Справа № 819/436/16
Суддя: Чепенюк О.В.
Дата ухвалення: 2016-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/436/16

10 червня 2016 р.м.Тернопіль

ОСОБА_1 окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Чепенюк О.В.,

при секретарі судового засідання Кухар О.Л.,

за участю представників позивача ОСОБА_2, ОСОБА_3,

представника відповідача відділу з питань державної реєстрації ОСОБА_1 районної державної адміністрації ОСОБА_4,

представника третьої особи ОСОБА_1 обласної державної адміністрації ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі адміністративну справу за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_6 до державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_1 районного управління юстиції ОСОБА_7, відділу з питань державної реєстрації ОСОБА_1 районної державної адміністрації, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, ОСОБА_1 обласна державна адміністрація про скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_6 звернувся до суду з адміністративним позовом до державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_1 районного управління юстиції ОСОБА_7, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, Реєстраційна служба ОСОБА_1 районного управління юстиції Тернопільської області, ОСОБА_1 обласна державна адміністрація, в якому просить скасувати рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 28769133 від 16 березня 2016 року, прийняте державним реєстратором прав на нерухоме майно ОСОБА_1 районного управління юстиції ОСОБА_7.

Ухвалою суду від 26 травня 2016 року залучено до участі у справі як другого відповідача відділ з питань державної реєстрації ОСОБА_1 районної державної адміністрації та виключено з числа третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача реєстраційну службу ОСОБА_1 районного управління юстиції Тернопільської області.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що державним реєстратором прав на нерухоме майно ОСОБА_1 районного управління юстиції ОСОБА_7 прийнято рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 28769133 від 16 березня 2016 року, яким відмовлено у державній реєстрації іншого права - права оренди земельної ділянки за номером 52, що розташована на території Драганівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, кадастровий номер :01:001:0558, за суб'єктом ОСОБА_6. Підставою для відмови у державній реєстрації стало те, що додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення була укладена сторонами поза строк, встановлений статтею 33 Закону України "Про оренду землі".

Позивач вважає, що рішення № 28769133 від 16 березня 2016 року прийняте державним реєстратором прав на нерухоме майно ОСОБА_1 районного управління юстиції ОСОБА_7 з порушенням норм чинного законодавства України.

В судовому засідання представники позивача фізичної особи - підприємця ОСОБА_6 позовні вимоги підтримали у повному обсязі з підстав, наведених в адміністративному позові, та просили позовні вимоги задовольнити. Також зазначили, що належне виконання фізичною особою - підприємцем ОСОБА_8 умов договору оренди землі, дотримання ним строків і процедури повідомлення про намір реалізувати своє переважне право на поновлення договору оренди на новий строк, не надіслання орендодавцем у встановлений законом строк відмови в поновленні договору на новий строк та укладення орендодавцем додаткової угоди № 17 від 9 листопада 2015 року про поновлення договору оренди землі від 19 березня 2010 року дає підстави вважати про виникнення у позивача права для реєстрації іншого речового права, а саме: права оренди земельної ділянки згідно договору оренди землі від 19 березня 2010 року на той самий строк та на тих самих умовах.

Відтак, в силу приписів статті 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та статей 125, 126 Земельного кодексу України, право оренди земельної ділянки згідно договору оренди землі від 19 березня 2010 року на той самий строк та на тих самих умовах підлягає державній реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Також представники позивача пояснили, що укладення додаткової угоди про продовження строку дії договору оренди вирішувалось тривалий час через те, що першочергово необхідно було привести у відповідність договір оренди з вимогами статті 122 Земельного кодексу України з урахувань повноважень органів виконавчої влади щодо передачі земельних ділянок у користування, а саме: змінити сторону договору оренди орендодавця з ОСОБА_1 районної державної адміністрації на ОСОБА_1 обласну державну адміністрацію.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача ОСОБА_1 обласної державної адміністрації в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю з підстав, наведених у письмових поясненнях (а. с. 37-40). Зазначив, що з метою реалізації орендарем земельної ділянки свого переважного права на поновлення договору оренди землі, 09 листопада 2015 року між фізичною особою - підприємцем ОСОБА_8 та ОСОБА_1 обласною державною адміністрацією укладено додаткову угоду № 17 про поновлення договору оренди землі від 19 березня 2010 року на тих самих умовах і на той самий строк. Позивач продовжував сплачувати орендну плату за землю після закінчення строку договору оренди землі, що свідчить про наявність фактичних орендних відносин.

