Справа № 804/680/16
Суддя: Верба Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2016-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 квітня 2016 р.Справа №804/680/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
при секретарі судового засіданняОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ювас ТМ» до Дніпропетровської митниці ДФС про визнання протиправною та скасування відмови, та зобовязання вчинити певні дії, -
3 лютого 2016 року товариство з обмеженою відповідальністю «Ювас ТМ» звернулось із адміністративним позовом до Дніпропетровської митниці ДФС, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог від 15 березня 2016 року (а.с.41-46), просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення Дніпропетровської митниці ДФС про відсутність підстав для повернення товариству з обмеженою відповідальністю «Ювас ТМ» з Державного бюджету України надмірно сплачених коштів, яке оформлене листом від 11 січня 2016 року №36/10/04-50-25-01 «Про надання інформації»;
- зобовязати Дніпропетровську митницю ДФС прийняти висновки про повернення з Державного бюджету України товариству з обмеженою відповідальністю «Ювас ТМ» надмірно сплачених сум коштів у розмірі 224266,88 грн. та 218068,30 грн. та подати їх для виконання до органу казначейства, на який покладено виконання функцій щодо повернення помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобовязань.
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що:
- в результаті застосування відповідачем шостого методу визначення митної вартості товару загальний розмір надмірно сплачених ТОВ «Ювас ТМ» митних платежів склав за декларацією №110100000/2015/2097933 - 224266,88 грн., за декларацією №110100000/2015/209976 - 218068,30 грн.;
- згідно платіжних доручень на перерахування коштів №284 від 07.05.2015 року, №292 від 07.05.2015 року та №293 від 08.05.2015 року позивач перерахував відповідачу в якості фінансової гарантії суми в розмірі, необхідному для забезпечення сплати донарахованих відповідачем митних платежів;
- рішення про коригування митної вартості були скасовані в судовому порядку, тому позивач звернувся з заявами від 26.11.2015 року та 25.12.2015 року про повернення надміру сплачених митних платежів в сумі 224266,88 грн. та 218068,30 грн., проте листами від 10.12.2015 року та від 11.01.2016 року відповідачем відмовлено у поверненні митних платежів, посилаючись на ненадання позивачем документів на підтвердження сум надмірно сплачених платежів та відсутність документів, які підтверджують митну вартість товарів, визначеною за ціною договору та документів, що підтверджують віднесення заявником сплачених під час митного оформлення сум ПДВ до податкового кредиту;
- позивач не погоджується з висновком відповідача та зазначає, що, оскільки надмірна сплата сум митних платежів сталася внаслідок помилки з боку посадових осіб митного органу, то повернення надміру сплачених сум митних платежів здійснюється у першочерговому порядку.
Представник відповідача надав суду письмові заперечення з наступним обґрунтуванням:
- судові рішення, якими скасовані рішення про коригування митної вартості товарів, е містять вказівок про повернення заявнику надміру сплачених коштів, а скасування судом рішення про коригування митної вартості означає нечинність такого рішення з моменту його видання, однак, не означає автоматичного визнання митної вартості, заявленої декларантом;
- визначення митної вартості товарів є виключною компетенцією митниці, після скасування судом рішення про коригування митної вартості, зважаючи на обовязковість судових рішень, митниця з урахуванням висновків суду має прийняти відповідне рішення;
- для уникнення подвійного відшкодування ПДВ при вирішенні питання щодо повернення надмірно сплаченого ПДВ, митниця направила відповідний запит до ДПІ в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська, листом від 03.02.2016 року №2203/10/04-61-15-01 повідомлено митницю про включення зазначених сум до складу податкового кредиту декларації з ПДВ за травень 2015 року, що вплинуло на зменшення суми податку, яка підлягає сплаті (перерахуванню) до Держбюджету.
Представники сторін в судове засідання не зявились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представником позивача надано суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.
Розглянувши подані документи і матеріали, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню, виходячи із наступного.
Судом встановлено, що для митного оформлення товару ТОВ «Ювас ТМ» були подані митні декларації №110100000/2015/2097933 та №110100000/2015/209976 з визначенням митної вартості товару за ціною договору.
8 травня 2015 року Дніпропетровська митниця ДФС прийняла:
Правомірність прийняття рішень про коригування митної вартості товарів від 08.05.2015 року №110100000/2015/200060/1 та №110100000/2015/200061/1 була предметом розгляду в адміністративних справах №804/6985/15 та №804/6989/15 відповідно.
На підставі рішення про коригування митної вартості товарів №110100000/2015/200060/1 позивач здійснив митне оформлення товару за більшою вартістю, визначеною митним органом, а саме ТОВ «Ювас ТМ» надмірно сплатило податки та митні платежі в сумі 224266,88 грн.
