Справа № 804/847/16
Суддя: Бишевська Н.А.
Дата ухвалення: 2016-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

26 травня 2016 рокусправа № 804/847/16

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Бишевської Н.А.

суддів: Добродняк І.Ю Семененка Я.В.

за участю секретаря судового засідання: Шелепової Ю.О.,

представників сторін:

позивача : - Григорєв М.І.дов. від 24.05.16 р.

відповідача: - Саєнко С.М., дов. від 20.05.16

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Землеустрій"

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 березня 2016 р. у справі № 804/847/16

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Землеустрій"

до Відділу Держгеокадастру у м. Дніпродзержинську Дніпропетровської області

про скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

12.02.2016 Товариство з обмеженою відповідальністю "Землеустрій" звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просило:

- визнати протиправним та скасувати висновок Відділу Держгеокадастру у м.Дніпродзержинську Дніпропетровської області від 28.10.2015 № 0-425-0.4-3434/2-15 про непогодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки;

- зобов'язати Відділ Держгеокадастру у м.Дніпродзержинську повторно розглянути проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1,5265 га за адресою: АДРЕСА_1, м.Дніпродзержинськ для розміщення будівель та споруд виробничої бази.

Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що підготовлений відповідачем висновок є протиправним, адже відповідач припустився грубих помилок, які свідчать про його некомпетентність та незнання законів України. На думку позивача, оскаржуваний висновок взагалі не ґрунтується на законодавстві, яким повинен керуватися Відділ Держгеокадастру, а є лише припущеннями відповідача. Натомість товариство належним чином дотрималось всіх вимог законодавства та надало необхідні документи для погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. При цьому, скаржник зазначає, що чинним законодавством забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, які не включені до проекту землеустрою.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 9 березня 2016р. у справі № 804/847/16 у задоволенні вищевказаного адміністративного позову відмовлено.

Постанову суду мотивовано не встановленням ознак протиправності в діях відповідача під час винесення оскаржуваного висновку. Закон, зазначає суд, надає позивачу право усунути недоліки проекту та повторно подати його відповідачу. При цьому кожне зауваження оскаржуваного висновку містить роз'яснення невідповідності положень проекту вимогам законодавства та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації. Відповідач належним чином виконав свій обов'язок щодо розгляду наданого для погодження проекту, у рамках вимог чинного законодавства визначив у висновку вичерпний перелік недоліків цього проекту та встановив розумний строк для їх усунення.

Разом з тим судом першої інстанції зазначено, що суд не може підміняти внутрішню компетенцію Відділу Держгеокадастру у м.Дніпродзержинську чи іншого органу, та розглядати визначені у висновку пункти із зауваженнями по суті встановлених неузгодженостей проекту нормам чинного законодавства, іншої документації, надавати експертні тлумачення цим пунктам, а лише надає правову оцінку діям відповідача щодо правомірності чи протиправності винесеного висновку.

Не погодившись з постановою суду, ТОВ "Землеустрій" подано апеляційну скаргу, згідно якої скаржник просить скасувати постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 9 березня 2016 р. у справі № 804/847/16, як таку що винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нову постанову про задоволення позову. Скаржник зазначає, що суд першої інстанції не прийняв до уваги, що відповідач у спірному Висновку зазначав неіснуючі порушення, тим самим грубо порушивши ст.186-1 ЗК України. Крім того, скаржник звертає увагу, що в оскаржуваній постанові судом першої інстанції зазначено, що законом розробнику надано право повторно подати на погодження свій проект після усунення вказаних недоліків, тому позовна вимога про зобов'язання Відділу Держгеокадастру у м.Дніпродзержинську повторно розглянути спірний проект є такою, що задоволенню не підлягає. Однак скаржник вказує на неможливість усунути недоліки, яких не існує, та подати на повторне затвердження проект землеустрою, якщо розробник не згоден з попереднім Висновком. Таким чином, на думку скаржника, до сих пір існує спір між сторонами, а суд першої інстанції всупереч статті 70 Закону України «Про землеустрій» відмовляється розглядати справу.