Вважає, що передбачений статтею 33 Закону України "Про оренду землі" місячний строк для укладення додаткової угоди на поновлення договору оренди землі має на меті захистити права орендаря від незаконної та необґрунтованої відмови орендодавця у поновлені такого договору. Про це свідчить вказана законодавча норма, яка дає право орендарю оскаржити у судовому порядку відмову, або наявне зволікання в укладенні такої додаткової угоди. Посилаючись на викладені вище обставини, представник третьої особи просив позовні вимоги задовольнити.

Відповідач державний реєстратор прав на нерухоме майно ОСОБА_1 районного управління юстиції ОСОБА_7 в судове засідання не прибула, хоча в розумінні частини третьої статті 33, частини одинадцятої статті 35 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) належним чином була повідомлена про дату, час і місце судового розгляду шляхом направлення копії ухвали про відкритті провадження в адміністративній справі та в подальшому повісток про виклик до суду рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення за адресою місцезнаходження ОСОБА_1 районного управління юстиції, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань. Своєї позиції щодо заявлених позовних вимог не висловила.

Представник відповідача відділу з питань державної реєстрації ОСОБА_1 районної державної адміністрації в судовому засіданні позовні вимоги не визнала з огляду на їх безпідставність та необґрунтованість, про що подала письмові заперечення проти позову (а. с. 105-109), та пояснила наступне.

Державним реєстратором прав на нерухоме майно ОСОБА_1 районного управління юстиції ОСОБА_7 підставно прийнято рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 28769133 від 16 березня 2016 року, яким відмовлено у державній реєстрації іншого речового права - права оренди земельної ділянки за суб'єктом ОСОБА_6 з огляду на пропуск сторонами строку для продовження терміну дії договору оренди землі, встановленого статтею 33 Закону України "Про оренду землі".

Згідно наданих матеріалів фізичною особою - підприємцем ОСОБА_8 вбачається факт неналежного виконання умов договору оренди землі від 19 березня 2010 року в частині недотримання строків і процедури повідомлення про намір реалізувати своє переважне право на поновлення договору оренди на новий строк, не надіслання орендодавцю у встановлений законом строк повідомлення про поновлення договору оренди землі та проекту додаткової угоди.

Додатково відмітила, що відповідно до пункту 8 договору оренди землі від 19 березня 2010 року орендар повинен не пізніше ніж за 60 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію. Тобто позивач володів необхідною інформацією для укладення додаткової угоди щодо поновлення договору оренди землі від 19 березня 2010 року на новий строк, проте зволікав із своєчасним поданням пакету документів для укладення такої угоди. Строк дії договору закінчився 05 березня 2015 року. Отже, укладення додаткової угоди 09 листопада 2015 року про продовження строку дії договору оренди землі на той самий строк і на тих самих умовах відбулось із порушенням вимог статті 33 Закону України "Про оренду землі" та є недійсним.

На думку представника відповідача, у спірному випадку відмова у державній реєстрації прав та їх обтяжень була здійснена з урахуванням усіх наданих державному реєстратору документів, відповідно до вимог чинного законодавства. У судовому засідання представник відповідача щодо прийняття судового рішення покладалася на розсуд суду.

У звязку з неприбуттям у судове засідання без поважних причин відповідача державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_1 районного управління юстиції ОСОБА_7, враховуючи положення статті 128 КАС України, розгляд справи здійснено за відсутності такого відповідача на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, які є в матеріалах адміністративної справи, суд приходить до висновку, що адміністративний позов слід задовольнити в повному обсязі з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_6 з 16 серпня 2001 року зареєстрований як фізична особа підприємець, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (а. с. 16).

19 березня 2010 року між ОСОБА_1 районною державною адміністрацією та фізичною особою підприємцем ОСОБА_6 укладено договір оренди землі (а. с. 6-7). Державну реєстрацію договору оренди землі проведено 09 червня 2010 року ОСОБА_1 регіональною філією державного підприємства "Центр державного земельного кадастру", про що у Державному реєстрі землі вчинено запис від 09 червня 2010 року за № 51, що підтверджується відміткою на останній сторінці договору (а. с. 7 зворот).

Відповідно до пункту 1 даного договору, орендодавець, на підставі розпорядження ОСОБА_1 державної адміністрації від 05 березня 2010 року № 186 надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для обслуговування столярного цеху та навісу пилорами, яка знаходиться на території Драганівської сільської ради Тернопільського району за межами населеного пункту.

