Справа № 826/15102/15
Суддя: Пилипенко О.Є.
Дата ухвалення: 2016-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Пилипенко О.Є.
ПОСТАНОВА
Іменем України

14 червня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Пилипенко О.Є.

суддів - Глущенко Я.Б. та Шелест С.Б.,

при секретарі - Грабовській Т.О.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - Власова М.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві апеляційну скаргу військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 полковника юстиції ОСОБА_1 на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 30 березня 2016 року у справі за адміністративним позовом військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 полковника юстиції ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій, бездіяльності, скасування рішень, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2016 року позивач ОСОБА_1 , звернулася до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому, з урахуванням заяв про уточнення позовних вимог, просить:

визнати протиправними дії відповідача за фактами ненадання позивачу за її рапортом від 23.07.2015 у зв`язку із звільненням її з військової служби у відставку за станом здоров`я невикористаної частини щорічної відпустки за 2014 рік тривалістю 4 доби та щорічної відпустки за 2015 рік тривалістю 45 діб;

визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо забезпечення своєчасного перерахування позивачу належного їй грошового забезпечення у зв`язку із звільненням та виключенням зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 наказом командира від 24.07.2015 №162 ДСК;

скасувати пункт 6 наказу відповідача (по особовому складу) від 24.07.2015 №162 ДСК, як протиправний;

скасувати пункт 2 наказу відповідача (по особовому складу) від 09.09.2015 №197 ДСК, як протиправний;

зобов`язати відповідача виплатити позивачу грошове забезпечення із розрахунку у повному розмірі, який вона отримувала за останньою займаною нею штатною посадою співробітника відділу напрямків Резерву кадрового складу військової частини (за посадою помічника командира військової частини) за період з 08.09.2015 по дату виключення позивача зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , якою має бути останній день відпустки.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 30 березня 2016 року закрито провадження в адміністративній справі №826/15102/15 в частині позовних вимог про визнання протиправними дій відповідача за фактами ненадання позивачу за її рапортом від 23.07.2015 у зв`язку із звільненням її з військової служби у відставку за станом здоров`я невикористаної частини щорічної відпустки за 2014 рік тривалістю 4 доби та щорічної відпустки за 2015 рік тривалістю 45 діб.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 30 березня 2016 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та постановити нове рішення, яким задовольнити всі заявлені позовні вимоги. Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення порушено норми матеріального та процесуального права, неправильно встановлено обставини, які мають значення для справи, неповно та неправильно досліджено докази.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 30 березня 2016 року скасувати, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст. 202 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує рішення суду першої інстанції та ухвалює нове якщо встановить, що судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції дійшов висновку, що аналіз законодавчих норм права, із врахуванням доводів сторін, а також наявних у справі матеріалів, вказують на необґрунтованість доводів позивача, які спростовуються обставинами встановленими під час розгляду справи та матеріалами справи, що в свою чергу свідчить про необґрунтованість позовних вимог та відсутність правових підстав для задоволення позову.

Колегія суддів не погоджується із таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як встановлено судом та вбачається з наявних матеріалів справи, у відповідності із записом у Послужному списку ОСОБА_1 від 21.07.2015, позивач відповідно до частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» звільнена з військової служби у відставку за пунктом «б» (за станом здоров`я) відповідно до наказу Міністерства оборони України №69Р від 21.07.2015. Вислуга років у збройних силах: календарна 20 років 06 місяців, пільгова немає, строк навчання у ВНЗ, який зараховується до вислуги років на пенсію 02 роки 05 місяців, загальна вислуга років на пенсію 22 роки 10 місяців. Підлягає направленню на облік до Печерсько-Голосіївського об`єднаного районного у м. Києві військового комісаріату. Відповідно до наказу командувача військової частини НОМЕР_1 №162 ДСК від 24.07.2015 виключена зі списків особового складу частини з 24.07.2015.