На підставі рішення про коригування митної вартості товарів №110100000/2015/200061/1 позивач здійснив митне оформлення товару за більшою вартістю, визначеною митним органом, а саме ТОВ «Ювас ТМ» надмірно сплатило податки та митні платежі в сумі 218068,30 грн.
27.11.2015 року позивач звернувся до Дніпропетровської митниці з заявами вх. №5788/10/3-15 та вх. №5789/10/3-15 про повернення з бюджету грошових коштів в сумі 224266,88 грн. та 218068,30 грн. відповідно, які були сплачені ТОВ «Ювас ТМ» на рахунок Дніпропетровської митниці ДФС, відкритий у ГУ ДКСУ у м. Києві.
10.12.2015 року відповідачем надано відповідь на звернення позивача №2917/10/04-50-25-02, в якій зазначено, що підприємством не дотримано вимог Порядку повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, затвердженого наказом Державної митної служби України від 20.07.2007 року №618, в частині ненадання документів, які підтверджують наявність надміру сплаченої до Державного бюджету України суми митних платежів у заявленому розмірі.
25.12.2015 року позивач повторно звернувся до Дніпропетровської митниці з заявами вих. №25-12/01 та вих. №25-12/02 про повернення з бюджету грошових коштів в сумі 224266,88 грн. та 218068,30 грн. відповідно, які були сплачені ТОВ «Ювас ТМ» на рахунок Дніпропетровської митниці ДФС, відкритий у ГУ ДКСУ у м. Києві.
11.01.2016 року відповідачем надано відповідь на звернення позивача вих. №36/10/04-50-25-01, з якої вбачається, що резолютивна частина судових рішень у справах №804/6989/15 та №804/6985/15 не містить зобовязання митниці здійснити визнання рівня митної вартості заявленої декларантом, скасування рішення митниці не є безумовною підставою для повернення коштів, сплачених відповідно до цього рішення. Повідомлено, що для уникнення подвійного відшкодування ПДВ та підтвердження заявленої ТОВ «Ювас ТМ» до повернення з Держбюджету суми ПДВ, необхідна інформація щодо податкового обліку з ПДВ за окремі звітні податкові періоди, та сплати податку на додану вартість у повному обсязі з урахуванням проведених коригувань. Для обчислення надмірно сплаченої до Держбюджету суми митних платежів необхідна наявність документів, перелік яких визначено положеннями статті 53 Митного кодексу України, що підтверджують митну вартість товарів, визначену за ціною договору (контракту) та документів, що підтверджують віднесення (не віднесення) заявником сплачених під час митного оформлення сум ПДВ до податкового кредиту. Зазначене питання опрацьовується спільно з ГУ ДФС у Дніпропетровській області.
Суд не погоджується з таким висновком відповідача та вважає рішення Дніпропетровської митниці ДФС про відмову ТОВ «Ювас-ТМ» у здійсненні оформлення та повернення надмірно сплаченого податку на додану вартість та мита необґрунтованим з огляду на таке.
Відповідно до підпункту 17.1.10 пункту 17.1 статті 17 Податкового кодексу України платник податків має право на залік чи повернення надміру сплачених, а також надміру стягнутих сум податків та зборів, пені, штрафів у порядку, встановленому цим Кодексом.
Відповідно до частини 3 статті 301 Митного кодексу України помилково та/або надміру зараховані до державного бюджету суми митних платежів повертаються з державного бюджету в порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.
Відповідно до абзаців першого, другого пункту 1, пунктів 2- 4 розділу ІІІ цього Порядку для повернення з Державного бюджету України митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, платником податків до загального відділу митного органу, яким здійснювалось оформлення митної декларації, подається заява довільної форми, яка підписується керівником і головним бухгалтером суб'єкта господарської діяльності або фізичною особою.
Заява, зареєстрована в загальному відділі, після розгляду керівником (заступником керівника) митного органу разом з пакетом документів передається до відділу митних платежів митного органу (далі - Відділ) для перевірки обґрунтованості повернення заявлених сум.
Відділ перевіряє факт перерахування митних та інших платежів з відповідного рахунку до Державного бюджету України та наявність переплати.
Пункт 8 чинного на час розгляду справи Порядку взаємодії територіальних органів Державної фіскальної служби України, місцевих фінансових органів та територіальних органiв Державної казначейської служби України у процесi повернення платникам податкiв помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 15.12.2015 року №1146, визначає, що у разі якщо вказана у заяві платника сума (її частина) за даними інформаційних систем обліковується як помилково та/або надміру сплачена, орган ДФС готує:
- висновок на повернення такої суми (її частини) за формою згiдно з додатком 1 до цього Порядку;
- два примiрники реєстру висновкiв за платежами, належними державному бюджету, за формою згiдно з додатком 2 до цього Порядку;
- три примiрники реєстру висновкiв за платежами, належними мiсцевим бюджетам, та платежами, якi пiдлягають розподiлу мiж державним та мiсцевими бюджетами, за формою згiдно з додатком 3 до цього Порядку.
