Справа № 813/2908/15
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2016-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2016 року Справа № 876/9634/15
Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії :

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Коваля Р.Й., Довгополова О.М.

за участі секретаря судового засідання: Омеляновської Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Залізничному районі м. Львова Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2015 року в справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Датекс С» до Державної податкової інспекції у Залізничному районі м. Львова Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

встановив:

У червні 2015 року позивач ТзОВ «Датекс С» звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача ДПІ у Залізничному районі м. Львова ГУ ДФС у Львівській області, у якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № /7257 від 27.05.2015 р., яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 348139 грн. (в тому числі основний платіж 232093 грн. та штрафні (фінансові) санкції 116046 грн.).

Відповідач у суді першої інстанції подав заперечення проти позову, у якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 26.08.2015 р. відмовлено позивачу у прийнятті заяви від 14.08.2015 року про збільшення позовних вимог.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 07.09.2015 року позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ДПІ у Залізничному районі м. Львова ГУ ДФС у Львівській області № /7257 від 27.05.2015 р..

З цією постановою суду першої інстанції від 07.09.2015 року не погодився відповідач ДПІ у Залізничному районі м. Львова ГУ ДФС у Львівській області та оскаржив її в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що висновки викладені в оскарженій постанові суду не відповідають нормам матеріального та процесуального права, а відтак вважає її такою, що підлягає скасуванню з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що ТзОВ «Датекс С» безпідставно віднесено до складу податкового кредиту ПДВ за липень 2014 р. в сумі 232093 грн., оскільки податкові накладні, на підставі яких сформовано податковий кредит за липень 2014 р. по контрагенту СГ ТОВ «С.А. Буд» підприємством до перевірки не було представлено. Акт документальної планової перевірки підписано керівником підприємства Моргоєв Ю.Б., яким підтверджено, що первинні, бухгалтерські та інші документи, використані при проведенні перевірки, достовірні, надані в повному обсязі, а додаткові інші документи, що свідчать про діяльність суб'єкта господарювання за період що перевірявся відсутні.

За наслідками апеляційного розгляду апелянт просить скасувати постанову Львівського окружного адміністративного суду від 07.09.2015 року та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі та з'явились в засідання суду апеляційної інстанції, перевіривши матеріали справи, обговоривши підстави і межі апеляційної скарги, вважає, що така апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Так, судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відповідачем ДПІ у Залізничному районі м. Львова ГУ ДФС у Львівській області проведено планову виїзну документальну перевірку позивача ТзОВ «Датекс С» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2012 року по 31.12.2014 року. За результатами перевірки складено акт № 921/13-03-22-01-10/36153038 від 18.05.2015 року (а.с. 14-126 Т.1).

У висновку даного Акту вказано, що Товариством порушено, зокрема, вимоги п.44.1 ст.44, п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.4, п.198.6 ст.198, п.201.4, п.201.10 ст.201 ПК України, в результаті чого занижено ПДВ всього в сумі 232093 грн., в тому числі за липень 2014 року 232093 грн..

Висновки податкового органу ґрунтуються на тому, що під час проведення перевірки контролюючим органом встановлено взаємовідносини позивача з ТзОВ "С.А.Буд", яке перебуває на обліку в ДПІ у Печерському районі м. Києва. Згідно з наявною у відповідача інформацією складено акт № 1942/26-55-22-10/38544829 про неможливість проведення зустрічної звірки ТзОВ "С.А.Буд" щодо підтвердження господарських відносин з платниками податків за січень 2014 року та акт № 2167/25-55-22-10/38544829 від 31.07.2014 року. Перевіркою встановлено, що ТзОВ "С.А.Буд" надавало ТзОВ "Датекс С" електромонтажні послуги, вартість яких у січні 2014 року становила 1392560 грн., в тому числі податок на додану вартість 232093 грн.. Податок на додану вартість по вказаному контрагенту позивачем включено до податкового кредиту та відображено у реєстрі отриманих накладних податкової декларації з податку на додану вартість за липень 2014 року в сумі 232093 грн.. У акті перевірки зазначено, що податкові накладні, на підставі яких сформовано податковий кредит за липень по контрагенту ТзОВ "С.А.Буд" Товариством не представлено, тому в порушення пункту 44.1 статті 44, пунктів 198.1, 198.2, 198.6 статті 198 ПК України ТзОВ "Датекс С" безпідставно віднесено до складу податкового кредиту суму 232093,00 грн..

На підставі Акта перевірки від 18.05.2015 р. відповідачем 27.05.2015 року прийнято податкове повідомлення-рішення № /7257, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 348139 грн. (в тому числі основний платіж 232093 грн. та штрафні (фінансові) санкції 116046 грн.) (а.с. 127 Т.1).

Суд апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до п.44.1 ст.44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно з підпунктами 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Пунктом 198.1 статті 198 ПК України передбачено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Відповідно до пункту 198.3 цієї статті, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно з пунктом 198.6 статті 198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до пунктів 201.6, 201.7 статті 201 ПК України, податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця; податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Згідно з пунктом 201.10 статті 201 ПК України, податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Отже, для отримання права на податковий кредит із сум податку на додану вартість, сплачених в ціні придбаного товару (робіт, послуг), платник податку на додану вартість повинен отримати податкові накладні, видані на реально отриманий товар (роботи, послуги), призначений для використання у власній господарській діяльності.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що податкова накладна, заповнена без порушень порядку її заповнення та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлені строки, дає право на включення зазначених в ній сум ПДВ до складу податкового кредиту покупця у тому податковому періоді, в якому відбулася перша з подій, визначених пунктом 198.2 статті 198 Кодексу та у разі отримання її у такому звітному періоді. У випадку отримання податкової накладної із запізненням в інших податкових періодах право на включення сум ПДВ, зазначених в ній, до податкового кредиту виникає у покупця в тому податковому періоді, в якому податкова накладна була отримана покупцем, з урахуванням того, що зазначене право зберігається за покупцем протягом 365 днів з дати виписки такої податкової накладної.

