Справа № 815/1964/16
Суддя: Стеценко О. О.
Дата ухвалення: 2016-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/1964/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2016 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Стеценко О.О., розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду справу за адміністративним позовом Приватного багатопрофільного підприємства «Агросвіт» до Кілійського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, третя особа без самостійних вимог на предмет спору Управління Пенсійного фонду України в Кілійському районі Одеської області про визнання неправомірною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження № 46294743 від 02.02.2015 року, -

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду звернулось Приватне багатопрофільне підприємство «Агросвіт» (далі Позивач, або ПБП «Агросвіт») з адміністративним позовом до Кілійського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області (далі Відповідач, або відділ ДВС), третя особа без самостійних вимог на предмет спору Управління Пенсійного фонду України в Кілійському районі Одеської області (далі Третя особа, або УПФУ в Кілійському районі Одеської області) про визнання неправомірною та скасування постанови державного виконавця відділу державної виконавчої служби Кілійського районного управління юстиції ОСОБА_1 про відкриття виконавчого провадження № 46294743 від 02.02.2015 року.

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначив, що за заявою УПФУ в Кілійському районі Одеської області 02.02.2015 року державним виконавцем органу державної виконавчої служби Кілійського районного управління юстиції ОСОБА_1 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 46294743 на підставі виконавчого листа Одеського окружного адміністративного суду № 2-а-9163/09/1570 від 08.04.2010 року. Позивач вважає, що дії державного виконавця щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження є неправомірними, а винесена постанова підлягає скасуванню, оскільки виконавче провадження було відкрито на підставі виконавчого документу строк предявлення якого сплив.

В судовому засіданні представник Позивача заявлені вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві (а.с. 2-4). В судовому засіданні представник Позивача додатково зазначив, що позиція Позивача, викладена в поданій заяві, підтверджується висновком Верховного суду України, викладеним в постанові Верховного суду України від 20.01.2016 року по справі № 6-711цс15.

Представник Відповідача в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі, в якій також просив в задоволенні адміністративного позову відмовити з підстав, викладених в письмових запереченнях на адміністративний позов (а.с.45-48).

В поданих письмових запереченнях Відповідачем зазначено, що 30.01.2015 року до відділу державної виконавчої служби Кілійського районного управління юстиції Одеської області разом із заявою на виконання надійшов виконавчий лист у справі № 2-а-9162/09/1570, виданий 08.04.2010 року Одеським окружним адміністративним судом, про стягнення з Позивача на користь УПФУ в Кілійському районі Одеської області грошової суми в розмірі 107743,84 грн. За результатом розгляду поданих документів, 02.02.2015 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Кілійського районного управління юстиції Одеської області ОСОБА_1 було відкрито виконавче провадження та прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 46294743 від 02.02.2015 року. Відповідачем зазначено, що виконавчий документ, на підставі якого відкрите виконавче провадження, виданий в 2010 році, а відтак строк предявлення його до виконання становить не рік, як помилково вважає Позивач, а три роки. Крім того, Відповідач зауважив, що строки предявлення виконавчого документу до виконання перериваються пред'явленням виконавчого документа до виконання, а саме: у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв'язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред'явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення. З огляду на зазначене, дії державного виконавця щодо відкриття виконавчого провадження № 46294743 є такими, що відповідають діючому законодавству України.

Представник Третьої особи в судовому засіданні просив в задоволенні адміністративного позову відмовити з підстав, викладених в письмових поясненнях (а.с. 92-93), зазначивши, що відповідно до особового рахунку підприємства ПБП «Агросвіт» заборгованість в розмірі 107743,84 грн. на час розгляду справи Позивачем не сплачена, а поданням до суду позовної заяви Позивач лише намагається уникнути відповідальності зі сплати боргу.

Частиною 6 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачено, якщо не має перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справ, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи неявку в судове засідання представника Відповідача, відсутність у представників Позивача та Третьої особи заяв, клопотань, в тому числі про витребування додаткових письмових доказів, а також відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, суд, керуючись приписами ч.6 ст.128 КАС України, ухвалив про розгляд справи в порядку письмового провадження на підставі наявних у матеріалах справи доказів 10.06.2016 року.

Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, письмові заперечення та надані докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

08.04.2010 року Одеським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист № 2-а-9163/09/1570 про стягнення з ПБП «Агросвіт» на користь УПФУ в Кілійському районі Одеської області заборгованості по відшкодуванню витрат на виплату та доставку пільгових пенсій в розмірі 107743,84 грн. (а.с.79).

Строк предявлення вказаного виконавчого листа становить 3 роки, а саме: до 20.03.2013 року.

30.01.2015 року стягувач, УПФУ в Кілійському районі Одеської області, звернувся до відділу ДВС із заявою про примусове виконання рішення суду на підставі вказаного виконавчого листа (а.с. 80).

За результатом розгляду поданої заяви, 02.02.2015 року державним виконавцем органу державної виконавчої служби Кілійського районного управління юстиції ОСОБА_1 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 46294743.

Не погоджуючись із діями державного виконавця з винесення постанови, вважаючи її протиправною та такою, що підлягає скасуванню, Позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Проаналізувавши матеріали справи, оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі їх невиконання у добровільному порядку регулюються законом України «Про виконавче провадження» №606-XIV від 21.04.1999 року в редакції чинній на момент винесення оскаржуваної постанови (далі Закон України № 606).