За пунктами 2, 3 «Порядку взаємодії митних органів з органами Державного казначейства України в процесі повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справляння яких покладається на митні органи», затвердженого Наказом Державної митної служби, Державного казначейства України від 20.07.2007 №611/147 (надалі - Порядок взаємодії) повернення помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів здійснюється на підставі Висновку про повернення. Зазначений Висновок оформляється відповідно до заяви платника, яка подається до митного органу, що здійснював оформлення митної декларації.
Згідно з пунктом 7 Порядку взаємодії на підставі отриманого Висновку про повернення відповідний орган ДКУ готує платіжні документи на перерахування коштів з рахунку з обліку доходів державного бюджету на рахунок, зазначений у Висновку про повернення, та протягом п'яти робочих днів від дати отримання Висновку про повернення здійснює повернення коштів з бюджету.
При цьому виходячи зі змісту пункту 11 Порядку повернення відмова у поверненні коштів у встановленому порядку можлива за умови відсутності підстав для такого повернення.
Аналізуючи зазначені норми Верховний Суд України у постановах від 15 квітня 2014 року (справа №21-29а14), 12 листопада 2014 року (справи №№21-268а14, 21-391а14), 25 листопада 2014 року (справа №21-338а14), від 3 листопада 2015 року (справа №21-422а15) зазначив, що у разі якщо після сплати декларантом податків і зборів (обов'язкових платежів) згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, буде прийнято рішення про застосування митної вартості, заявленої декларантом, сума надміру сплачених податків і зборів (обов'язкових платежів) повертається декларанту у порядку, передбаченому Порядком повернення та Порядком взаємодії, на підставі його заяви та у місячний термін з дня прийняття висновку митного органу, що здійснював оформлення митної декларації, про повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи.
При цьому, у постанові від 3 листопада 2015 року №21-2220а15 Верховний Суд України вказав, що у випадку необґрунтованої відмови митного органу у здійсненні митного оформлення товару та надмірною у зв'язку із цим сплатою декларантом митних платежів, належним способом захисту є зобов'язання митницю скласти та надати управлінню ДКСУ висновок про повернення надмірно сплачених митних платежів.
Встановлені у справі обставини свідчать, що надмірна сплата митних платежів відбулась внаслідок помилки митного органу у зв'язку з прийняттям рішень про коригування митної вартості товару, скасованих на підставі судових рішень у справах №804/6985/15 та №804/6985/15 в подальшому. Крім того, позивач звернувся до митного органу із заявою про повернення надміру сплачених митних платежів у встановленому порядку.
Наявність переплати у визначених позивачем сумах підтверджується наявними в матеріалах справи аркушами митних декларацій від 08.05.2015 року 15:52:22 №110100000/2015/209997 та від 08.05.2015 року 17:27:28 №110100000/2015/210044, підписаними 17.11.2015 року відповідальною особою Дніпропетровської митниці ДФС (а.с.13-14).
Враховуючи вищезазначені норми суд дійшов висновку, що митниця не виконала процедурних обов'язків щодо алгоритму дій, покладених на неї зазначеними вище порядками, а тому така бездіяльність митного органу є протиправною.
Наведене вказує на неправомірність відмови митного органу у поверненні товариству надмірно сплачених митних платежів.
Крім того, суд критично оцінює доводи відповідача зазначаючи, що суди в своїх рішеннях не зазначили суму, яка підлягає поверненню платнику, як така, що надмірно сплачена, оскільки відповідно до законодавства митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки, правильності обчислення декларантом та визначення митної вартості.
Щодо визначення суми надмірно сплаченого податку, яку відповідач нібито не може встановити, суд зазначає, що відповідно до графи № 47 митної декларації №110100000/2015/209997 та №110100000/2015/210044 від 08.05.2015 року зазначено розрахунок митних платежів відповідно до частини 7 статті 55 Митного кодексу України, відповідно до цієї графи зазначена сума наданої фінансової гарантії за декларацією №110100000/2015/209997 в розмірі 224266,88 грн., та за декларацією №110100000/2015/210044 в розмірі 218068,30 грн.
Твердження відповідача про те, що для обчислення надмірно сплаченої до Держбюджету суми митних платежів необхідна наявність документів, перелік яких визначено положеннями статті 53 Митного кодексу України, що підтверджують митну вартість товарів, визначену за ціною договору (контракту) та документів, що підтверджують віднесення (не віднесення) заявником сплачених під час митного оформлення сум ПДВ до податкового кредиту є безпідставним, оскільки позивачем надано необхідний перелік документів для можливості повернення надміру сплачених платежів.