Пункт 198.2 статті 198 ПК України пов'язує факт виникнення права на податковий кредит з отриманням податкової накладної, а пункт 198.6 статті 198 ПК України передбачає право платника податку на включення до податкового кредиту суми ПДВ протягом 365 календарних днів з дати виписки податкової накладної.

Матеріалами адміністративної справи підтверджується, що на виконання умов договору № 060313 від 06.03.2013 року, укладеного між ТзОВ "Датекс С" та ТзОВ "С.А. Буд", останнім 23.01.2014 року виписано податкову накладну № 4 на загальну суму 1392560 грн. (в тому числі ПДВ 232093 грн.), яка отримана позивачем у червні 2014 року. Суми податку на додану вартість по вказаній накладній позивачем включено до податкового кредиту та відображено у реєстрі отриманих накладних податкової декларації з ПДВ за липень 2014 року в сумі 232093 грн..

Відповідно до положень п.85.2 ст. 85 ПК України, платник податків зобов'язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов'язані з предметом перевірки. Такий обов'язок виникає у платника податків після початку перевірки.

У акті перевірки № 921/13-03-22-01-10/36153038 від 18.05.2015 року зазначено, що податкові накладні, на підставі яких сформовано позивачем податковий кредит за липень 2014 року по контрагенту ТОВ "С.А.Буд" підприємством до перевірки не представлено.

Однак, в акті перевірки не наведено фактів відмови платника податків від надання документів, що стосуються досліджуваної господарської діяльності у перевіреному періоді. Податковим органом не надано суду звернень податкового органу до позивача щодо надання документів та документа, який би фіксував факт ненадання вказаних документів.

При цьому, факт підпису директора Товариства у акті перевірки може свідчити про ознайомлення із його змістом, а не про згоду з його висновками.

Пунктом 121.1 статті 121 ПК України встановлено, що незабезпечення платником податків зберігання первинних документів облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених статтею 44 цього Кодексу строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 510 гривень.

Законодавством передбачено відповідальність платника за ненадання ним контролюючому органу відповідних документів саме при здійсненні податкового контролю, у випадках передбачених ПК України, проте штраф передбачений ПК України до Товариства не застосовувався, що в свою чергу спростовує покликання відповідача на факт не надання до перевірки документів.

Суд апеляційної інстанції також враховує, що право на податковий кредит у платників ПДВ пов'язано із фактичною сплатою вартості товарів (робіт, послуг) та із наявністю відповідних первинних документів і податкових накладних. Визначальним є реальність існування господарських операцій та факт сплати податку в ціні придбаних товарів (послуг) їх постачальникам.

Згідно ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства. Первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

У відповідності до ч.1 ст.9 цього Закону, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

З цього приводу суд апеляційної інстанції враховує, що реальність укладення, фактичне виконання та настання правових наслідків за розглядуваним господарським договором між позивачем ТзОВ "Датекс С" та ТзОВ "С.А.Буд" підтверджується наявними у справі та додатково поданими в суді апеляційної інстанції первинними документами.

Відповідно до ст.71 ч.2 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

При дослідженні факту здійснення господарської операції повинні оцінюватися відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку.

Акти ДПІ у Печерському районі м. Києва № 1942/26-55-22-10/38544829 від 17.07.2014 року та № 2167/25-55-22-10/38544829 від 31.07.2014 року про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання ТзОВ "С.А.Буд" встановлюють лише факт неможливості проведення зустрічної звірки ТзОВ "С.А.Буд", і не можуть бути безумовним доказом нереальності розглядуваних господарських взаємовідносин із ТзОВ "Датекс С".

Таким чином, судом першої інстанції зроблено вірні висновки про відсутність в діях позивача порушень п.44.1 ст.44, пунктів 198.1, 198.2, 198.3, 198.4, 198.6 ст.198, п.201.4, п.201.10 ПК України та щодо протиправності оскарженого податкового повідомлення-рішення від 27.05.2015 року.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції та встановлених обставин справи.

З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції при розгляді адміністративної справи всебічно і об'єктивно встановлено обставини справи, висновки суду відповідають обставинам справи, постанова суду від 07.09.2015 р. винесена з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому відсутні підстави для її скасування.

Суд апеляційної інстанції також враховує, що із апелянта слід стягнути судовий збір у розмірі 535,92 грн. за подання апеляційної скарги, сплату якого було відстрочено ухвалою від 05.11.2015 року про відкриття апеляційного провадження.

Керуючись ст.ст. 160 ч.3, 88, 98, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Залізничному районі м. Львова Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області - залишити без задоволення.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2015 року в справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Датекс С» до Державної податкової інспекції у Залізничному районі м. Львова Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - залишити без змін.

Стягнути з Державної податкової інспекції у Залізничному районі м. Львова Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області до Державного бюджету України судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 535, 92 грн., за реквізитами: одержувач - Державний бюджет Галицького району м. Львова, код ЄДРПОУ - 38007573, рахунок - 1004, банк одержувача - ГУДКУ у Львівській області, МФО банку - 825014, призначення платежу - Судовий збір, за позовом (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Львівський апеляційний адміністративний суд (назва суду, де розглядається справа), (суду, де розглядається справа).

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

На ухвалу протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: В.В. Гуляк

Судді: Р.Й. Коваль

О.М. Довгополов

Повний текст ухвали виготовлено та підписано 13.06.2016 року.