Справа № 820/3235/16
Суддя: Полях Н.А.
Дата ухвалення: 2016-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

14 червня 2016 р. №820/3235/16

Харківський окружний адміністративний суд

у складі: головуючого судді - Полях Н.А.,

розглянувши у порядку письмового провадження в приміщенні суду адміністративну справу за поданням Лозівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про підтвердження обгрунтованості адміністративного арешту майна, -

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з зазначеним позовом, в якому просить суд: - підтвердити обґрунтованість умовного адміністративного арешту фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, застосованого на підставі рішення в.о. начальника Лозівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області від 10.06.2016 року №4274/10/20-27-14-18.

В обґрунтування заявлених вимог суб'єкт владних повноважень зазначив, що у спірних правовідносинах платником податків всупереч вимогам закону фактично відмовлено податковому органу у проведенні документальної планової виїзної перевірки, у зв'язку з чим контролюючим органом прийнято рішення про застосування до платника податків умовного адміністративного арешту його майна.

Посилаючись на викладені мотиви, заявник просив суд ухвалити рішення про задоволення подання та підтвердити обґрунтованість адміністративного арешту.

Представник заявника у судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав до канцелярії суду заяву про розгляд справи без його участі.

Представник боржника у судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав до суду письмові заперечення, в яких зазначив, що адміністративний арешт майна є винятковим засобом забезпечення виконання платником податків його зобов'язань. Дії контролюючого органу є неправомірними, а отже боржник просить суд відмовити у задоволенні подання.

Положеннями ч.8 ст.183-3 КАС України передбачено, що розгляд подання відбувається за участю органу доходів і зборів, що його вніс, та платника податків, стосовно якого його внесено. Неявка сторін у судове засідання не перешкоджає розгляду подання.

Враховуючи положення ст.ст.122, 128, 183-3 КАС України суд вважає за можливе розглядати справу без участі представників сторін у порядку письмового провадження на підставі наявних у справі документів.

Відповідно до положень ч.1 статті 41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши подані сторонами документи, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються подання, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань фізична особа - підприємець ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа-підприємець з 18.11.2010 року.

Заявником зазначено відповідно до направлень на перевірку №3065 від 27.05.2016 року, №3066 від 27.05.2016 року та наказу №1370 від 26.05.2016 року контролюючим органом здійснено вихід за місцем реєстрації ФОП ОСОБА_1 з метою ознайомлення та вручення направлень на проведення фактичної перевірки.

01.06.2016 року було здійснено вихід за місцями здійснення діяльності АДРЕСА_1

Під час даного виходу встановлено, що на торгівельній точці знаходиться лише реалізатор, у якого не має прав підписувати направлення.

За результатами зазначеного виходу для вручення платнику податків направлень на проведення перевірки посадовими особами податкового органу складено акт недопуску до проведення фактичної перевірки №292/20/27/РРО/28876110 від 01.06.2016 року.

Начальником аудиту було надано на ім'я керівника податкового органу звернення про застосування адміністративного арешту майна платника податків від 10.06.2016 року із відповідними документами.

За результатом розгляду звернення прийнято рішення про застосування умовного адміністративного арешту майна платника податків ФОП ОСОБА_1 від 10.06.2016 року № 4274/10/20-27-14-18.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з таких положень норм права.

Підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту передбачено пунктом 94.10 статті 94 Податкового кодексу України. Згідно із зазначеною нормою Арешт на майно може бути накладено рішенням керівника контролюючого органу (його заступника), обґрунтованість якого протягом 96 годин має бути перевірена судом.

При цьому перевірка обґрунтованості накладення адміністративного арешту передбачає встановлення судом наявності підстав для застосування адміністративного арешту, визначених

пунктом 94.2 статті 94 Податкового кодексу України. Предметом перевірки є відповідність рішення керівника податкового органу (його заступника) про накладення адміністративного арешту на майно платника податків умовам, за яких таке рішення може бути ухвалено.

Зокрема, відповідно до п.п. 94.2.3 зазначеної статті арешт майна може бути застосовано, якщо платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.

Відповідно до положень ст.80 ПК України, фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності обставин, перелічених в ст. 80 ПК України.

Допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.

Відповідно до п. 81.1 ст. 81 Податкового кодексу України, посадові особи органу державної податкової служби мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки за наявності підстав для її проведення, та за умови пред'явлення направлення на проведення такої перевірки, копії наказу про проведення перевірки та службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред'явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред'явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб органу державної податкової служби до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п'ятому цього пункту, не дозволяється.

У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами органу державної податкової служби складається акт, який засвідчує факт відмови.

У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки (абзац 8 п. 81.1 ст. 81 Податкового кодексу України).

Відповідно до п. 81.2 ст. 81 вказаного Кодексу у разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) у допуску посадових (службових) осіб органу державної податкової служби до проведення перевірки складається акт, який засвідчує факт відмови.

А отже, відмова платника податків (позивача) від підпису у направленні на перевірку та складення посадовими особами акту, який засвідчує факт такої відмови, не є тотожним акту, який має складатись посадовими особами у разі відмови платника податку у допуску посадових (службових) осіб Державної податкової служби до проведення перевірки.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що керівник контролюючого органу, приймаючи рішення про застосування адміністративного арешту на підставі акту недопуску до проведення фактичної перевірки, не дотримався вимог ст.94 ПК України, приписами якої передбачено наявність такої підстави для накладення адміністративного арешту як відмова платника податків від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу, що має бути оформлено відповідним актом відповідно до вимог ПК України.

Суд зазначає, що перевірка обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків повинна завершуватися відповідним висновком суду, на підставі якого суд приймає рішення по суті порушеного в поданні питання.

Відповідно в разі, якщо суд за результатами розгляду дійде висновків про неможливість застосування спеціальних заходів, передбачених статтею 183-3 Кодексу адміністративного судочинства України, суд може відмовити у задоволенні подання податкового органу.

Відповідно до ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Враховуючи, що заявником не надано до матеріалів справи доказів, які б підтверджували обґрунтованість адміністративного арешту майна платника податків, суд приходить до висновку по відмову у задоволенні подання.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до вимог ст. 94 КАС України.

Керуючись ст.ст.8 та 19 Конституції України, ст.ст.7-11, 158-163, 183-3, 254, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову Лозівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна - відмовити в повному обсязі.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строків для подачі апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Полях Н.А.