На підставі наказу Міністра оборони України (по особовому складу) від 21.07.2015 №69Р, рапорту полковника юстиції ОСОБА_1 від 22.07.2015 (вх. № 2563/7 від 22.07.2015) з рішенням тимчасово виконуючого обов`язки за невакантною посадою командира військової частини від 22.07.2015, тимчасово виконуючим обов`язки за не вакантною посадою командира військової частини НОМЕР_1 прийнято наказ від 24.07.2015 №162 ДСК, згідно п. 6 якого наказано:

Полковника юстиції ОСОБА_1 , яка перебуває у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 (колишнього співробітника відділу напрямків Резерву кадрового складу), звільнену наказом Міністра оборони України (по особовому складу) від 21 липня 2015 року № 69Р з військової служби у відставку за пунктом "б" (за станом здоров`я) відповідно до частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", з 24 липня 2015 року виключити зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення і направити для зарахування на облік до Печерсько-Голосіївського об`єднаного районного у м. Києві військового комісаріату;

Виплатити полковнику юстиції ОСОБА_1 грошову допомогу при звільненні з військової служби за 22 повних календарних роки служби, відповідно до Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України від 11 червня 2008 року № 260 (зі змінами);

Виплатити полковнику юстиції ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані 4 календарних дні щорічної основної відпустки за 2014 рік у розмірі 1196 гривень 60 копійок та за 45 календарних днів щорічної основної відпустки за 2015 рік у розмірі 13461 гривні 75 копійок.

Також, на підставі наказу Міністра оборони України (по особовому складу) від 21.07.2015 №69Р, рапорту полковника юстиції ОСОБА_1 від 22.07.2015 (вх. № 2563/7 від 22.07.2015), доповіді заступника командира військової частини НОМЕР_1 з рішенням командира військової частини НОМЕР_1 від 08.09.2015 (вих. № 222/7/1351 від 09.09.2015), командиром військової частини НОМЕР_2 прийнято наказ від 09.09.2015 №197 ДСК, згідно з п. 2 якого пункт 6 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 24.07.2015 р. №162ДСК викласти в новій редакції:

6. Полковник юстиції ОСОБА_1 , яка перебуває у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 (колишній співробітник відділу напрямків Резерву кадрового складу, призначена за посадою помічника командира військової частини НОМЕР_1 ), звільнена наказом Міністра оборони України (по особовому складу) від 21 липня 2015 року № 69Р з військової служби у відставку за пунктом "б" (за станом здоров`я) відповідно до частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", з 25 липня 2015 року вибуває у щорічну основну відпустку за 2015 рік тривалістю 45 календарних днів без врахування святкових та неробочих днів по 08 вересня 2015 року.

Після закінчення щорічної основної відпустки з 08 вересня 2015 року виключити полковника юстиції ОСОБА_1 зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення і направити для зарахування на військовий облік до Печерсько-Голосіївського об`єднаного районного у м. Києві військового комісаріату.

Виплатити полковнику юстиції ОСОБА_1 грошову допомогу при звільненні з військової служби за 23 повних календарних роки служби, відповідно до Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України від 11 червня 2008 року № 260 (зі змінами).

Виплатити полковнику юстиції ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані 4 календарних дні щорічної основної відпустки за 2014 рік у розмірі 1196 гривень 60 копійок.

Вважаючи зазначені накази, а також бездіяльність щодо забезпечення своєчасного перерахування грошового забезпечення у зв`язку із звільненням протиправними, позивач звернулася до адміністративного суду з позовом.

Обговорюючи правомірність вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

В частині позовних вимог про визнання протиправними дій відповідача за фактами ненадання позивачу за її рапортом від 23.07.2015 у зв`язку із звільненням її з військової служби у відставку за станом здоров`я невикористаної частини щорічної відпустки за 2014 рік тривалістю 4 доби та щорічної відпустки за 2015 рік тривалістю 45 діб, яку апелянт просить в апеляційній скарзі задовольнити, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Як убачається з матеріалів справи ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 30 березня 2016 року в частині зазначених позовних вимог провадження закрито. Вказана ухвала оскаржена не була, а отже вона набрала законної сили та є чинною.

