Справа № 425/386/16-а
Суддя: Ястребова Любов Вікторівна
Дата ухвалення: 2016-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Мирошникова О.Ш.
Суддя-доповідач - Ястребова Л. В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2016 року справа №425/386/16-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд колегії суддів у складі: судді-доповідача Ястребової Л.В., суддів Ляшенко Д.В., Компанієць І.Д., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в місті Рубіжному Луганської області на постанову Рубіжанського міського суду від 28 березня 2016 року у справі № 425/386/16-а за ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в місті Рубіжному Луганської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії ,-

ВСТАНОВИВ:

05 лютого 2016 року ОСОБА_2 (надалі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в місті Рубіжному Луганської області (надалі - відповідач, Управління) про визнання неправомірними дії Управління Пенсійного Фонду України в місті Рубіжному Луганської області щодо відмови у нарахуванні та виплаті грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення згідно п. 71 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та зобов'язання Управління Пенсійного Фонду України в місті Рубіжному Луганської області нарахувати та виплатити грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню в розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до п. 71 Розділу ХV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (а.с. 3-5).

Постановою Рубіжанського міського суду Луганської області від 28 березня 2016 року адміністративний позов задоволено.

Визнано неправомірними дії Управління Пенсійного Фонду України в місті Рубіжному Луганської області щодо відмови у нарахуванні та виплаті ОСОБА_2 грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення згідно п. 71 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Зобов'язано Управління Пенсійного Фонду України в місті Рубіжному Луганської області нарахувати та виплатити ОСОБА_2 грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню в розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до п. 71 Розділу ХV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (а.с. 80-82).

Відповідач із зазначеною постановою суду першої інстанції не погодився, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального права, просив скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти рішення, яким повністю відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

В доводах апеляційної скарги апелянт зазначає,що позивач не має право на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення згідно п. 71 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», оскільки згідно Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909, посада тренера з фехтування у позашкільному навчальному закладі не входить до посад, що дають право на пенсію за вислугою років (а.с. 85-86).

Відповідно до п.2 ч.1 ст.197 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до вимог ст. 195 ч.1 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів апеляційної скарги встановила наступне.

Позивач, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. Зазначене підтверджується копією паспорту громадянина України серії НОМЕР_1 виданого Рубіжанським МВ УМВС України В Луганській області 06 грудня 1999 року (а.с. 6-7).

З копії трудової книжки позивача cеріїНОМЕР_2 вбачається, що у період часу з 05.06.1977 року по 15.11.1978 року він працював у комплексній ДЮСШ при Ворошиловградській обласній раді СОСО «Буревісник» на посаді тренера з фехтування. З 24.11.1978 року його зараховано інструктором методистом з фізичного виховання до Рубіжанської автобази, а з 08.10.1980 року переведено на посаду викладача фізичного виховання до Рубіжанського міського професійно-технічного училища № 5. 07.01.1982 року позивача призначено на посаду вчителя фізичного виховання у СШ № 9, а з 01.09.1982 року по 31.08.2014 року він працював на посаді вчителя фізичного виховання у СШ № 10. З 01.09.2014 року і дотепер працює вчителем фізичної культури у Комунальному НВЗ загальноосвітньої школи № 5 І-ІІ ступенів, тобто, записи у трудовій книжці позивача містять відомості, що позивач працював на різних посадах у якості викладача фізичного виховання, вчителя фізичного виховання, вчителя фізичної культури, а отже, належать до категорії педагогічних працівників (а.с. 9-11).

ІНФОРМАЦІЯ_2 року позивач досяг пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» - 60 років. З 26 вересня 2014 року ОСОБА_2 призначено пенсію за віком, що підтверджується протоколом УПФУ у м. Рубіжному № 1753 від 13.12.2014 року.Загальний стаж позивача станом на31.10.2014 рокусклав 42 рік 10 місяців 21 день (а.с. 29).

23 грудня позивач звернувся до відповідача із заявою про нарахування та виплату грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до п. 71 Розділу ХV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (а.с. 13).

Відповідач, листом № 166/В-14 від 11.01.2016 року повідомив позивача, що згідно Постанови Кабінету Міністрів України № 909, посада «тренера комплексної дитячо-юнацької спортивної школи» в позашкільних навчальних закладах, у якій останній працював з 05.06.1977 р. по 15.11.1978 р. не відноситься до посад, що дають право на пенсію за вислугою років. Крім того, відповідач зазначив, що спеціальний стаж роботи позивача, який дає право на пенсію за вислугу років на день призначення пенсії складає 34 роки 01 місяць 21 день, що суперечить вимогам п. 71 Розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-XV, у зв'язку з чим, немає законних підстав для призначення та виплати йому грошової допомоги в розмірі 10 місячних пенсій (а.с. 14).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов до висновку, що позивач має право при призначенні йому пенсії за віком грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі її десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до п. 7-1 Розділу ХV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», оскільки він є пенсіонером за віком, на момент призначення пенсії працював на посаді, яка дає право на призначення пенсії за вислугу років, а спеціальний стаж позивача становить більше 35 років.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.

Як зазначалось вище, ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 року досяг пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", а з 26.09.2014 року позивачу призначена пенсія за віком; на час досягнення пенсійного віку позивач працював на посаді вчителя фізичної культури у Комунальному НВЗ загальноосвітньої школи № 5 І-ІІ ступенів, тобто на посаді, робота на якій дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п.п. "е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та має необхідний стаж на таких посадах, а також, позивач не отримував до 26.09.2014 року будь-яку пенсію.

Відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення. Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

За змістом цієї норми, необхідними умовами для виплати особі грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення є сукупність наступних обставин:

- досягнення особою пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування";

- призначення такій особі пенсії за віком, робота на час досягнення пенсійного віку у закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п.п. "е"-"ж" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення";

- наявність у особи страхового стажу та таких посадах, зокрема, для чоловіків - 35 років, не отримання до цього будь-якої пенсії.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04 листопада 1993 року №909 затверджено перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років».

Колегія суддів вважає за необхідне відмітити, що до внесення змін до Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років постановою Кабінету Міністрів України від 26 вересня 2002 року № 1436 включалися, зокрема, і викладачі спортивних шкіл, а у зв'язку зі змінами, спортивні школи з цього Переліку - виключено.

Крім того, постановою Кабінету Міністрів України від 14.06.2000 р. N963 затверджений Перелік посад педагогічних та науково-педагогічних працівників. Цим переліком передбачено, що посади вчителів, викладачів всіх спеціальностей, інструктори фізкультури, методисти відносяться до категорії педагогічних працівників.

Постанова Кабінету Міністрів України № 963 від 14.06.2000 року прийнята пізніше постанови Кабінету Міністрів України № 909 від 04.11.1993 р., розширює перелік посад педагогічних та науково-педагогічних працівників та не суперечить статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Крім того, із роз'яснення Міністерства соціального захисту населення № 01-3/95-02-1 від 16.02.1994 року вбачається поширення дії постанови Кабінету Міністрів України № 909 "Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту посад, робота на яких діє право на пенсію за вислугу років" на позашкільні навчально-виховні заклади, в тому числі, на дитячо-юнацькі спортивні школи.

Постановою Кабінету Міністрів України від 06 травня 2001 року № 433, дитячо-юнацькі спортивні школи віднесені до позашкільних навчальних закладів.

Відповідно до ч.4 ст.21 Закону України «Про позашкільну освіту» педагогічні працівники позашкільних навчальних закладів мають право на пенсію за вислугу років за наявності педагогічного стажу роботи не менше ніж 25 років.

Відповідно до п.1 Положення про дитячо-юнацьку спортивну школу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2008 року №993 (далі - Положення №993), дитячо-юнацька спортивна школа є позашкільним навчальним закладом спортивного профілю - закладом фізичної культури і спорту, який забезпечує розвиток здібностей вихованців в обраному виді спорту, визнаному в Україні, створює необхідні умови для гармонійного виховання, фізичного розвитку, повноцінного оздоровлення, змістовного відпочинку і дозвілля дітей та молоді, самореалізації, набуття навичок здорового способу життя, підготовки спортсменів для резервного спорту.

Згідно п.28 Положення №993 учасниками навчально-тренувальної та спортивної роботи в спортивній школі є тренери-викладачі.

У листі Міністерства соціального захисту населення № 01-3/96-02-1 від 16.02.1994 року роз'яснено, що у дитячо-юнацьких спортивних школах передбачені посади тренерів-викладачів, а не тренерів, викладачів.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що оскільки ОСОБА_2 працював саме тренером-викладачем з фехтування у комплексній ДЮСШ при Ворошиловградській обласній раді СОСО «Буревісник» з 05.06.1977 р. по 15.11.1978 р., тому зазначений період роботи останнього необхідно включити до стажу, що дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. "е" ст. 55 Закону України "Пенсійне забезпечення".

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що період роботи позивача на посаді тренера з фехтування у комплексній ДЮСШ при Ворошиловградській обласній раді СОСО «Буревісник» з 05.06.1977 р. по 15.11.1978 р. слід зарахувати до спеціального стажу роботи, який загалом буде становити більше 35 років (34 роки 01 місяць 21 день + 1 рік 5 місяців 10 днів), що буде відповідати вимогам п.7-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а також зазначає, що дії відповідача з відмови у виплаті позивачу грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення є протиправними, відповідно, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Посилання апелянта на ту обставину, що позивач не має право на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення згідно п. 71 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», оскільки згідно Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909, посада тренера з фехтування у позашкільному навчальному закладі не входить до посад, що дають право на пенсію за вислугою років колегія суддів не приймає до уваги, оскільки, як визначалось вище, п. 28 Положення № 993, а також листом Міністерства соціального захисту населення № 01-3/96-02-1 від 16.02.1994 року встановлено, що, зокрема, у спортивних школах передбачені посади тренерів-викладачів,тому, Управління безпідставно відмовило позивачу в призначенні та виплаті грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій, станом на її призначення відповідно до п. 71 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції правильно дослідив представлені позивачем докази, надав їм належну правову оцінку, з'ясував обставини, що мають значення для вирішення справи та зробив обґрунтований висновок про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2, оскільки позивач є пенсіонером за віком, працював на посаді, яка дає право на призначення пенсії за вислугу років, спеціальний стаж роботи позивача становить понад 35 років, тому,останній має право на нарахування та виплату допомоги відповідно до п.7-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до вимог ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в місті Рубіжному Луганської області - залишити без задоволення.

Постанову Рубіжанського міського суду від 28 березня 2016 року у справі № 425/386/16-а - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій сторонам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя Л.В. Ястребова

Судді Д.В. Ляшенко

І.Д. Компанієць