Справа № 803/40/15-а
Суддя: Судова-Хомюк Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2016-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2016 р. Справа № 876/2612/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Судової-Хомюк Н.М.,

суддів Гуляка В.В.,Коваля Р.Й.

за участі секретаря судового засідання Гнідець Р.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 09.02.2015 року за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області про визнання нечинним та скасування наказу, -

встановив:

14.01.2015 року позивач звернувся з адміністративним позовом до суду про визнання нечинним та скасування наказу начальника Головного управління ДФС у Волинській області Чуя В.В. № 370 від 29.12.2014 року про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 за місцем її господарської діяльності протягом 10 діб починаючи з 29.12.2014 року.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 09.02.2015 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління ДФС у Волинській області від 29.12.2014 року № 370 «Про проведення фактичної перевірки». Стягнуто з Державного бюджету України на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) судовий збір у розмірі 73,08 грн.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій зазначає, що постанова суду прийнята з порушенням норм процесуального та матеріального права. Просить її скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити з підстав, зазначених в апеляційній скарзі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 29 грудня 2014 року на адресу Головного управління ДФС у Волинській області за вх. №К/317 надійшла заява від 26 грудня 2014 року, у якій повідомлялося про неякісні алкогольні напої, що були реалізовані скаржнику у магазині «ІНФОРМАЦІЯ_3», підприємницьку діяльність в якому здійснює ФОП ОСОБА_1. Автором заяви значився «житель м. Володимир-Волинського ОСОБА_3», а в якості адреси зазначено «АДРЕСА_2».

В подальшому, на підставі вищенаведеної заяви, наказом ГУ ДФС у Волинській області від 29 грудня 2014 року №370 на підставі підпункту 80.2.3 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України призначено проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 з питань дотримання вимог Податкового кодексу України, Законів України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», «Про ліцензування певних видів господарської діяльності». Перевірку доручено провести протягом 10 діб.

Як встановлено під час розгляду справи у суд першої інстанції, для проведення фактичної перевірки працівники податкового органу здійснювали вихід за адресою провадження підприємницької діяльності позивача двічі - 30 грудня 2014 року та 05 січня 2015 року, однак обидва рази їх не було допущено до перевірки, про що складені відповідні акти.

Отже, станом на дату розгляду справи судом першої інстанції, наказ про призначення фактичної перевірки не реалізований.

Суд першої інстанції дійшов до висновку, що наказ Головного управління ДФС у Волинській області від 29 грудня 2014 року № 370 винесений без достатніх правових підстав, оскільки заява (скарга) покупця, яка стала підставою для проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1, оформлена всупереч вимогам частини другої статті 5 Закону України «Про звернення громадян» та підпункту 80.2.3 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України. У вказаній заяві не було зазначено повного прізвища, ім'я та по-батькові скаржника, а також зазначена неіснуюча адреса. З врахуванням того, що вжиті судом першої інстанції заходи не дозволили встановити авторство цього звернення, суд першої інстанції дійшов висновку, що наказ Головного управління ДФС у Волинській області від 29 грудня 2014 року №370 «Про проведення фактичної перевірки» винесений без достатніх правових підстав та є протиправним.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції, зважаючи на наступне.

Згідно з ст.40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Згідно з ч.1 ст.1 Закону України «Про звернення громадян» громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Частина 1 ст.15 цього Закону передбачає, що органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Відповідно до підпункту 80.2.3 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України, фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких обставин: письмового звернення покупця (споживача), оформленого відповідно до закону, про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій, касових операцій, патентування або ліцензування.

Необхідною підставою для призначення фактичної перевірки платника податків є звернення (скарга) покупця (споживача), яке має бути оформлено відповідно до закону.

Як встановлено судом першої та апеляційної інстанції, що підтверджено матеріалами справи, 9 грудня 2014 року на адресу Головного управління ДФС у Волинській області за вх. №К/317 надійшла заява від 26 грудня 2014 року, у якій повідомлялося про неякісні алкогольні напої, що були реалізовані скаржнику у магазині «ІНФОРМАЦІЯ_3», підприємницьку діяльність в якому здійснює позивач. Автором заяви значиться «житель м. Володимир-Волинського ОСОБА_3», а в якості адреси зазначено «АДРЕСА_2».

Судом першої інстанції направлялися повістки про виклик до суду в якості свідка ОСОБА_3 за адресою, яка вказана у заяві (м.Володимир-Волинський, вул.Центральна, 22/6), однак вказана повістка повернулася на адресу суду з відміткою пошти «невірна адреса».

З метою з'ясування обставин, судом зроблений запит в адресно-довідковий підрозділ Управління Державної міграційної служби України у Волинській області стосовно громадянина ОСОБА_3. З наданої відповіді слідує, що в межах Волинської області з таким прізвищем та ініціалами значиться лише ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, житель села Галинівка Володимир-Волинського району. Повістка про виклик до суду, яка направлялася за цією адресою, також повернулася не врученою з відміткою пошти «за закінченням терміну зберігання».

Відтак, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що з заяви покупця від 26.12.2014 року неможливо достовірно встановити її авторство, а отже вона вважається анонімною та не підлягала розгляду у відповідності до частини першої статті 8 Закону України «Про звернення громадян».

З метою з'ясування обставин, викладених позивачем у заяві від 22.01.2015 року, управлінням внутрішньої безпеки ГУ ДФС у Харківській області, відповідно до вимог чинного законодавства та п.п. 1.184.7 п. 1.184 розділу 1 додатку 1 до Наказу №888, проведено перевірку.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що заява (скарга) покупця, яка стала підставою для проведення фактичної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, оформлена всупереч вимогам частини другої статті 5 Закону України «Про звернення громадян» та підпункту 80.2.3 пункту 80.2 статті80 Податкового кодексу України, зокрема без повного зазначення прізвища, ім'я та по-батькові скаржника, а також з зазначенням неіснуючої адреси. Наведені умови дають підстави вважати колегії суддів, що податковим органом не доведено причинного зв'язку між продажем даної групи товарів і невідповідністю стандартам продукції, що використовувалась для продажу у вказаного суб'єкта господарювання.

Враховуючи вищезазначені обставини, наказ Головного управління ДФС у Волинській області від 29 грудня 2014 року №370 «Про проведення фактичної перевірки» винесений без достатніх правових підстав та є протиправним.

На підставі викладено, та встановлених фактичних обставин справи, колегія суддів приходить до висновку про необхідність задоволення вимог позивача. Суд першої інстанції правильно вирішив спір по суті.

Відповідно до статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Під час апеляційного провадження, колегія суду не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги не спростовують законності прийнятого судом першої інстанції судового рішення.

Таким чином, судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийняте на підставі з'ясованих та встановлених обставин справи, які підтверджуються доказами, та ухвалив постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційні скарги без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст.ст. 195, 196, п.1 ч.1 ст.198, ст. 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області залишити без задоволення, а постанову Волинського окружного адміністративного суду від 09.02.2015 року по справі № 803/40/15-а - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до ст.160 КАС України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя Н.М. Судова-Хомюк

Судді В.В. Гуляк

Р.Й. Коваль

Повний текст

виготовлено 13.06.2016 року.