Таким чином, підстави для апеляційного розгляду зазначеної позовної вимогу у суду апеляційної інстанції відсутні, а отже і для задоволення апеляційної скарги в цій частині.

В частині інших позовних вимог, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Як вбачається зі змісту пункту 10.2 Постанови Пленуму ВАС України від 20.05.2014 № 7 Про судове рішення у адміністративній справі визнання акта суб`єкта владних повноважень протиправним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта.

Водночас, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Як випливає зі змісту статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, які породжують, змінюють або припиняють права та обов`язки у сфері публічно-правових відносин, вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, якщо позивач вважає, що цими рішеннями, діями чи бездіяльністю його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав чи свобод.

З наведених процесуальних норм Закону випливає, що судовому захисту підлягає лише порушене право.

В контексті наведених приписів Кодексу адміністративного судочинства України підставою для звернення особи до суду з позовом є її суб`єктивне уявлення, особисте переконання в порушенні прав чи свобод, однак, обов`язковою умовою здійснення такого захисту судом є об`єктивна наявність відповідного порушеного права чи законного інтересу на момент звернення до суду.

При цьому слід зазначити, що неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану суб`єктивних прав та обов`язків, тобто припинення можливості чи неможливості реалізації її законного права та/або виникнення додаткового обов`язку.

З системного аналізу наведених приписів чинного адміністративного процесуального законодавства слідує, що задоволенню підлягають лише ті вимоги, які відновлюють порушені права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин, а отже, в розумінні КАС України, порушення прав повинно передувати їх захисту, оскільки судовий захист передбачає наявність встановленого судом в ході розгляду справи факту порушення прав, свобод чи інтересів позивача.

Поряд з цим, аналізуючи вимоги позивача в частині про скасування пункту 6 наказу відповідача (по особовому складу) від 24.07.2015 №162 ДСК, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність факту порушення прав, свобод чи інтересів позивача, оскільки вказане рішення фактично було скасоване, шляхом його викладення у новій редакції відповідно до пункту 2 наказу від 09.09.2015 №197 ДСК.

З огляду на вищевикладене, відсутнє порушене право позивача, яке підлягає поновленню шляхом скасування пункту 6 наказу відповідача (по особовому складу) від 24.07.2015 №162 ДСК, а отже підстави для задоволення вказаної позовної вимоги відсутні.

Водночас, зі змісту пункту 2 наказу від 09.09.2015 №197 ДСК убачається, що позивач з 25 липня 2015 року вибуває у щорічну основну відпустку за 2015 рік тривалістю 45 календарних днів без врахування святкових та неробочих днів по 08 вересня 2015 року, після закінчення якої з 08 вересня 2015 року виключається зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення і направляється для зарахування на військовий облік до Печерсько-Голосіївського об`єднаного районного у м. Києві військового комісаріату. Позивачу підлягає виплата грошової допомоги при звільненні з військової служби та грошова компенсація за невикористані 4 календарних дні щорічної основної відпустки за 2014 рік у розмірі 1196 гривень 60 копійок.

Слід зазначити, що позивач не вказує, а судом не встановлено в рамках розгляду цього адміністративного позову, наявність порушень при звільненні позивача, допущених з боку відповідача, що також не предметом розгляду його спору.

Позивач, обґрунтовуючи свої вимоги вказує, що відповідачем було протиправно, без її бажання, прийнято рішення про виплату грошової компенсації за невикористані 4 календарних дні щорічної основної відпустки за 2014 рік у розмірі 1196 гривень 60 копійок.

