Справа № 425/4072/15-а
Суддя: Ястребова Любов Вікторівна
Дата ухвалення: 2016-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Москаленко В.В.
Суддя-доповідач - Ястребова Любов Вікторівна
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2016 року справа №425/4072/15-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд колегії суддів у складі: судді-доповідача Ястребової Л.В., суддів Ляшенко Д.В., Компанієць І.Д., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Рубіжному Луганської області на постанову Рубіжанського міського суду Луганської області від 04 квітня 2016 р. у справі № 425/4072/15-а за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м. Рубіжному Луганської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

09 листопада 2015 року ОСОБА_2 (надалі - позивач) звернулась до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в місті Рубіжному Луганської області (надалі - відповідач, Управління) про визнання неправомірними дій Управління Пенсійного Фонду України в місті Рубіжному Луганської області щодо відмови у нарахуванні та виплаті грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до п. 71Розділу ХV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та зобов'язання Управління Пенсійного Фонду України в місті Рубіжному Луганської області нарахувати та виплатити грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до п. 7-1 Розділу ХV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (а.с. 3-5).

Постановою Рубіжанського міського суду Луганської області від 04 квітня 2016 року адміністративний позов задоволено.

Визнано відмову Управління Пенсійного фонду України в м. Рубіжному Луганської області у нарахуванні та виплаті ОСОБА_3 грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії неправомірною.

Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в місті Рубіжному Луганської області нарахувати та виплатити ОСОБА_3 грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на 30.10.2014 року (а.с. 102-103).

Відповідач із зазначеною постановою суду першої інстанції не погодився, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального права, просив скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти рішення, яким повністю відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

В доводах апеляційної скарги апелянт зазначає,що позивач не має право на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення згідно п. 7-1 Розділу ХV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», оскільки згідно Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909, посада завідувача денного відділення в вищих навчальних закладах І-ІІ рівнів акредитації, яку позивач займала у період з 01.11.2001 року по 31.08.2009 року не передбачена, тому для зарахування цього періоду роботи до стажу, що дає право на призначення грошової допомоги не має правових підстав. Крім того, апелянт зазначив, що стаж роботи позивача, що дає право на призначення грошової допомоги складає 23 роки 06 місяців 09 днів, що не відповідає вимогам п. 7-1 Розділу ХV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (а.с. 107-108).

Відповідно до п.2 ч.1 ст.197 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до вимог ст. 195 ч.1 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів апеляційної скарги встановила наступне.

Позивач, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Зазначене підтверджується копією паспорту громадянина України серії НОМЕР_1, виданого Рубіжанським МВ УМВС України в Луганській області 15 лютого 2002 року(а.с. 7-9).

З копії трудової книжки позивача вбачається, що у період з 1973 року по 1977 рік вона навчалася на денному відділенні Рубіжанського хіміко-механічного технікуму. Після закінчення навчання у технікуму і до 1983 року працювала за спеціальністю. 22.06.1983 року позивача переведено на посаду викладача у хіміко-механічному технікумі, а 01.11.2001 року її призначено завідуючою денним відділенням Рубіжанського хіміко-механічного технікуму ім. О.Є. Порай-Кошиця. (а.с. 11-16).

30 жовтня 2014 року позивач звернулась до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком (а.с. 128). Саме з цього дня, з 30 жовтня 2014 року ОСОБА_4 призначено пенсію за віком, що підтверджується протоколом УПФУ у м. Рубіжному № 1215 від 04.11.2014 року. Загальний стаж позивача станом на 31.10.2014 року склав 38 років 06 місяців 12 днів (а.с. 129).

16 червня 2015 позивач звернулась до відповідача із заявою щодо призначення та виплати грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій станом, яка передбачена п. 71 Розділу ХV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», що не заперечується відповідачем.