Таким чином, оскільки рішення відповідача, оформлене листом від 11 січня 2016 року №36/10/04-50-25-01 «Про надання інформації», не містить в собі викладення фактичних обставин відмови в складенні висновку про повернення коштів, суд приходить до висновку про помилковість тверджень відповідача щодо відсутності законних підстав для повернення коштів.
Встановлене порушення прав позивача є також порушенням статті 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», а саме права на мирне володіння особою своїм майном, що також є невідємним правом на повагу до своєї власності.
Так, відповідно до статті 1 Протоколу 1 кожна юридична особа має право на мирне володіння своїм майном. Конвенція, залишаючи за державною владою велику свободу відносно рішень в сфері економічної та соціальної політики, підтверджує, що таке вручання в гарантовані права не буде повільним.
Мирне володіння означає, що порушення принципу, встановленому у першому реченні, може мати місце і за відсутності прямого або фізичного втручання у право власності. Так, наприклад, порушення може мати форму позбавлення можливості використати власність, ненадання дозволів, або інших форм перешкоджання реалізації права власності, що є наслідком застосування законодавства або заходів органів державної влади (рішення Європейського суду у справі Wiggins v. Unated Kingdom Appl. 7456/76 (1976).
Суд констатує, що затримання повернення платнику податків сум надмірних платежів фактично призвело до обмеження прав володіння та розпорядження належними платнику податків коштами.
Судом не була встановлена розумна соразмірність між використаними засобами та тією метою, на яку були направлені заходи, що обмежили позивача у реалізації права власності на своє майно.
Належить зазначити також порушення суб'єктом владних повноважень принципу захисту обґрунтованих сподівань (reasonable expectations), який тісно пов'язаний із принципом юридичної визначеності (legal certainty) і є невідємним елементом принципу правової держави та верховенства права.
Як відзначено у справі Black Clawson Ltd. v. Papierwerke AG, (1975) AC 591 at 638, сприяття верховенства права як конституційного принципу вимагає того, аби будь-який громадянин, перед тим, як вдатися до певних дій, мав змогу знати заздалегідь, які правові наслідки настануть.
Сутність принципу правової визначеності Європейський суд визначив як забезпечення передбачуваності ситуації та правовідносин у сферах, що регулюються, цей принцип не дозволяє державі посилатись на відсутність певного правового акта, який визначає механізм реалізації прав і свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах.
Європейський суд у справі Yvone van Duyn v. Home Office зазначив, що принцип правової визначеності означає, що зацікавлені особи повинні мати змогу покладатись на зобовязання, взяті державою, навіть якщо такі зобовязання містяться в законодавчому акті, якій загалом не має автоматичної прямої дії.
Така дія названого принципу повязана із іншим принципом відповідальності держави, який полягає в тому, що держава не може посилатись на власне порушення зобов'язань для запобігання відповідальності (Сase 8/81 Ursula Becker v. Finanzamt Munster-Innenstadt [1982] ECR 053, § 24; Case 148/78 Criminal Proceedings against Tullio Ratti [1979] ECR 1629, § 22; Case 168/95 Criminal Proceedings against Luciano Arcaro [1996] ECR 1-4705, § 42 тощо).
Однак, в розглянутих правовідносинах всі дії суб'єкта владних повноважень є чітко унормованими та врегульованими.
Суд зазначає, що відповідно до пункту 2 розділу 4 Указу Президента України «Про Концепцію вдосконалення судівництва для утвердження справедливого суду в Україні відповідно до європейських стандартів» від 10.05.2006 року №361/2006 адміністративне судочинство спрямоване на захист прав особи у публічно-правових відносинах від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.
За своїм статусом у суспільстві учасники таких правовідносин перебувають у нерівних умовах, тому адміністративний суд має вжити всіх передбачених за коном заходів, щоб захистити порушені органом влади права особи.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявленого позову та присуджує на користь позивача судовий збір за подання цього позову відповідно до задоволених позовних вимог.
Керуючись статтями 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Ювас ТМ» до Дніпропетровської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення, та зобовязання вчинити певні дії - задовольнити повністю.
Визнати протиправним та скасувати рішення Дніпропетровської митниці ДФС про відсутність підстав для повернення Товариству з обмеженою відповідальністю «Ювас ТМ» з Державного бюджету України надмірно сплачених коштів, яке оформлене листом від 11 січня 2016 року №36/10/04-50-25-01 «Про надання інформації».
Зобовязати Дніпропетровську митницю ДФС прийняти висновки про повернення з Державного бюджету України Товариству з обмеженою відповідальністю «Ювас ТМ» надмірно сплачених сум коштів у розмірі 224266,88 грн. та 218068,30 грн. та подати їх для виконання до органу казначейства, на який покладено виконання функцій щодо повернення помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобовязань.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Дніпропетровської митниці ДФС на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ювас ТМ» судовий збір у розмірі 2756 грн.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складений 10 травня 2016 року.

Суддя ОСОБА_1