а.с.36, зі зворотного боку).

Згідно з п.121.1 ст.121 Податкового кодексу України незабезпечення платником податків зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених статтею 44 цього Кодексу строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 510 гривень.

Відповідно до п.85.2 ст.85 Податкового кодексу України платник податків зобовязаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або повязані з предметом перевірки. Такий обовязок виникає у платника податків після початку перевірки.

Так, в акті №137/11-23-13-02/НОМЕР_1 від 10.03.2016 р. зазначено, що позивачем не надано на перевірку жодного документального підтвердження складової орендної плати (а.с.25).

Як встановлено судом, листом від 23.02.2016 р. №11357/10/11-23-13-02 Кіровоградською ОДПІ ГУ ДФС у Кіровоградській області витребувано у ФОП ОСОБА_1, зокрема, обґрунтований розрахунок суми орендної плати зазначеної в договорах оренди нежитлових приміщень укладених з ТОВ «Рубантранс» разом з розшифровкою фактично понесених витрат по орендній платі (підтверджених документально) (а.с.155). В цій частині вимоги листа позивачем не виконано.

Однак, представник відповідача у судовому засіданні не зміг зазначити, якими саме документами повинен підтверджуватися розрахунок орендної плати, обумовленої сторонами у договорі, та якими нормативно-правовими актами передбачено ведення таких документів, а також обовязок сторін договору документально підтверджувати складові ціни.

Зважаючи на викладене суд враховує, що п.121.1 ст.121 Податкового кодексу України передбачено відповідальність платника податку за не надання на перевірку документів та їх копій, ведення та зберігання яких передбачено законодавчо. Натомість податковим органом витребовувалися у позивача розрахунки та розшифровки складових орендної плати визначених договорами з ТОВ «Рубантранс», які не можуть розцінюватися як документи для цілей застосування п.121.1 ст.121 Податкового кодексу України, оскільки їх ведення та зберігання не передбачено чинним законодавством.

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що позовна вимога про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 24.03.2016 р. підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України, у редакції чинній на час розгляду справи, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з ч.3 ст.94 КАС України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

У межах даного провадження судом задоволено 99,7% позовних вимог, а тому на користь позивача підлягає присудженню судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 2 552,87 грн. (2 560,95 грн. х 99,7%) за рахунок бюджетних асигнувань Кіровоградської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області.

Керуючись ст.ст.86, 94, 159 163, 167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 24 березня 2016 року, винесене Кіровоградською обєднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Кіровоградській області, яким до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 застосовано штрафну (фінансову) санкцію (штраф) у розмірі 510,00 грн.

3. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 24 березня 2016 року, винесене Кіровоградською обєднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Кіровоградській області, яким фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобовязання з податку з доходів фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності у розмірі 211 807,75 грн., у тому числі 169 446,20 грн. основного платежу та 42 361,55 грн. штрафних (фінансових) санкцій, в частині 153 008,20 грн. основного платежу та 38 252,06 грн. штрафних (фінансових) санкцій.

4. Визнати протиправною та скасувати вимогу №Ф-000061302 від 10 березня 2016 року, винесену Кіровоградською обєднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Кіровоградській області, в частині нарахованого фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 єдиного соціального внеску за 2014 рік у сумі 58 265,16 грн.стягнення з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 донарахованого ЄСВ за 2014 р. у сумі 57 833,34 грн.

5. Визнати протиправним та скасувати рішення № про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 10 березня 2016 року, винесене Кіровоградською обєднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Кіровоградській області, в частині застосованих до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 штрафних санкцій у розмірі 5 804,93 грн.

6. У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Присудити фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1, ід. код НОМЕР_1 (25006, АДРЕСА_1) судовий збір у розмірі 2 552,87 грн. (дві тисячі пятсот пятдесят дві грн. 87 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Кіровоградської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Кіровоградський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання копії постанови.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду ОСОБА_2