Справа № 803/3030/15
Суддя: Кушнерик Мар’ян Петрович
Дата ухвалення: 2016-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2016 року Справа № 876/541/16

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Кушнерика М.П.

суддів Мікули О.І., Курильця А.Р.

з участю секретаря судового засідання Лемцьо І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2015р. у справі за позовом ОСОБА_1 до Луцької ОДПІ ГУ ДФС України у Волинській області, третя особа, яка не заявляє самостіййних вимог на стороні відповідача ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

в с т а н о в и л а :

31.08.2015р. позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення- рішення Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області від 13.11.2014 року №, яким позивачу збільшено грошове зобов'язання з ПДФО на 176792,71 грн., в т.ч. за основним платежем 141434,17 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 35358,54 грн.

Позовні вимоги мотивує тим, що відповідачем неправомірно визначено грошове зобов'язання з ПДФО у зв'язку із включенням до складу оподатковуваного доходу пені за кредитним договором, зобов'язання за яким були припинені. Крім того, відповідач не врахував, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22.09.2014 року були внесені зміни до договору від 04.10.2013 року про припинення зобов'язань за кредитним договором, шляхом встановлення розміру непогашеної заборгованості.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2015р. позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Волинській області від 13 листопада 2014 року № в частині збільшення суми грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб на 155866 грн. 88 коп., в тому числі: за основним платежем 124693 грн. 51 коп., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 31173 грн. 37 коп. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Представник позивача ОСОБА_2 оскаржила дану постанову з підстав неповного з'ясування судом обставин, порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що основною ознакою доходу платника податку, як об'єкта та бази оподаткування податком з доходу фізичних осіб, в тому числі у вигляді додаткового блага, є фактичне отримання такого доходу платником податку в грошовій, матеріальній чи нематеріальній формі.

Таким чином, відповідно до положень Податкового кодексу України визначальною ознакою доходу платника податку, як об'єкта та бази оподаткування податком з доходу фізичних осіб, в тому числі у вигляді додаткового блага, є фактичне отримання такого доходу платником податку в грошовій, матеріальній чи нематеріальній формі.

Відповідно до наданого відповідачем заперечення на позов та доданих копій документів, а саме - Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма N1 ДФ), наданого ПАТ «Райффайзен банк Аваль» по фізичній особі ОСОБА_1 (код НОМЕР_1) за 2013 рік, в графі 3а «Сума нарахованого доходу», і в графі 3 «Сума виплаченого доходу» - значиться одна і та ж сума - 1019521,22 грн.

Отже, враховуючи, що у відносинах між ОСОБА_1 та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» мали місце як фактичні виплати коштів (Тіло кредиту), так і «віртуальні» нарахування (відсотки, пеня), то ці суми варто розділяти і банк зобов'язаний був їх по-різному (відобразити в різних графах) в Податковому розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма N1 ДФ).

Пеня за прострочення виконання зобов'язань по кредитному договору, нарахована банком відповідно до умов договору, не є доходом платника податків в розумінні Податкового кодексу України, який підлягає оподаткуванню в порядку абз. "д" п.п.164.2.17 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України.

Просить скасувати постанову та прийняти нову, якою позов задоволити в повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, представника позивача, яка підтримала апеляційну скаргу та просить її задоволити, розглянувши та обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що Луцькою ОДПІ проведена документальна позапланова невиїзна перевірка фізичної особи ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2013 року по 31.12.2013 року, про що складено акт від 08.10.2014 року №8219/17.3/НОМЕР_1, якою встановлено, що позивачем порушено підпункт 164.2.17 пункту 164.2 статті 164, статтю 179 Податкового кодексу України (ПК України), в результаті чого підлягає донарахуванню податок на доходи фізичних осіб (ПДФО) за 2013 рік в сумі 141434,17 грн.

Позивач подав заперечення на вказаний акт перевірки, які були відхилені, про що було повідомлено листом від 12.11.2014 року № 9682/В/0318-17-03.