Відділ Держгеокадастру у м.Дніпродзержинську проти задоволення апеляційної скарги заперечує, вважає оскаржену постанову суду першої інстанції цілком обґрунтованою та правомірною, зауважуючи, що позивач просив суд зобов'язати відповідача повторно розглянути проект, але не мав доказів, що проект не був прийнятий відповідачем до розгляду після усунення недоліків або повторно поданий без усунення недоліків та повторно отримав негативний висновок.

Представниками сторін в судовому засіданні зазначені правові позиції сторін по справі, підтримано в повному обсязі, надані пояснення та заперечення на доводи апеляційної скарги.

З матеріалів справи вбачається, що основним видом діяльності ТОВ «Землеустрій» є діяльність у сфері інжинірингу, геології та геодезії, надання послуг технічного консультування в цих сферах (а. с.9, 10).

Рішенням 49 сесії 6 скликання Дніпродзержинської міськради від 24.04.2014 № 1047-49/VI надано дозвіл ПАТ «Акціонерний комерційний банк «Новий» на розроблення проекту відведення земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1, для розміщення будівель та споруд виробничої бази (а. с.42).

Між ПАТ «АКБ «Новий» (Замовник) та ТОВ «Землеустрій» (Виконавець) укладено договір щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки № 21/08/0004 від 21.08.2014 (діл - Договір) (а. с.11).

За умовами даного Договору Виконавець зобов'язується виконати з дотриманням вимог законодавства роботи щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1, а Замовник - прийняти та оплатити виконані роботи.

Згідно п.п.4.1, 9.1 Договору початок виконання робіт - 21.08.2014, а їх закінчення - 21.02.2015; договір діє до повного виконання сторонами передбачених ним зобов'язань.

ТОВ «Землеустрій», на виконання умов Договору, виготовлено Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ПАТ «АКБ «Новий» за адресою: : АДРЕСА_1, м.Дніпродзержинськ, кадастровий номер: НОМЕР_1, для розміщення будівель та споруд виробничої бази (далі - Проект землеустрою) (а. с.13-69).

Зазначений Проект землеустрою надано на погодження до Відділу Держземагентства у м.Дніпродзержинську Дніпропетровської області , яке за розпорядженням КМУ від 23.09.2014 № 879-р реорганізовано у Відділ Держгеокадастру у м.Дніпродзержинську Дніпропетровської області.

В результаті розгляду вказаного Проекту землеустрою Відділом ДЗА у м.Дніпродзержинську винесено Висновок про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 28.10.2015 № 0-4250.4-3434/2-15 (далі - Висновок) (а. с.12).

У даному Висновку наведений перелік виявлених Відділом ДЗА у м.Дніпродзержинську недоліків Проекту землеустрою, в зв'язку з чим зазначено про непогодження Проекту з одночасним встановленням терміну для усунення зауважень - п'ять днів.

ТОВ "Землеустрій", вважаючи вищезазначений Висновок незаконним, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

При цьому колегія суддів зауважує, що позивачем висунуто позовну вимогу про визнання протиправним та скасування Висновку Відділу Держгеокадастру у м.Дніпродзержинську від 28.10.2015 № 0-425-0.4-3434/2-15 про непогодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, в той час як Висновок від 28.10.2015 № 0-4250.4-3434/2-15 має назву «Висновок про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки».

Перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ТОВ "Землеустрій" не підлягає задоволенню з таких підстав:

Завданням адміністративного суду є перевірка правомірності (легальності) рішень суб'єкта владних повноважень з огляду на чіткі критерії, які зазначені у ч.3 ст.2 КАС України з урахуванням закріпленого ст.9 КАС України принципу законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

"На підставі" означає, що суб'єкт владних повноважень: повинен бути утвореним у порядку, визначеному Конституцією та законами України; зобов'язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним.

