Справа № 826/22838/15
Суддя: Шулежко В.П.
Дата ухвалення: 2016-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

30 травня 2016 року № 826/22838/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Шулежка В.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Броварський завод пластмас» до Київської міської митниці ДФС про стягнення суми збитків,

В С Т А Н О В И В:

З позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва публічне акціонерне товариство «Броварський завод пластмас» (надалі - ПАТ «Броварський завод пластмас», позивач) до Київської міської митниці ДФС (надалі також відповідач) про стягнення суми збитків у розмірі - 200 864,34 грн.: 892,50 грн. додатково сплачене державне мито, 3 748,48 - додатково сплачене ПДВ, 195 923,36 грн. - недоотримана вигода, 300 грн. - перебування автомобіля на митному терміналі.

Свої позовні вимоги ПАТ «Броварський завод пластмас» обґрунтовує тим, що відповідач неправомірно виніс рішення про коригування митної вартості товару, що призвело до необґрунтованого завищення митної вартості.

Позивач стверджує, що внаслідок зазначених дій відповідача автомобіль підприємства був затриманий на м/п «Столичний» безпідставно протягом 2 робочих днів, що призвело до значних витрат та збитків.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив суд задовольнити позов.

Представник відповідача у судове засідання не прибув, подав до суду письмові заперечення, в яких зазначив, що рішення про коригування митної вартості товару прийнято обґрунтовано, оскільки подані декларантом документи не містять усіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар, що підлягав декларуванню.

Відповідно до приписів частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

За таких обставин, з урахуванням вимог статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, суд прийшов до висновку про розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали судом встановлено наступне.

Між позивачем та «VYNOVA Wilhelmshaven GmbH» (Німеччина) укладено контракт купівлі - продажу №13072015 від 13.07.2015р. на придбання Norvinyl 56830 суспензійного полівінілхлориду (код ТН ЗЕД ).

Відповідно до умов контракту загальна сума за товар, згідно зовнішньоекономічного контракту № 13072015 від 13.07.2015р. орієнтовно складає 400 000 євро за 480 тон товару. Товар поставляється на умовах ІНКОТЕРМС 2010 партіями. Ціна товару в євро за метричну тону обумовлюється окремо кожного місяця і зазначається у відповідному Додатку до Контракту.

Відповідно до Додатку №1 від 13.07.2015р. до Договору №13072015 від 13.07.2015р.вартість товару визначена у сумі (850,00 євро за тону - 2 %) = 833,00 євро/тона, загальний об'єм даної партії - 20,900 тон. Умови оплати - 100 % передоплата. Надано знижку у розмірі 2 % за передоплату.

Відповідно до Додатку №2 від 04.08.2015р. вартість товару визначена (840,00 євро, - 2%) = 823,20 євро/тона, загальний об'єм даної партії - 20,900 тон. Умови оплати - 100 % передоплата. Надано знижку у розмірі 2 % за передоплату.

Відповідно до Додатку №3 від 04.09.2015р. вартість товару закладено у сумі (830,00 євро -2%) = 813,40 євро/тона, загальний об'єм даної партії - 20,900 тон. Умови оплати - 100 % передоплата. Надано знижку у розмірі 2 % за передоплату.

Для проведення митного оформлення 25.08.2015р. ПАТ «Броварський завод пластмас» подано до Київської міської митниці ДФС України (м/п «Східний») електронну митну декларацію № 100270002/2015/258337, в якій митну вартість товару визначено згідно основного методу визначення митної вартості - за ціною договору (контракту), разом із товаросупровідними документами.

На підтвердження митної вартості імпортованого товару, до вантажної митної декларації №100270002/2015/258481 від 25.08.2015року, позивачем подано наступні документи: картка обліку, особи, яка здійснює операції з товарами № 125/2014/0000669 від 07.08.2014 року; контракт купівлі-продажу №13072015 від 13.07.2015 року; додаток № 1 від 13.07.2015 року до Договору № 13072015 від 13.07.2015 року; додаток № 2 від 04.08.2015 року до Договору № 13072015 від 13.07.2015 року; договір № 12/08/20)15 від 12.08.2015 року на надання послуг з перевезень вантажів автомобільним транспортом; інвойс від 20.08.2015 року; міжнародна транспортна накладна А № 197914 від 20.08.2015 року; експортний лист MRN15DE51ЕО від 20.08.2015 року; прайс-лист компанії «VYNOVA Wilhelmshaven GmbH» (Німеччина) про встановлення вартості в період з 01.08.2015 року до 31.08.2015 року; сертифікат походження товару А 144778; сертифікат якості № 6407949; платіжні доручення №№ 193, 194 від 21.08.2015 року; довідка про транспортні витрати від 21.08.2015 року.

За результатами розгляду поданих до митного оформлення документів, митним органом виявлено, що подані основні документи містять розбіжності, та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Органом доходів і зборів декларанту запропоновано протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: - транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (відповідно до вимог наказу Міністерства фінансів України від 24.05.2012р. №599 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 18.06.2012 за № 984/21296); - виписку з бухгалтерської документації; - висновок про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлений спеціалізованою експертною організацією; - інші документи для підтвердження митної вартості товару (за бажанням декларанта).

