Справа № 800/326/16
Суддя: Веденяпін О.А.
Дата ухвалення: 2016-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

08 червня 2016 року м. Київ справа № 800/326/16

Суддя Вищого адміністративного суду України Веденяпін О.А., вирішуючи питання про прийняття позовної заяви ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання неправомірними дій чи бездіяльності, зобов'язання вчинити певні дії, скасування ухвали,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1) звернувся до Вищого адміністративного суду України із адміністративним позовом до Держави Україна в особі Вищої кваліфікаційної комісії суддів України (далі - ВККС), в якій просить:

- визнати неправомірними дії чи бездіяльність Держави Україна в особі ВККС, яка не вжила заходів для належної перевірки викладених фактів та обставин ознак дисциплінарного проступку судді Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду ОСОБА_2 ;

- зобов'язати Державу Україна в особі ВККС відкрити дисциплінарне провадження стосовно судді Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду ОСОБА_2;

- стягнути за рахунок Державного бюджету на його користь в рахунок відшкодування завданої йому моральної шкоди, у найменший термін, діями Держави Україна в сумі 15 000,00 грн.;

- окремою ухвалою звільнити його від сплати судового збору;

- скасувати ухвалу ВККС від 14 березня 2016 року № 8вк-191/16;

- зобов'язати Державу Україна в особі ВККС додержуватися і правильно застосовувати статті 1, 22, 55, 68 Конституції України, норми частин 1, 2, 8 статті 11 Закону України «Про державну службу», статтю 7 Закону України «Про звернення громадян» при прийнятті рішень згідно з його скаргою від 31 грудня 2015 року та письмово повідомити його про місце, день і час, коли скарга від 31 рудня 2015 року буде розглянута по суті;

- визнати дії чи бездіяльність Держави Україна в особі ВККС такими, що не відповідають правовому акту вищої юридичної сили статтям 1, 3, 6, 8, 22, 32, 34, 55, 68 Конституції України та Закону України «Про звернення громадян», Закону України «Про інформацію»;

- зобов'язати Державу Україна в особі ВККС вжити систему заходів для ОСОБА_1, спрямованих на усунення правових та інших причин виникнення складних життєвих обставин і попередження виникнення негативних суспільних наслідків, пов'язаних з відсутністю необхідної йому інформації, відмовою у розгляді скарги від 31 грудня 2015 року по суті та порушенням права на ліквідацію перешкод при здійсненні його прав та законних інтересів після звернення до ВККС;

- визнати дії чи бездіяльність Держави Україна в особі ВККС неправомірними з 31 грудня 2015 року по 2 червня 2016 року під час розгляду скарги від 31 грудня 2015 року;

- визнати дії чи бездіяльність Держави Україна в особі ВККС з 31 грудня 2015 року по 2 червня 2016 року такими, що порушили порядок розгляду скарги від 31 грудня 2015 року.

У відкритті адміністративного провадження за цим позовом необхідно відмовити з урахуванням такого.

З позовної заяви та доданих до неї матеріалів вбачається, що позивач звертався до ВККС зі скаргою на діяльність судді Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду ОСОБА_2, в якій висловив незгоду з ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 29 жовтня 2015 року, якою залишено без руху апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2015 року у справі № 804/19878/14.

Статтею 1 Закону України «Про звернення громадян» від 02 жовтня 1996 року № 393/96-ВР громадянам України надано право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних, особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Порядок розгляду таких звернень урегульовано статтями 14-16 цього Закону.

З урахуванням наведеного громадяни України мають право звертатися до діючих органів у системі судоустрою України із заявами, пропозиціями та скаргами щодо реалізації своїх прав і законних інтересів та порушення останніх, що безпосередньо не пов'язані зі здійсненням правосуддя. До таких звернень належать і заяви та скарги, що містять відомості про наявність у діянні судді ознак дисциплінарного проступку або порушення ним присяги.

Порядок дисциплінарного провадження щодо судді врегульовано статтями 92-99 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Відповідно до частини першої статті 92 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддю може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності у порядку дисциплінарного провадження з підстав, передбачених в цій нормі Закону.

Згідно з частинами першою та другою статті 93 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» дисциплінарне провадження - це процедура розгляду звернення з метою встановлення обставин, що можуть бути підставою дисциплінарної відповідальності судді. Право на звернення зі скаргою (заявою) щодо поведінки судді, яка може мати наслідком дисциплінарну відповідальність судді, має будь-яка особа. Громадяни здійснюють зазначене право особисто або через адвоката, юридичні особи - через адвоката, органи державної влади та органи місцевого самоврядування - через своїх представників.

Водночас спеціальний порядок дисциплінарного провадження щодо суддів має забезпечувати їх незалежність від незаконного стороннього впливу.

Частиною першою статті 99 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя місцевого чи апеляційного суду може оскаржити рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про притягнення його до дисциплінарної відповідальності до Вищої ради юстиції або до суду в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України, не пізніше одного місяця з дня вручення йому чи отримання ним поштою копії рішення.

Відповідно до частини 1 статті 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Таким чином, на відміну від реалізації ОСОБА_1 своїх прав у відносинах, врегульованих Законом України «Про звернення громадян», відкриття провадження в адміністративній справі має передумовою обставини, визначені, зокрема, частиною першою статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України. Право на оскарження рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, що здійснює дисциплінарне провадження, мають лише суб'єкти останнього в порядку, передбаченому законом. Громадяни, які не є суб'єктами дисциплінарного провадження щодо суддів, не мають права оскаржувати рішення визначених законом органів (в цьому випадку Вищої кваліфікаційної комісії суддів України) за результатами такого провадження.

Така позиція відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом України у справах №21-901во08, №21-211а14, та є обов'язковою в силу приписів частини першої статті 2442 Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи викладене, ОСОБА_1 не є суб'єктом дисциплінарного провадження в розумінні вищезазначених законодавчих норм.

Отже, адміністративна процесуальна дієздатність заявника у відносинах, що випливають з вирішення питання щодо дисциплінарної відповідальності судді, законодавчо обмежена, а тому підстави для відкриття провадження в адміністративній справі відсутні.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 109 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Керуючись статтями 6, 17, 109, 160, 165, 1711 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и в :

Відмовити ОСОБА_1 у відкритті провадження у справі за його позовом до Держави Україна в особі Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання неправомірними дій чи бездіяльності, зобов'язання вчинити певні дії, скасування ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя О.А. Веденяпін