"У межах повноважень" означає, що суб'єкт владних повноважень повинен приймати рішення, а дії вчиняти відповідно до встановлених законом повноважень, не перевищуючи їх.

"У спосіб" означає, що суб'єкт владних повноважень зобов'язаний дотримуватися встановленої законом процедури і форми прийняття рішення або вчинення дії і повинен обирати лише визначені законом засоби.

Зазначені критерії одночасно є вимогами для суб'єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення, вчинює дії чи допускається бездіяльності.

Отже, у разі оскарження рішення суб'єкту владних повноважень, суд має перевірити дане рішення на відповідність вимогам чинного законодавства, встановивши, у т. ч. і наявність чи відсутність порушень, зафіксованих у такому рішенні.

І надання судом оцінки оскарженому рішенню суб'єкта владних повноважень, в аспекті наявності чи відсутності порушень, зафіксованих у такому рішенні, являється перевіркою рішення на його відповідність положенням законодавства, а не втручанням у дискреційні функції суб'єкта владних повноважень.

Таким чином, колегія суддів критично оцінює висновок суду першої інстанції про те, що суд не може підміняти внутрішню компетенцію Відділу Держгеокадастру у м.Дніпродзержинську чи іншого органу та розглядати визначені у Висновку пункти із зауваженнями по суті встановлених неузгодженостей проекту нормам чинного законодавства, іншої документації, надавати експертні тлумачення цим пунктам, а лише повинен надавати правову оцінку діям відповідача щодо правомірності чи протиправності винесеного висновку.

При цьому порушення суб'єктом владних повноважень порядку прийняття спірного рішення - Висновку про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 28.10.2015 № 0-425-0.4-3434/2-15, повноважень Відділу ДЗА у м.Дніпродзержинську, можуть бути підставою для висновків про протиправність таких дій суб'єкта владних повноважень, адже вони є самостійною частиною процесу реалізації суб'єктом владних повноважень наданих йому чинним законодавством повноважень.

Разом з тим, позивач в адміністративному позові не заявляє позовних вимог про визнання дій відповідача протиправними, а оскаржує лише результат реалізації органом землеустрою наданих йому повноважень у формі Висновку про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 28.10.2015 № 0-425-0.4-3434/2-15.

Суд зазначає, що за змістом ч.ч.2 та 3 ст.11 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою і не може виходити за межі позовних вимог. При цьому, кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, предметом дослідження в даній справі є результат реалізації повноважень контролюючого органу, тобто правомірність винесення спірного Висновку. І відповідно питання правомірності дій суб'єкту владних повноважень колегією суддів не досліджується, оскільки знаходиться поза межами предмету оскарження.

Так, згідно ч.ч.1, 2 ст.50 Закону України «Про землеустрій» від 22.05.2003 № 858-IV (в редакції на момент виникнення спірних відносин, далі - Закон № 858) проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок складаються у разі зміни цільового призначення земельних ділянок або формування нових земельних ділянок.

Проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються та затверджуються в порядку, встановленому Земельним кодексом України.

Також відповідно до ч.1 ст.186-1 ЗК України (в редакції на момент виникнення спірних відносин) проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності підлягає обов'язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин.

Органи, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, зобов'язані протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або копії такого проекту безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов'язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері (ч.5 ст.186-1 Закону № 858).

У Висновку про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 28.10.2015 № 0-425-0.4-3434/2-15 Відділом ДЗА у м.Дніпродзержинську наведені наступні недоліки Проекту землеустрою, виготовленого ТОВ «Землеустрій»:

1) у матеріалах Проекту землеустрою у документах, визначених ч.3 ст.50 Закону України «Про землеустрій», які мають бути обов'язково включені до складу проекту, а саме: у пояснювальній записці (а. с.15), завданні на розроблення проекту землеустрою (а. с.42 на зв.), у кадастровому плані земельної ділянки (а. с.67 на зв.), форма якого не відповідає встановленій формі переліку обмежень використання земельної ділянки (а. с.65), розробником визначено код КВЦПЗ 03.09 - для будівництва та обслуговування будівель кредитно-фінансових установ, що не відповідає дійсності та документам, наявними у цьому ж Проекті відведення та також визначеними ч.3 ст.50 України «Про землеустрій», які мають бути обов'язково включені до складу проекту, а саме: клопотанні міському голові (а. с.41 на зв.), витягу з рішення міської ради про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а. с.42), плані земельної ділянки до акту встановлення меж (а. с.62), акті перенесення в натуру (на місцевість) меж охоронних зон, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон і зон особливого режиму використання земель за їх наявності (а. с.64), а також титульному аркуші та Висновку управління архітектури та містобудування від 05.08.2015 № 179и/вм (а. с.69) цільове (функціональне) призначення визначено: для розміщення будівель та споруд виробничої бази.

У ч.3 ст.50 Закону № 858 проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок включають:

завдання на розроблення проекту землеустрою;

пояснювальну записку;

копію клопотання (заяви) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у разі формування та/або зміни цільового призначення земельної ділянки за рахунок земель державної чи комунальної власності);

рішення Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у випадках, передбачених законом);

письмову згоду землевласника (землекористувача), засвідчену нотаріально (у разі викупу (вилучення) земельної ділянки в порядку, встановленому законодавством), або рішення суду;

довідку з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями;

матеріали геодезичних вишукувань та землевпорядного проектування (у разі формування земельної ділянки);

відомості про обчислення площі земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки);

копії правовстановлюючих документів на об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці (за наявності таких об'єктів);

розрахунок розміру втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва (у випадках, передбачених законом);

розрахунок розміру збитків власників землі та землекористувачів (у випадках, передбачених законом);

акт приймання-передачі межових знаків на зберігання (у разі формування земельної ділянки);

акт перенесення в натуру (на місцевість) меж охоронних зон, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон і зон особливого режиму використання земель за їх наявності (у разі формування земельної ділянки);

перелік обмежень у використанні земельних ділянок;

викопіювання з кадастрової карти (плану) або інші графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки);

кадастровий план земельної ділянки;

матеріали перенесення меж земельної ділянки в натуру (на місцевість) (у разі формування земельної ділянки);

матеріали погодження проекту землеустрою.

Колегія суддів, за результатами дослідження вищевказаних документів, встановила дійсність доводів відповідача про наявність різного визначення у Проекті землеустрою цільового призначення (мети використання) земельної ділянки по АДРЕСА_1 у м.Дніпродзежинську: в одних документах - для будівництва та обслуговування будівель кредитно-фінансових установ, а в інших, зазначених відповідачем документах - для розміщення будівель та споруд виробничої бази.

Наведений недолік позивач вважає незаконним з огляду на те, що сам відповідач надав довідку державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями (за даними форми 6-зем) від 16.07.2015 №0-425-0.3-2490/2-15, в якій вказано, що цільове призначення земельної ділянки по АДРЕСА_1 - 03.09 для будівництва та обслуговування будівель кредитно-фінансових установ (а. с.41).

Проте, наявність цієї довідки не усуває невідповідностей щодо цільового призначення земельної ділянки, зазначених у документах, які є складовими Проекту землеустрою відповідно до ч.3 ст.50 Закону України «Про землеустрій».

2) у зв'язку із невідповідністю правовстановлюючих документів на об'єкт нерухомого майна (визначених ст.50 Закону № 858), які мають бути обов'язково включені до складу проекту), а саме: згідно технічного паспорту на нерухоме майно будівлі та споруди виробничої бази за адресою: АДРЕСА_1 належить гр.ОСОБА_4 (а. с.54), проте витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, власником будівель та споруд виробничої бази визначено ПАТ «АКБ «Новий» (а. с.43).

Наведений недолік позивач вважає незаконним з огляду на те, що технічний паспорт, на який посилається відповідач, не є правовстановлюючим документом, в той же час в проекті землеустрою міститься свідоцтво про право на нерухоме майно від 27.08.2012, видане приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Огневою Н. О. (а. с.44).