На підставі акту перевірки відповідачем було прийняте податкове повідомлення-рішення від 13.11.2014 року №.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач не довів правомірність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення в частині збільшення суми грошового зобов'язання з ПДФО на 155866,88 грн., в т. ч.: за основним платежем 124693,51 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 31173,37 грн.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що до загального річного оподатковуваного доходу позивача за 2013 рік підлягав до включення дохід у вигляді суми боргу (в т. ч.: основної суми боргу, процентів та пені), анульованого згідно з договором про припинення зобов'язань за кредитним договором №014/1101/26761 від 17.05.2006 року. Позивач самостійно повинен був сплатити податок з таких доходів та відобразити їх у річній податковій декларації за 2013 рік. Проте, у податковій декларації про майновий стан і доходи за 2013 рік позивач до рядка «01.07 інші доходи» розділу «ІІ. Доходи, які включаються до загального річного оподатковуваного доходу» вказав суму нарахованого (виплаченого) доходу 190357,00 грн., тобто, суму анульованого (прощеного) боргу за кредитним договором №014/1101/26761 від 17.05.2006 року без урахування пені.

Так, 17.05.2006 року між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» (правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») (кредитор) та ОСОБА_1 (позичальник) було укладено кредитний договір №014/1101/26761, відповідно до умов якого, з урахуванням додаткової угоди №1 від 01.04.2009 року, кредитор надає позичальнику кредит у вигляді не відновлювальної кредитної лінії з лімітом 145000,00 доларів США, строком на 60 календарних місяців із датою остаточного погашення кредиту 16.03.2014 року (а.с.110-117).

04.10.2013 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» (банк), ОСОБА_1 (боржник) та ТзОВ «ТРК «Третій Регіон» (третя особа) було укладено договір про виконання зобов'язання третьою особою, відповідно до умов якого третя особа здійснює платежі в національній валюті України в сумі 407986,70 грн., а боржник зобов'язується прийняти ці грошові кошти в рахунок прийняття виконання зобов'язань за кредитним договором №014/1101/26761 від 17.05.2006 року, укладеним між банком та боржником, та в рахунок будь-яких збитків банку внаслідок розірвання, припинення та нечинності кредитного договору, а банк зобов'язується прийняти від третьої особи грошові кошти в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором із застосуванням офіційного курсу гривні до долара США, встановленого Національним банком України на день погашення відповідних грошових зобов'язань (а. с. 125-128). З банківської виписки за 04.10.2013 року вбачається, що ТзОВ «ТРК «Третій Регіон» перерахувало кошти в сумі 407986,70 грн. за вказаним договором на рахунок ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» (а. с. 43).

Крім того, 04.10.2013 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» (кредитор) та ОСОБА_1 (позичальник) було укладено договір про припинення зобов'язань за кредитним договором №014/1101/26761 від 17.05.2006 року, відповідно до пунктів 1, 2 якого: сторони визнають і підтверджують, що розмір непогашеної позичальником заборгованості за кредитним договором станом на день укладення цього договору складає 127551,76 доларів США, що складає еквівалент 1019521,22 грн. по офіційному курсу НБУ на дату укладення цього договору, в т. ч.: основна сума боргу кредиту 9373,55 доларів США (74922,79 грн.), проценти, нараховані за користування кредитом 14483,16 доларів США (115763,90 грн.), розрахована пеня за порушення строків повернення заборгованості за кредитним договором 828834,53 грн.; у зв'язку із погашенням третьою особою ТзОВ «ТРК «Третій Регіон» до підписання цього договору зобов'язань, що випливають з кредитного договору №014/1101/26761 від 17.05.2006 року, в розмірі 407986,70 грн., що складає еквівалент 51043,00 доларів США, сторони домовилися, що з дати укладення цього договору боргові зобов'язання за кредитним договором припиняються, а кредитний договір вважається розірваним (а. с.129-131).