Пунктом 2 договору оренди землі від 19 березня 2010 року встановлено, що в оренду передається земельна ділянка загальною площею 1,087 га, у тому числі 1,087 га - за рахунок земель запасу (землі сільськогосподарського призначення під господарськими будівлями і дворами).

Договір укладено на 5 років з 05 березня 2010 року по 05 березня 2015 року. Після закінчення строку договору оренди орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 60 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію (пункт 8 договору оренди землі від 19 березня 2010 року).

01 липня 2014 року фізична особа підприємець ОСОБА_6 звернувся до ОСОБА_1 обласної державної адміністрації з заявою від 25 червня 2014 року щодо укладення додаткової угоди про внесення змін до договору оренди землі від 19 березня 2010 року, а саме щодо заміни сторони даного договору (а. с. 12).

На дане звернення ОСОБА_1 обласна державна адміністрація листом № Г-628 від 15 серпня 2014 року повідомила позивача, що проект додаткової угоди оренди землі розроблено і передано на розгляд керівництву для прийняття відповідного рішення, після чого ОСОБА_6 буде додатково повідомлено у відповідності до норм чинного законодавства (а. с. 13).

22 січня 2015 року фізична особа підприємець ОСОБА_6 звернувся до ОСОБА_1 районної державної адміністрації з заявою від 21 січня 2015 року щодо продовження договору оренди землі від 19 березня 2010 року (а. с. 120).

На дане звернення ОСОБА_1 районна державна адміністрація листом № 02-301/01/14 від 17 лютого 2015 року повідомила, що згідно договору оренди землі від 19 березня 2010 року орендована земельна ділянка за категорією земель віднесена до земель промисловості, транспорту та звязку, енергетики, оборони та іншого призначення. Відповідно до повноважень, встановлених статтею 122 Земельного кодексу України, розпорядником земель зазначеної категорії є ОСОБА_1 обласна державна адміністрація (а. с. 121).

12 лютого 2015 року додатковою угодою № 10, в звязку з тим, що відповідно до пункту 5 статті 122 Земельного кодексу України обласні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами третьою, четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах міст обласного значення та за межами населених пунктів, а також земельні ділянки, що не входять до складу певного району, або у випадках, коли районна державна адміністрація не утворена для всіх потреб, сторони погодилися внести зміни до договору оренди землі від 19 березня 2010 року наступного змісту: сторону у договорі, тобто орендодавця ОСОБА_1 районну державну адміністрацію, замінити на ОСОБА_1 обласну державну адміністрацію, в звязку з цим надалі за договором оренди землі від 19 березня 2010 року орендодавцем вважати ОСОБА_1 обласну державну адміністрацію (а. с. 8).

Державну реєстрацію додаткової угоди № 10 від 12 лютого 2015 року проведено 24 лютого 2015 року за № 8877745, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, сформованого 26 лютого 2015 року (а. с. 11).

27 жовтня 2015 року фізична особа підприємець ОСОБА_6 звернувся до ОСОБА_1 обласної державної адміністрації з заявою щодо продовження договору оренди землі від 19 березня 2010 року (а. с. 124).

09 листопада 2015 року між ОСОБА_1 обласною державною адміністрацією та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_6 укладено додаткову угодою № 17 про поновлення договору оренди землі від 19 березня 2010 року (а. с. 9).

Згідно з пунктом 1 даної додаткової угоди встановлена наступна домовленість сторін: "В звязку з тим, що відповідно до статті 33 Закону України "Про оренду землі" у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності).

Враховуючи те, що строк договору оренди землі, укладеного 19 березня 2010 року строком на 5 років, закінчився 05 березня 2015 року, даний договір оренди землі вважається поновленим на той самий строк та на тих самих умовах".

Пунктом 2 додаткової угоди № 17 від 9 листопада 2015 року визначено, що ця додаткова угода набирає чинності після підписання сторонами та її державної реєстрації, і становить невідємну частину договору від 19 березня 2010 року.

З метою державної реєстрації додаткової угоди № 17 від 09 листопада 2015 року про поновлення договору оренди землі від 19 березня 2010 року, уповноважена особа ОСОБА_3 11 березня 2016 року звернулася із заявою до державного реєстратора ОСОБА_1 районного управління юстиції та подала пакет документів.

16 березня 2016 року державним реєстратором прав на нерухоме майно ОСОБА_1 районного управління юстиції ОСОБА_7 прийнято рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 28769133, а саме: відмовлено у державній реєстрації іншого права - права оренди земельної ділянки за номером 52, що розташована на території Драганівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, кадастровий номер земельної ділянки :01:001:0558, за суб'єктом ОСОБА_6 (а. с. 14-15). Підставою для відмови у державній реєстрації стало те, що додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення була укладена сторонами поза строк, встановлений статтею 33 Закону України "Про оренду землі".