Колегія суддів погоджується з наведеними доводами позивача про те, що технічний паспорт за 2006 рік, який, серед інших документів, міститься у Проекті землеустрою (а. с.13-69), не являється правовстановлюючим документом, в той час як за вищевказаним свідоцтвом про право на нерухоме майно від 27.08.2012 власником нерухомого майна - будівель та споруд виробничої бази, розташованих за адресою: АДРЕСА_1, є ПАТ «АКБ «Новий».

3) акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання (а. с.61 на зв.) не відповідає «Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками», містить у собі інформацію про наявність вже визначеного кадастрового номера, зазначено, що земельна ділянка вже була надана ПАТ «Акціонерний комерційний банк «Новий» для розміщення будівель та споруд виробничої бази.

Наведений недолік позивач вважає незаконним з огляду на те, що відповідно до Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої Наказом Держкомітету України із земельних ресурсів від 18.05.2010 № 376, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 16.06.2010 за № 391/17686 (далі - Інструкція № 376), в п.1 передбачено положення щодо кадастрового номеру земельної ділянки і кадастровому плані земельної ділянки по АДРЕСА_1 площею 1,5265 га (а. с.48 на зв.) зазначено кадастровий номер НОМЕР_1, а відповідно до ст.120 ЗК України в разі набуття права власності на будівлі або споруди, розміщенні на земельній ділянці, до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що був у попереднього землекористувача. Таким чином, при переході права власності кадастровий номер земельної ділянки не змінюється.

Колегія суддів стосовно таких доводів позивача зазначає, що дійсно, у Додатку 2 до Інструкції № 376 наведена форма Акту прийомки-передачі межових знаків на зберігання, у пункті 1 якого вказуються, зокрема: межі земельної ділянки за кадастровим номером (зазначається номер), місцезнаходження земельної ділянки, площа земельної ділянки, а також власник або користувач земельної ділянки.

В акті прийомки-передачі межових знаків на зберігання (а. с.61 на зв.) зазначено, що земельна ділянка за кадастровим № НОМЕР_1 надана «власнику/користувачу земельної ділянки ПАТ «Акціонерний комерційний банк «Новий»…».

За положеннями ч.2 ст.120 ЗК України (на яку посилається позивач) «Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача».

В той же час, позивачем не враховано приписи ст.125 ЗК України, згідно якої право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

При цьому Проект землеустрою (а. с.13-69) не містить доказів реєстрації за власником або користувачем (орендарем) ПАТ «АКБ «Новий» земельної ділянки за кадастровим НОМЕР_1.

4) угода про розірвання договору оренди (а. с.53) не відповідає нормам чинного законодавства, у зв'язку із відсутністю дати вищевказаної угоди та підпису орендаря;

Скаржником не спростовується і підтверджується матеріалами справи (а. с.53) наявність даного недоліку.

При цьому у ч.2 ст.207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний стороною (сторонами).

5) відсутня письмова згода землевласника (землекористувача), засвідчена нотаріально (у разі викупу (вилучення) земельної ділянки в порядку, встановленому законодавством), або рішення суду, яке згідно переліку документів, наведених у ст.50 Закону № 858 має бути обов'язково включені до складу проекту згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо визначення складу, змісту та порядку погодження документації із землеустрою» від 02.06.2015 № 497-VIII.

Наведений недолік позивач вважає незаконним з огляду на те, що зазначені документи додаються до проекту землеустрою лише у разі викупу (вилучення) земельної ділянки, в той час як проект землеустрою оформлявся для нового власника нерухомого майна, що отримав земельну ділянку на підставі ч.2 ст.120 ЗК України.