04.10.2013 року за №114-9/1167 ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» письмово повідомив позивача про анулювання (прощення) заборгованості за нарахованою пенею в розмірі 828834,53 грн. (а.с.132).

04.02.2014 року ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» подало податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку, за четвертий квартал 2013 року (форма № 1ДФ), у якому в графах «3а сума нарахованого доходу» та «3 сума виплаченого доходу» зазначено про нарахований позивачу дохід в сумі 1019521,22 грн. (а.с.133-134).

29.04.2014 року за вх. № подивач подав до Луцької ОДПІ податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2013 рік, у якій у рядку «01.07 інші доходи» розділу «ІІ. Доходи, які включаються до загального річного оподатковуваного доходу» вказав суму нарахованого (виплаченого) доходу 190357,00 грн. та суму податку, яка підлягає до сплати самостійно 32117,00 грн. (а.с.30-31).

Платниками ПДФО є: фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи; фізична особа - нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні; податковий агент. пунктом 162.1 статті 162 ПК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин)

П.164.1 ст.164 цього ж Кодексу передбачено, що базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.

Відповідно до підпункту «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються: дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку - боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощеного) боргу та включає суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощеного), такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

Згідно із підпунктом «б» пункту 176.2 статті 176 ПК України особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов'язані подавати у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу, податковий розрахунок суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку до контролюючого органу за місцем свого розташування. Такий розрахунок подається лише у разі нарахування сум зазначених доходів платнику податку податковим агентом протягом звітного періоду. Запровадження інших форм звітності з зазначених питань не допускається.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014 року №71-VIII (який набрав чинності з 01.01.2015 року) підпункт «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 було викладено у такій редакції: «д) основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов'язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов'язаний виконати всі обов'язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом".

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскільки лише з 01.01.2015 року до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо у вигляді саме основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, а відповідні зміни до ПК України були внесені Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014 року №71-VIII, який немає зворотної дії в часі, а тому покликання позивача, що до його загального річного оподатковуваного доходу за 2013 рік підлягали включенню лише основна сума боргу та проценти, без пені, що анульовані згідно з договором про припинення зобовязань за кредитним договором №014/1101/26761 від 17.05.2006 року.

Крім того, рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22.09.2014 року у справі №161/10076/14-ц за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Волинської обласної дирекції змінено умови пункту 1 договору про припинення зобов'язань за кредитним договором №014/1101/26761 від 17.05.2006 року, що був укладений 04.10.2013 року, встановивши розмір непогашеної позичальником заборгованості в розмірі 35753,76 доларів США, що складає еквівалент 286030,04 грн., а пеню за порушення строків розрахунків в розмірі 95343,35 грн. (Рішення набрало законної сили 05.10.2014 року) (а. с.148-149). 07.12.2015 року ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» подало уточнюючий податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку, за четвертий квартал 2013 року (форма № 1ДФ), у якому в графах «3а сума нарахованого доходу» та «3 сума виплаченого доходу» зазначено про нарахований позивачу дохід в сумі 286030,04 грн. (а.с.151-153).

Таким чином, оскільки згадане рішення суду набрало законної сили до складення акту перевірки від 08.10.2014 року та прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, тому Луцька ОДПІ повинна була врахувати зазначене рішення суду, про що вірно зазначено судом першої інстанції.

Разом з тим, Луцькою ОДПІ позивачу підлягає донарахуванню податок з доходів фізичних осіб в загальній сумі 20925,83 грн., в т. ч.: основний платіж 16740,66 грн., штрафні санкції 4185,17 грн. (а.с.157).

Відповідно до ч.1 ст.195 КАС України - суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України - обставини, встановлені судовим рішення в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на викладені обставини справи колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обгрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.160 ч.3, 195, 196, п.1 ч.1 ст.198, ст.200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а постанову Волинського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2015р. у справі №803/3030/15 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до ст.160 КАС України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя: М.П.Кушнерик

Судді: О.І.Мікула

А.Р.Курилець

Повний текст виготовлено 16.06.16р.