Так, постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 21.09.2015 у справі №826/8791/15 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково, а зокрема: визнано протиправною бездіяльність ВЧ НОМЕР_1 щодо ненадання ОСОБА_1 частини невикористаної відпустки за 2015 рік (4 календарних дня) та щорічної основної відпустки за 2015 рік (45 календарних днів) відповідно до графіку відпусток на 2015 рік, а також зобов`язано ВЧ НОМЕР_1 надати ОСОБА_1 частину невикористаної щорічної відпустки за 2014 рік (4 календарних дня) та щорічну основну відпустку за 2015 рік (45 календарних днів). В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 16.12.2015 у справі №826/8791/15 постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 21.09.2015 скасовано в частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_1 щодо визнання протиправними дій Військової частини НОМЕР_1 щодо припинення виплати полковнику юстиції ОСОБА_1 з 01.02.2015 надбавки за виконання спеціальних завдань в розмірі 70% посадового окладу помічника командира Військової частини НОМЕР_1 та зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 вчинити дії щодо поновлення виплати ОСОБА_1 надбавки за виконання спеціальних завдань в розмірі 70% посадового окладу помічника командира Військової частини НОМЕР_1 з 01.02.2015 по день виключення зі списків особового складу (08.09.2015); прийнято нову постанову, якою позов ОСОБА_1 в цій частині задоволено.

Також судом апеляційної інстанції визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо припинення виплати полковнику юстиції ОСОБА_1 з 01.02.2015 надбавки за виконання спеціальних завдань в розмірі 70% посадового окладу помічника командира Військової частини НОМЕР_1 по день виключення зі списків особового складу (08.09.2015), зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 надбавку за виконання спеціальних завдань в розмірі 70% посадового окладу помічника командира Військової частини НОМЕР_1 з 01.02.2015 по день виключення зі списків особового складу (08.09.2015); в решті постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 21 вересня 2015 року залишено без змін.

Отже, в межах розгляду адміністративної справи №826/8791/15 було надано оцінку правомірності ненадання позивачу частини невикористаної відпустки за 2014 рік (4 календарних дня) та щорічної основної відпустки за 2015 рік (45 календарних днів) відповідно до графіку відпусток на 2015 рік та згідно із судових рішень зобов`язано ВЧ НОМЕР_1 надати ОСОБА_1 частину таких відпусток, в тому числі 4 календарних дня невикористаної відпустки за 2014 рік.

Приписами частини першої статті 72 КАС України визначено, що обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, враховуючи, що постановою Окружного адміністративного суду м. Києва в адміністративній справі №826/8791/15, яка набрала в цій частині законної сили, визнано протиправною бездіяльність ВЧ НОМЕР_1 щодо ненадання ОСОБА_1 , зокрема, частини невикористаної відпустки за 2014 рік (4 календарних дня), що не потребує додаткового доказування, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відповідач протиправно зазначив у своєму рішенні (абзац 5 пункту 2 наказу від 09.09.2015 №197 ДСК) про необхідність виплатити позивачу грошову компенсацію за невикористані 4 календарних дні щорічної основної відпустки за 2014 рік у розмірі 1196 гривень 60 копійок, замість надання їй за цей період частини відпустки.

Відтак, пункт 2 наказу від 09.09.2015 №197 ДСК в частині щодо виплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані 4 календарних дні щорічної основної відпустки за 2014 рік у розмірі 1196 гривень 60 копійок та встановлення кінцевої дати закінчення щорічної основної відпустки 08 вересня 2015 року, підлягає скасуванню.

Водночас колегія суддів апеляційної інстанції не вбачає підстав для скасування пункт 2 наказу від 09.09.2015 №197 ДСК відповідача у повному обсязі, так як позивач, обґрунтовуючи правомірність своїх вимог в цій частині посилається на порушення її прав лише щодо своєчасного надання їй відпустки, водночас інших підстав для скасування вказаного пункту не зазначає. Натомість судом не встановлено порушень при винесенні пункту 2 наказу від 09.09.2015 №197 ДСК, в тому числі щодо необхідності вибуття позивача з 25 липня 2015 року у щорічну основну відпустку за 2015 рік тривалістю 45 календарних днів без врахування святкових та неробочих днів та виплати грошової допомоги при звільненні з військової служби.