Колегія суддів погоджується з такими доводами позивача, оскільки:

по-перше, Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо визначення складу, змісту та порядку погодження документації із землеустрою» від 02.06.2015 № 497-VIII не вносив змін до статті 50 Закону № 858, і не встановлював обов'язковим включення до складу Проекту землеустрою письмової згоди землевласника (землекористувача), засвідченої нотаріально (у разі викупу (вилучення) земельної ділянки в порядку, встановленому законодавством), або рішення суду.

по-друге, з вищенаведеного положення частини 3 статті 50 Закону № 858 в редакції на момент виникнення спірних відносин вбачається, що надання цих документів законодавцем визначено як обов'язкове у разі викупу (вилучення) земельної ділянки, можливість яких передбачена у главі 22 ЗК України «Припинення прав на землю».

Наявності таких обставин з Проекту землеустрою не вбачається.

6) також у матеріалах проекту відсутній наведений у ст.50 Закону № 858 розрахунок розміру збитків власників землі та землекористувачів (у випадках, передбачених законом), який згідно Постанови КМУ від 19.04.93 № 284 «Про Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам» слід відносити до - «інші збитки власників землі і землекористувачів, у тому числі орендарів, включаючи і неодержані доходи»). Неодержаний доход - це доход, який міг би одержати власник землі, землекористувач, у томі числі орендар, із земельної ділянки і який він одержав внаслідок її вилучення (викупу) або тимчасового зайняття, обмеження прав, погіршення якості землі або приведення її у непридатність або використання за цільовим призначенням у результаті негативного впливу, спричиненого діяльністю підприємства, установ, організацій та громадян.

Наведений недолік позивач вважає незаконним з огляду на те, що статті 97, 101, 146, 147, 156 ЗК України, що передбачають відшкодування збитків власникам землі, не стосуються обставин та документів, які містяться в Проекті землеустрою Товариства.

Колегія суддів погоджується з такими доводами позивача з огляду на наступне:

За приписами ч.3 ст.50 ЗК України включення до складу Проекту землеустрою розрахунку розміру збитків власників землі та землекористувачів є обов'язковим у випадках, передбачених законом.

Стаття 146 глави 22 ЗК України передбачає, що викуп земельних ділянок для суспільних потреб, які перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, здійснюється у випадках та в порядку, встановлених законом.

В свою чергу ч.1 гл.22 ст.149 ЗК України передбачає, що земельні ділянки, надані у постійне користування із земель державної та комунальної власності, можуть вилучатися для суспільних та інших потреб за рішенням органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування на підставі та в порядку, передбачених цим Кодексом.

У пункті 1 Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого Постановою КМУ від 19.04.93 № 284 (далі - Порядок №284) встановлено, що власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні вилученням (викупом) та тимчасовим зайняттям земельних ділянок, встановленням обмежень щодо їх використання, погіршенням якості ґрунтового покриву та інших корисних властивостей земельних ділянок або приведенням їх у непридатний для використання стан та недодержанням доходів у зв'язку з тимчасовим невикористанням земельних ділянок.

Тобто, відшкодування таких збитків пов'язане з певними обставинами: коли власникам землі та землекористувачам збитки можуть бути заподіяні внаслідок дій органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, а саме, внаслідок вилучення земельних ділянок, переданих у власність чи користування, яке відбувається за відповідними рішеннями таких органів для суспільних потреб.

Розміри збитків, при цьому, визначаються комісіями, створеними Київською та Севастопольською міськими, районними державними адміністраціями, виконавчими комітетами міських (міст обласного значення) рад (п.2 Порядку № 284).

Проте, матеріали справи, у т. ч. і Проект землеустрою, не містить доказів наявності подібних обставин, тому у позивача відсутній обов'язок надання розрахунку розміру збитків власників землі та землекористувачів.

7) згідно інформації, наявної у завданні на розроблення проекту землеустрою, поданого на погодження Відділу Держземагентства 23.09.2015, договір із замовником укладено 21.08.2014, що згідно Закону України «Про внесення зміни до статті 28 Закону України «Про землеустрій» щодо скорочення строку складання документації із землеустрою» є порушенням чинного законодавства розробником документації із землеустрою, де згідно п.«г» зазначено, що роботи із складання документації із землеустрою мають виконуватись у строк, передбачений договором, де максимальний строк складання документації із землеустрою не повинен перевищувати шести місяців з моменту укладення договору.