В свою чергу, відповідач, листом № 65/С-14 від 19.06.2015 року повідомив позивача, що згідно Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909 посада «завідуючий денного відділення» в вищих навчальних закладах І-ІІ рівнів акредитації,яку вона обіймала в період з 01.11.2001 року по 31.08.2009 року не передбачена, тому не має підстав для зарахування цього періоду до стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугу років. Крім того, відповідач зазначив, що на день призначення пенсії за віком (30.10.2014 року) стаж роботи ОСОБА_4 склав 23 роки 06 місяців 09 днів, що суперечить вимогам п. 71 Розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-XV, у зв'язку з чим, немає законних підстав для призначення та виплати їй грошової допомоги в розмірі 10 місячних пенсій (а.с. 17).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов до висновку, що оскільки позивач працювала в загальноосвітньому навчальному закладі, який на теперішній час має назву «Рубіжанський політехнічний коледж імені О.Є Порай-Кошиці Луганського національного університету імені Тараса Шевченка» на посаді завідуючого денного відділення, мала педагогічне навантаження, відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» має страховий стаж на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років не менше 30 років, тому, Управління, при призначенні позивачу пенсії за віком повинно було нарахувати та виплатити позивачу грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі її десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Колегія суддів з таким висновком суду першої інстанції не погоджується з огляду на наступне.

Як зазначалось вище, з 30.10.2014 року позивачу призначена пенсія за віком. Станом на час досягнення пенсійного віку ОСОБА_3 працювала на посаді завідувача денного відділення у Рубіжанському політехнічному коледжі імені О.Є Порай-Кошиці Луганського національного університету імені Тараса Шевченка ідо 30.10.2014 року не отримувала будь-яку пенсію.

Відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення. Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

За змістом цієї норми, необхідними умовами для виплати особі грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення є сукупність наступних обставин:

- досягнення особою пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування";

- призначення такій особі пенсії за віком, робота на час досягнення пенсійного віку у закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п.п. "е"-"ж" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення";

- наявність у особи страхового стажу та таких посадах, зокрема, для жінок - 30 років, не отримання до цього будь-якої пенсії.

Колегія суддів зазначає, що підставою для відмови позивачу у виплаті грошової допомоги є не зарахування до страхового стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років, періоду роботи у Рубіжанському політехнічному коледжі імені О.Є Порай-Кошиці Луганського національного університету імені Тараса Шевченка з 01.11.2001 р. по 01.09.2009 р. на посаді завідувача денного відділення.

Відповідно до п. «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров"я та соціального захисту при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджений у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04 листопада 1993 року №909 затверджено Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років». В даному Переліку зазначені наступні посади у вищих навчальних закладах I - II рівнів акредитації та професійно-технічних навчальних закладах: директори, їх заступники з навчально-виховної (навчальної, виховної, навчально-виробничої) роботи, старші майстри виробничого навчання, майстри виробничого навчання, викладачі, педагоги професійного навчання, практичні психологи, соціальні педагоги, керівники гуртків, секцій, студій та інших форм гурткової роботи.

Враховуючи ту обставину, що позивач працювала у Рубіжанському політехнічному коледжі імені О.Є Порай-Кошиці Луганського національного університету імені Тараса Шевченка з 01.11.2001 р. по 01.09.2009 р., який є вищим навчальним закладом І рівня акредитації на посаді завідувача денного відділення, яка у Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років не передбачена, колегія судів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про зобов'язання Управління Пенсійного фонду України в місті Рубіжному Луганської області нарахувати та виплатити ОСОБА_3 грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій.

До того ж, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що Рубіжанський політехнічний коледж імені О.Є Порай-Кошиці Луганського національного університету імені Тараса Шевченка є вищим навчальним закладом І рівня акредитації, а не загальноосвітнім навчальним закладом, як помилково зазначено судом першої інстанції.

На підставі зазначеного, з урахуванням викладених обставин, колегія суддів дійшла до висновку, щорішення Управління Пенсійного фонду України в м. Рубіжному Луганської області про відсутність законних підстав для призначення та виплати ОСОБА_3 грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до п. 71 Розділу ХV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» є правомірним та обґрунтованим.

З врахуванням викладеного, колегія суддів дійшла до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, скасування постанови суду першої інстанції відповідно до статті 202 Кодексу адміністративного судочинства України та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог позивачу в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 195, 197, 198, 202, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Рубіжному Луганської області - задовольнити.

Постанову Рубіжанського міського суду від 04 квітня 2016 року у справі № 425/4072/15-а - скасувати.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м. Рубіжному Луганської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь в справі та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя Л.В. Ястребова

Судді Д.В. Ляшенко

І.Д. Компанієць