Як уже зазначалось вище, постановою Окружного адміністративного суду м. Києва в адміністративній справі №826/8791/15, яка набрала в цій частині законної сили, визнано протиправною бездіяльність ВЧ НОМЕР_1 щодо ненадання ОСОБА_1 частини зокрема, основної відпустки за 2015 рік (45 календарних днів) відповідно до графіку відпусток на 2015 рік та зобов`язано ВЧ НОМЕР_1 надати ОСОБА_1 щорічну основну відпустку за 2015 рік (45 календарних днів).

Крім того, пунктами 38.1, 38.6. розділу XXXVIII встановлено, що особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 16 років, одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Військовослужбовцям, які звільняються з підстав, зазначених у пунктах 38.1 та 38.2 цієї Інструкції, до їх місячного грошового забезпечення, з якого нараховується одноразова грошова допомога, включаються:

звільненим з посад, на які вони були призначені, - оклад за штатною посадою, оклад за військовим званням і щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення);

які на день звільнення з військової служби перебували в розпорядженні відповідних командирів (начальників) та тим, які до дня звільнення з військової служби були звільнені від посад (у тому числі у зв`язку зі скороченням штатних посад), - посадовий оклад, оклад за військовим званням на день звільнення з військової служби, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення), що отримували військовослужбовці за останніми штатними посадами відповідно до законодавства України.

Військовослужбовцям льотно-підйомного складу, які звільнені з льотної роботи на підставі постанови військово-лікарської комісії та які у зв`язку з цим звільняються з військової служби, для обчислення одноразової грошової допомоги включається надбавка за особливі умови служби (підпункт 14.2.7 та пункт 14.3 цієї Інструкції).

Зважаючи на викладені вище норми, що позивачем не спростовано визначену їй вислугу років, суд апеляційної інстанції вважає, що відповідачем правомірно наказано виплатити позивачу грошову допомогу при звільненні з військової служби за 23 повних календарних роки служби.

Щодо позовних вимог в частині визнання протиправними дій щодо несвоєчасної невиплати позивачу належного їй грошового забезпечення та зобов`язання виплати їй таке, суд апеляційної інстанції вказує на наступне.

Відповідно до частини п`ятої статті 26 Закону України Про військовий обов`язок та військову службу військовослужбовці, звільнені зі строкової військової служби в запас або у відставку, забезпечуються відповідним обмундируванням за переліком, установленим Міністерством оборони України, проїзними документами до місця проживання, харчуванням на час перебування в дорозі, грошовою допомогою в розмірі, встановленому Кабінетом Міністрів України. Військовослужбовці строкової військової служби за їх бажанням можуть бути звільнені в запас у власному цивільному одязі.

Наказом Міністра оборони України від 11.06.2008 №260 затверджено Інструкцію про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі Інструкція №260), яка визначає порядок та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, ліцеїстам та вихованцям військових оркестрів, а також порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил України одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби.

У відповідності до пунктів 37.5, 37.7 розділу XXXVII Інструкції №260 особам офіцерського складу та особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, звільненим з військової служби за віком, станом здоров`я, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, яким щорічна основна відпустка за поточний рік не надавалася, на їх бажання надається відпустка з наступним звільненням з військової служби та виплачується грошове забезпечення: тим, які мають вислугу до 10 календарних років, - за 30 календарних днів; тим, які мають вислугу від 10 до 15 календарних років, - за 35 календарних днів; тим, які мають вислугу від 15 до 20 календарних років, - за 40 календарних днів; тим, які мають вислугу 20 і більше календарних років, - за 45 календарних днів.

У разі, якщо військовослужбовець використав частину відпустки, то йому на його бажання надається друга частина відпустки та виплачується грошове забезпечення за цей час.