Дійсно, згідно п.«г» ч.1 ст.28 Закону № 858 розробники документації із землеустрою мають право: виконувати роботи із складання документації із землеустрою у строк, передбачений договором. Максимальний строк складання документації із землеустрою не повинен перевищувати шести місяців з моменту укладення договору.

У п.4.1 Договору № 21/08/0004 від 21.08.2014 сторонами договору визначено: початок виконання робіт - 21.08.2014, а їх закінчення - 21.02.2015 (а. с.11), що відповідає вимогам «г» ч.1 ст.28 Закону № 858.

При цьому відповідачем не надано доказів порушення позивачем максимального строку складання документації із землеустрою, і дата подання Проекту землеустрою на погодження Відділу ДЗА у м.Дніпродзержинську (23.09.2015) не являється свідченням порушення позивачем цього строку.

Таким чином, з наведених у спірному Висновку недоліків, деякі є наявними, а деякі - відсутні.

При цьому у відповідності до ч.8 ст.186-1 ЗК України у висновку про відмову погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки органами, зазначеними в частина першій-третій цієї статті, має бути надано вичерпний перелік недоліків проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та розумний строк для усунення таких недоліків (який за письмовим проханням розробника проекту може бути продовжений).

Органами, зазначеними в частинах першій-третій цієї статті, може бути відмовлено у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки лише у разі, якщо не усунено недоліки, на яких було наголошено у попередньому висновку. Не можна відмовити у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з інших причин чи вказати інші недоліки.

Повторна відмова не позбавляє права розробника проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки усунути недоліки проекту та подати його на погодження.

З аналізу наведеної норми випливає, що існує певний порядок, згідно якого прийняттю суб'єктом владних повноважень остаточного рішення про відмову у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки передує прийняття цим органом проміжного (попереднього) такого рішення, в якому наводяться недоліки наданого для погодження проекту та надається певний час розробнику проекту для їх усунення з можливістю його продовження.

Зі свого боку, розробник проекту має можливість усунути виявлені недоліки або (якщо вважає недоліки відсутніми) довести до відома суб'єкта владних повноважень власну позицію з її правовим та доказовим обґрунтуванням.

І лише у разі відсутності усунення розробником проекту виявлених недоліків або неврахування суб'єктом владних повноважень обґрунтованої позиції розробника проекту щодо їх відсутності, у суб'єкта владних повноважень виникає право винести остаточне рішення - висновок про відмову погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а у розробника проекту виникає право на звернення до суду з позовом про скасування такого рішення про відмову.

Тобто проміжне (попереднє) рішення суб'єкту владних повноважень це у даному випадку визначена законодавцем можливість досудового врегулювання спору.

За приписами ст.6 КАС України право на звернення до адміністративного суду з відповідним позовом виникає у особи у разі, якщо така особа вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

З наведених вище обставин справи вбачається, що позивач оскаржив проміжне (попереднє) рішення суб'єкту владних повноважень, тим самим не дотримавшись процедури, встановленої ст.186-1 ЗК України.

При цьому остаточне рішення - висновок про відмову погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, відповідачем не приймався.

За таких обставин колегія суддів вважає, що порушення прав ТОВ «Землеустрій» не відбулось і звернення останнього з даним адміністративним позовом є передчасним.

Таким чином, колегія суддів не вбачає підстав для скасування постанови суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог ТОВ «Землеустрій».

Керуючись ст.ст. 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Землеустрій" на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 березня 2016 р. у справі № 804/847/16 - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 березня 2016 р. у справі № 804/847/16 - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України та може бути оскаржена відповідно до ст. 212 КАС України.

Головуючий: Н.А. Бишевська

Суддя: І.Ю. Добродняк

Суддя: Я.В. Семененко