Позивач вважає прийняте відповідачем державним реєстратором прав на нерухоме майно ОСОБА_1 районного управління юстиції ОСОБА_7 рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 28769133 від 16 березня 2016 року протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки дана відмова в державній реєстрації прав не передбачена нормами чинного законодавства України.

До спірних правовідносин суд застосовує наступні правові норми.

Як передбачено частиною першою статті 2 Закону України "Про оренду землі" від 06 жовтня 1998 року № 161-ХIV, з змінами і доповненнями (в редакції, яка діяла на момент укладення додаткової угоди № 17 від 09 листопада 2015 року про поновлення договору оренди землі від 19 березня 2010 року), відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Відповідно до частини першої статті 124 Земельного кодексу України (далі ЗК України), в редакції, яка діяла на момент укладення додаткової угоди № 17 від 09 листопада 2015 року про поновлення договору оренди землі від 19 березня 2010 року, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Приписами статті 125 ЗК України встановлено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (стаття 126 ЗК України).

Пунктом 1 частини першої статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01 липня 2004 року № 1952-IV, з змінами і доповненнями (тут і надалі в редакції Закону на час прийняття оскаржуваного рішення) (далі Закон № 1952-IV) визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 10 Закону № 1952-IV державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема:

відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом;

відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав;

відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих документах;

наявність обтяжень прав на нерухоме майно;

наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов'язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації.

Умови, підстави та процедуру проведення відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, об'єкти незавершеного будівництва та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав), перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов'язки суб'єктів у сфері державної реєстрації прав, а також умови, підстави та процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна визначено Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 (далі Порядок).

Відповідно до пункту 18 Порядку за результатом розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор приймає рішення щодо державної реєстрації прав або щодо відмови в такій реєстрації.

У разі проведення державної реєстрації права власності на житловий будинок, будівлю або споруду одночасно з державною реєстрацією прав на земельну ділянку, на якій вони розташовані, а також у разі проведення державної реєстрації речових прав, що є похідними від права власності, одночасно з проведенням державної реєстрації права власності на таке майно державним реєстратором приймається одне рішення щодо державної реєстрації прав або щодо відмови в такій реєстрації.

Рішення щодо державної реєстрації прав або щодо відмови в такій реєстрації за умови вчинення дій та/або процедур, передбачених цим Порядком під час розгляду заяви, приймається державним реєстратором у будь-який час до закінчення строку державної реєстрації прав.

Пунктом 23 Порядку визначено, що за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав, що визначені Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державний реєстратор приймає відповідне рішення, яке повинно містити вичерпний перелік обставин, що стали підставою для його прийняття, з відповідним обґрунтуванням їх застосування.

Згідно частиною першою статті 24 Закону № 1952-IV у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо:

1) заявлене речове право, обтяження не підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону;

2) заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою;

3) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом;

4) подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження;

5) наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями;

6) наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно;

7) заяву про державну реєстрацію обтяжень щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем;

8) після завершення строку, встановленого частиною третьою статті 23 цього Закону, не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав;

9) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію;

10) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка згідно із законодавством не має повноважень подавати заяви в електронній формі;

11) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене речове право, обтяження вже зареєстровано у Державному реєстрі прав.

У наведеній законодавчій нормі визначено вичерпний перелік випадків, за наявності яких може бути відмовлено у державній реєстрації.

Як зазначено у частину пятій статті 24 Закону № 1952-IV, відмова в державній реєстрації прав з підстав, не передбачених частиною першою цієї статті, заборонена.

Як встановлено судом, з метою державної реєстрації додаткової угоди № 17 від 09 листопада 2015 року про поновлення договору оренди землі від 19 березня 2010 року, уповноважена особа ОСОБА_3 11 березня 2016 року звернулася із заявою до державного реєстратора ОСОБА_1 районного управління юстиції та подала пакет документів. Однак, державним реєстратором прав на нерухоме майно ОСОБА_1 районного управління юстиції ОСОБА_7 прийнято рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень через те, що додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення була укладена сторонами поза строк (більше одного місяця), встановлений статтею 33 Закону України "Про оренду землі".

Статтею 33 Закону України "Про оренду землі" визначено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі).

Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі.

До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди.