Грошове забезпечення за період відпустки з подальшим виключенням зі списків особового складу, наданої в разі звільнення військовослужбовців, виплачується до дня закінчення відпустки включно на підставі наказу командира військової частини.

Позивач просить визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не перерахування належного їй грошового забезпечення у зв`язку із звільненням та здійснити таку виплату, оскільки на час розгляду цієї справи такі розрахунки з нею проведено не у повному обсязі та без урахуванням часу відпустки, яку їй повинно бути надано.

У відповідності до частини 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Водночас, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не надано суду доказів, що позивачу було виплачено належні їй при звільненні грошове забезпечення, грошова допомога при звільненні тощо у відповідності до правил, встановлених пунктами 37.5, 37.7 розділу XXXVII, з урахуванням встановленої протиправності наказу щодо кінцевої дати наданої позивачу відпустки.

Отже, суд апеляційної інстанції вважає, що позивачем доведено правомірність, а у суду наявні підстави для задоволення позовних вимог про визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо забезпечення своєчасного перерахування позивачу належного їй грошового забезпечення у зв`язку із звільненням та виключенням зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 наказом командира від 09.09.2015 №197 ДСК, з урахуванням встановленої вище необхідності змінити кінцеву дату перебування позивача у відпустці.

Отже, враховуючи приписи пунктів 37.5, 37.7 розділу XXXVII та пунктів 38.1, 38.6 розділу XXXVIII Інструкції №260, а також, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не надано суду доказів, що позивачу було виплачено належні їй при звільненні грошове забезпечення, грошова допомога при звільнення тощо суд апеляційної інстанції вважає, що позивачем доведено правомірність та наявні підстави для задоволення позовної вимоги про зобов`язання відповідача виплатити позивачу грошове забезпечення із розрахунку у повному розмірі, який вона отримувала за останньою займаною нею штатною посадою співробітника відділу напрямків Резерву кадрового складу військової частини (за посадою помічника командира військової частини) за період з 08.09.2015 по дату виключення позивача зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , якою має бути останній день відпустки.

Викладеним вище фактичним обставинам справи та нормативно правовим актам судом першої інстанції належну оцінку надано не було, що призвело до неправильного вирішення справи та ухвалення неправомірної постанови про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , що є підставою для його скасування.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було не правильно надано оцінку фактичним обставинам, які мають значення для справи, застосовано норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення неправомірного рішення. У зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 полковника юстиції ОСОБА_1 задовольнити, постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 30 березня 2016 року скасувати та прийняти нову, якою адміністративний позов - задовольнити частково.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 полковника юстиції ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 30 березня 2016 року скасувати та прийняти нову, якою адміністративний позов військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 полковника юстиції ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій, бездіяльності, скасування рішень, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо забезпечення своєчасного перерахування ОСОБА_1 належного їй грошового забезпечення у зв`язку із звільненням та виключенням зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 наказом командира від 09.09.2015 №197 ДСК.

Скасувати пункт 2 наказу Військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 09.09.2015 №197 ДСК в частині щодо виплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані 4 календарних дні щорічної основної відпустки за 2014 рік у розмірі 1196 гривень 60 копійок та встановлення кінцевої дати закінчення щорічної основної відпустки 08 вересня 2015 року.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення із розрахунку у повному розмірі, який вона отримувала за останньою займаною нею штатною посадою співробітника відділу напрямків Резерву кадрового складу військової частини (за посадою помічника командира військової частини) за період з 08.09.2015 по дату виключення позивача зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , якою має бути останній день відпустки.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: О.Є. Пилипенко

Суддя: Я.Б. Глущенко

С.Б. Шелест

Дата виготовлення та підписання повного тексту рішення 14.06.2016 року.

Головуючий суддя Пилипенко О.Є.

Судді: Шелест С.Б.

Глущенко Я.Б.