Відповідно до ст. 1 Закону України № 606, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України № 606, державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч.1 ст. 11 Закону України № 606, державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 19 Закону України № 606, за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України № 606, у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище та ініціали посадової особи, що його видали; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника (для фізичних осіб - платників податків) або номер і серія паспорта стягувача та боржника для фізичних осіб - громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України, а також інші дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дата народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувача та боржника тощо; 4) резолютивна частина рішення; 5) дата набрання законної (юридичної) сили рішенням; 6) строк пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Отже, за змістом наведених норм, державний виконавець після отримання виконавчого документа та за відсутності встановлених законом підстав для відмови у відкритті виконавчого провадження виносить постанову про відкриття такого провадження.

Як вбачається з матеріалів справи, спірні правовідносини виникли між сторонами з приводу винесення державним виконавцем постанови № 46294743 від 02.02.2015 року про відкриття виконавчого провадження за заявою УПФУ в Кілійському районі Одеської області на підставі виконавчого листа Одеського окружного адміністративного суду № 2-а-9163/09/1570 від 08.04.2010 року.

В обґрунтування неправомірності винесеної постанови Позивач посилається на ту обставину, що під час відкриття виконавчого провадження № 46294743 державним виконавцем не взято до уваги факт спливу строку предявлення виконавчого листа до виконання, у звязку з чим суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 21 Закону України № 606, у редакції станом на день набрання судовим рішенням законної сили та видачі судом виконавчого листа, виконавчі листи та інші судові документи можуть бути пред'явлені до виконання протягом трьох років.

Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про виконавче провадження» та деяких інших законодавчих актів України щодо вдосконалення процедури примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб)» № 2677-VI від 04.11.2010 року (далі - Закон України № 2677-VI), який набрав чинності 09.03.2011 року, Закон України № 606 викладено у новій редакції.

Відповідно до статті 22 Закону України № 606 в редакції з 09.03.2011 року виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання в такі строки: посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Пунктом 4 Прикінцевих та перехідних положень Закону України № 2677-VI визначено, що виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред'являються до виконання у строки, встановлені на момент їх видачі.

Судом встановлено, що виконавчий лист № 2-а-9163/09/1570, на підставі якого винесено спірну постанову про відкриття виконавчого провадження, видано Одеським окружним адміністративним судом до набрання чинності Закону України № 2677-VI, а саме: 08.04.2010 року. А відтак строк предявлення вказаного виконавчого документу становить 3 роки, про що зазначено і в самому виконавчому документі (а.с. 77, 79).

Суд також враховує, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 23 Закону України № 606, в редакції з 09.03.2011 року, строки пред'явлення виконавчого документа до виконання перериваються пред'явленням виконавчого документа до виконання.

При цьому, відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України № 606, у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв'язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред'явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв'язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, - з моменту закінчення дії відповідної заборони.

Аналогічна норма закону діяла і на момент видачі виконавчого листа (ст. 22 Закону Закону України № 606 в редакції від 21.01.2010 року).

Судом встановлено, що 12.03.2012 року державним виконавцем відділу ДВС ОСОБА_2 винесено постанову про № 26278948 про повернення виконавчого листа Одеського окружного адміністративного суду № 2-а-9163/09/1570 від 08.04.2010 року стягувачу на підставі приписів п. 7 ч. 1 ст. 47 Закону України № 606 (а.с. 50-51). Зазначеною частиною ст. 47 Закону України № 606 визначено підстави для повернення виконавчого документу, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, стягувачу.

В резолютивній частині п. 2 вказаної постанови, в силу приписів ч. 3 ст. 23 Закону України № 606, зазначено новий строк предявлення виконавчого документа до виконання, а саме: до 12.03.2015 року.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що звернення стягувача, УПФУ в Кілійському районі Одеської області, 30.01.2015 року до відділу ДВС із заявою про примусове виконання виконавчого листа Одеського окружного адміністративного суду № 2-а-9163/09/1570 від 08.04.2010 року відбулось в межах строку, визначеного законом.

Суд зазначає, що посилання Позивача на висновок Верховного суду України, викладеного в постанові Верховного суду України від 20.01.2016 року по справі № 6-711цс15 є помилковим, оскільки предметом дослідження у справі № 6-711цс15 був виконавчий лист, виданий після набрання чинності Закону України № 2677-VI, а саме: 02.10.2013 року.

Крім того, Позивач в обґрунтування адміністративного позову, посилається на факт видачі Одеським окружним адміністративним судом дублікату виконавчого листа, проте судом встановлено, що виконавче провадження № 46294743 від 02.02.2015 року відкрито на підставі виконавчого листа Одеського окружного адміністративного суду № 2-а-9163/09/1570, виданого 08.04.2010 року, а не його дублікату.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що доводи Позивача, викладені в якості підстав для задоволення позову, не знайшли свого підтвердження під час розгляду адміністративної справи.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, зокрема, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо.

Згідно з ч. 1 ст. 69 та ч. 1 ст. 70 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Відповідно до ст. 6 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Статтею 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Згідно ч. 2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на Відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що Відповідачем надано достатні аргументи та доводи, які свідчать, що останній діяв в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, обґрунтовано та правомірно, у зв'язку з чим, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2, 7, 8, 9, 11, 86, 128, 159-163 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні адміністративного позову Приватного багатопрофільного підприємства «Агросвіт» до Кілійського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, третя особа без самостійних вимог на предмет спору Управління Пенсійного фонду України в Кілійському районі Одеської області про визнання неправомірною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження № 46294743 від 02.02.2015 року відмовити.

Постанову може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд шляхом подання в десятиденний строк з дня її проголошення апеляційної скарги. У разі застосування судом частини третьої ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Стеценко О.О.