При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

У разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із:

власником земельної ділянки (щодо земель приватної власності);

уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності).

Керівник органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який уповноважений підписувати додаткову угоду до договору оренди землі щодо земельної ділянки державної або комунальної власності, визначається рішенням цього органу.

Додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов'язковому порядку.

Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді.

У разі зміни межі або цільового призначення земельної ділянки поновлення договору оренди землі здійснюється у порядку одержання земельної ділянки на праві оренди.

Отже, у відповідності до Закону України "Про оренду землі" право користування земельною ділянкою після закінчення договору виникло у позивача в силу закону та в подальшому було оформлено належним чином підписаною додатковою угодою угоди № 17 від 09 листопада 2015 року.

При цьому, стаття 24 Закону № 1952-IV, яка визначає підстави для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, містить посилання на невідповідність документів вимогам, встановленим законом.

Між тим стаття 33 Закону України "Про оренду землі" в тій частині, якою обґрунтоване рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень, не містить вимог до документа, а містить лише вказівку на строк його укладення, порушення якого, в свою чергу, не має своїм наслідком визнання додаткової угоди про поновлення договору недійсною, як вважає відповідач.

В силу положень статті 33 Закону України "Про оренду землі" у позивача виникло речове право, яке не заперечується іншою стороною договірних відносин з огляду на те, що між сторонами підписана додаткова угода про поновлення договору оренди землі на новий строк. У судовому засіданні представник третьої особи орендодавця також підтвердив досягнення згоди між сторонами договору оренди землі в частині продовження терміну його дії на той самий строк і на тих самих умовах.

Приписами частини першої статті 626 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Додаткова угода ніким не оспорюється і недійсною у встановленому законом порядку не визнана. Також судом не встановлено невідповідності змісту додаткової угоди вимогам чинного законодавства.

Таким чином, оскільки на час розгляду цього спору існує належним чином підписана між ОСОБА_1 обласною державною адміністрацією та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_6 додаткова угода № 17 від 09 листопада 2015 року про поновлення договору оренди землі від 19 березня 2010 року, то суду приходить до висновку, що позивач має право на державну реєстрацію права оренди на вищевказану земельну ділянку відповідно до додаткової угоди.

При цьому суд звертає увагу, що Закон України "Про оренду землі" не містить правових наслідків недотримання сторонами вимог стосовно строку укладення додаткової угоди до договору.

Також суд зауважує, що державний реєстратор прав на нерухоме майно ОСОБА_1 районного управління юстиції ОСОБА_7, оцінюючи зміст та строки укладення додаткової угоди до первинного договору оренди, вийшла за межі своїх повноважень, так як, укладення додаткової угоди є виключним правом учасників договірних відносин, зокрема, власника землі та орендаря. А державний реєстратор, при проведенні державної реєстрації, має перевіряти подані документи лише на їх відповідність вимогам Закону № 1952-IV, а не оцінювати строки укладення додаткової угоди. Таким чином, в даному випадку державний реєстратор допустив втручання у волевиявлення сторін договірних відносин (позивача та ОСОБА_1 обласної державної адміністрації).

При цьому, слід зазначити, що будь-яких інших підстав для відмови в проведенні державної реєстрації державним реєстратором в оскаржуваному рішення не зазначено.

З урахуванням викладеного, суд констатує, що державний реєстратор прав на нерухоме майно ОСОБА_1 районного управління юстиції ОСОБА_7 при прийнятті рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 28769133 від 16 березня 2016 року порушила права позивача, оскільки встановлені судом обставини свідчать про те, що державний реєстратор діяла не в межах та не у спосіб, визначений законодавством, а тому оскаржуване рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 28769133 від 16 березня 2016 року є неправомірним та підлягає скасуванню, а позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до частин першої, другої статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідачами не доведено правомірності своїх дій при прийняті оскаржуваного рішення.

Таким чином, з наведених вище підстав, виходячи з наданих суду статтею 162 КАС України повноважень, адміністративний позов підлягає до задоволення шляхом прийняття постанови про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_1 районного управління юстиції ОСОБА_7 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 28769133 від 16 березня 2016 року.

Керуючись статтями 2, 11, 86, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_1 районного управління юстиції ОСОБА_7 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 28769133 від 16 березня 2016 року.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через ОСОБА_1 окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України (оголошення вступної та резолютивної частини постанови), а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови виготовлено 15 червня 2016 року.

Головуючий суддя Чепенюк О.В.

копія вірна

Суддя Чепенюк О.В.