За результатом опрацювання надісланих додаткових документів встановлено, що наданий декларантом висновок ДП Держзовнішінформ виданий на іншу партію товару та підтверджує вартість товару 833 євро за тону. У наданому до митного оформлення інвойсі № від 04.08.2015 ціна товару вказана у розмірі 823,20 євро за тону.

За результатом опрацювання надісланих додаткових документів встановлено наступне.

Наданий декларантом висновок ДП Держзовнішінформ виданий на іншу партію товару та підтверджує вартість товару 833 євро за тону. У наданому до митного оформлення інвойсі № від 04.08.2015 ціна товару 823,20 євро за тону.

Після отримання митним органом листа про неможливість надати додаткові документи для підтвердження митної вартості 26.08.2015h/, митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від 26.08.2015h/ № 100270002/2015/700022/2.

Згідно вказаного рішення митна вартість визначена із застосуванням основної одиниці виміру УКТЗЕД на рівні 0.913 EUR /кг за резервним методом відповідно до статті 64 Митного кодексу України з використанням способів, які є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі, яка щонайбільшою мірою ґрунтується на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях: МД від 03.08.2015р. №100270002/2015/257555, від 10.07.2015р. № 100270002/2015/256632.

Також відповідач оформив картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №100270002/2015/00092.

Товар випущений у вільний обіг шляхом надання гарантій відповідно до частини 7 статті 55 Митного кодексу України за електронною митною декларацією від 27.08.2015р. №100270002/2015/ 258481.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог виходячи з наступного.

Відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, справлянням митних платежів регулюються положеннями Митного кодексу України, а також положеннями Податкового кодексу України та інших законів України з питань оподаткування.

Статтею 49 Митного кодексу України встановлено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до статті 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу (частина 1); митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу (частина 2).

Статтею 57 глави 9 Митного кодексу України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції) (частина 2). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу (частина 3).

Метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), закріплено в статті 58 Митного кодексу України.

Частиною 4 статті 58 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Як визначено в частині 5 статті 58 Митного кодексу України, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов'язаних із продавцем осіб для виконання зобов'язань продавця.

Згідно з частиною 1 статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Частиною 2 вказаної статті передбачено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах 5 і 6 статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

З матеріалів справи вбачається, що для підтвердження митної вартості позивачем до митної декларації надано товаросупровідні документи.

Частиною 3 статті 53 Митного кодексу України передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині 2 цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Статтею 54 Митного кодексу України встановлено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості (частина 1). Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині 1 статті 58 цього Кодексу (частина 2).

За змістом частини 6 статті 54 Митного кодексу України передбачено, що митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах 2-4 статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Статтею 57 Митного кодексу України передбачені такі методи визначення митної вартості товарів: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач, приймаючи рішення про коригування митної вартості виходив з того, що позивачем не надано в повному обсязі додаткові документи згідно ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України.

Під час митного оформлення товару та визначення митної вартості товарів, підставою для висновку відповідача про те, що митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору стало те, що документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості, не містять всіх даних відповідно до обраного методу визначення митної вартості.

Законом чітко встановлено умову, за наявності якої у митного органу виникає право на застосування таких повноважень, як витребовування додаткових документів та відмова у митному оформленні за заявленою декларантом митною вартістю товарів. А саме, наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів. Сумніви є обґрунтованими, якщо документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Аналіз викладених статей свідчить про обов'язок митниці зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, орган митної служби повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач подав не повний пакет додатково витребуваних документів, зокрема, не подано виписку з бухгалтерської документації та транспортні (перевізні) документи (CMR).

При досліджені поданих документів митницею встановлено розбіжності (наданий декларантом висновок ДП Держзовнішінформ виданий на іншу партію товару та підтверджує вартість товару 833 євро за тону. У наданому до митного оформлення інвойсі ціна товару 823,20 євро за тону).

Враховуючи зазначені обставини митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товару, внаслідок чого митна вартість скоригована у сторону збільшення.

Позивач стверджує, що зазначені дії митниці потягли за собою спричинення збитків та потягло за собою додаткові витрати у вигляді мита та ПДВ, в той же час, рішення про коригування митної вартості позивачем не оскаржується та є чинним, митні платежі сплачені позивачем у повному обсязі, товар випущено у вільний обіг під гарантії із забезпеченням, шляхом надання гарантій, сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом та сумою митних платежів, обчисленою митною вартістю товарів, визначеною митним органом згідно з рішенням про коригування митної вартості товарів.

В той же час, відповідач надав суду переконливі докази правомірності своїх дій, таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Відповідно до частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В даному випадку відповідачем у повному обсязі доведено правомірність винесення оскаржуваного рішення і картки відмови.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог і відсутність підстав для їх задоволення.

Враховуючи положення ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України відшкодування судового збору позивачу не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позовних вимог публічного акціонерного товариства «Броварський завод пластмас» відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі до Окружного адміністративного суду міста Києва апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Київського апеляційного адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Суддя В.П. Шулежко