Справа № 820/836/16
Суддя: Полях Н.А.
Дата ухвалення: 2016-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

13 червня 2016 р. №820/836/16

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Полях Н.А.,

при секретарі судового засідання - Корнієнка А.Д.,

за участі:

позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Биковченко Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ в Харківській області про визнання незаконним та скасування наказу та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач - ОСОБА_1, звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Міністерства внутрішніх справ в Харківській області, в якому з урахуванням уточнень просила суд:

- визнати незаконним та скасувати наказ ГУ МВС України в Харківській області від 06.11.2015 року №629 о/с в частині звільнення ОСОБА_1;

- зобов'язати Головне управління Міністерства внутрішніх справ в Харківській області поновити ОСОБА_1 на посаді слідчого відділення Жовтневого ВП Київського ВП ГУНП в Харківській області з 06.11.2015 року.

В обґрунтування позову зазначила, що 16.08.2008 року відповідно до наказу ХНУВС від 31.07.2008 року №405 о/с позивача було прийнято на службу в органи внутрішніх справ України. 01.12.2012 р. відповідно до наказу ГУ МВС України в Харківський області від 11.12.2012 р. № 217 о/с позивач була прийнята на посаду слідчого відділення розслідування злочинів лінії карного розшуку слідчого відділу Жовтневого РВ ХМУ ГУ МВС України в Харківській області. 11.08.2015 року позивач народила дитину та з 03.10.2015 р. знаходилась у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років. Відповідно до наказу ГУ МВС України в Харківській області від 06.11.2015 р. № 629 о/с, відповідно до пункту 64 «Г» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 29 липня 1991 року №114, позивача було звільнено з органів внутрішніх справ у запас через скорочення штатів. Даний витяг із наказу було вручено позивачу тільки 22.02.2016 р. та вручено трудову книжку. Вищевказане звільнення відбулося, на думку позивача, з порушенням вимог чинного законодавства та є незаконним, виходячи з того, що відповідач не дотримався вимог КЗпП України при звільненні позивача з підстави "Скорочення штатів", щодо: 1) дотримання порядку звільнення, визначеного ст. 49-2 КЗпП України; 2) заборони звільнення осіб які перебувають у відпустці - ч. 3 ст.40 КЗпП України.

У зв'язку з наведеним, на думку позивача, оскаржуваний наказ має бути визнаний протиправним і скасований, а позивач поновлений на публічній службі.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити позов в повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував, вказав на обґрунтованість та законність дій відповідача, а тому просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. У запереченнях на адміністративний позов зазначив, що ГУМВС України в Харківській області вживались заходи щодо працевлаштування позивачки, так 28.10.2015 року за вих. № 105-15 працівниками Жовтневого РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області позивачці направлявся лист та повідомлялось про необхідність прибуття на службу для подання рапорту, крім того 04.11.2015 в телефонній бесіді з позивачкою її повторно було попереджено про можливе майбутнє звільнення у разі неподання рапорту, але враховуючи, що позивач не прибула на службу, ніяких рапортів щодо прийняття до Національної поліції не надала, наказом ГУМВС України в Харківській області від 06.11.2015 № 629 о/с позивач була звільнена з органів внутрішніх справ України через скорочення штатів. Про що їй було повідомлено листом від 06.11.2015 №65/5663, запропоновано прибути до УКЗ для отримання документів. 29.12.2015 року за вих. №7/1180 позивачці вдруге було надіслано листа аналогічного змісту та направлено витяг з наказу. З огляду на викладене, представник відповідача вважає, що ГУМВС України в Харківській області вживались заходи щодо працевлаштування, однак позивач жодним чином не виявила бажання відреагувати на запропоноване, що може свідчити про її небажання продовжувати службу.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши подані сторонами документи, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі з наступних підстав.

Судом встановлено, що 16.08.2008 року відповідно до наказу ХНУВС від 31.07.2008 року №405 о/с позивача було прийнято на службу в органи внутрішніх справ України.

01.12.2012 р. відповідно до наказу ГУ МВС України в Харківський області від 11.12.2012 р. № 217 о/с позивач була прийнята на посаду слідчого відділення розслідування злочинів лінії карного розшуку слідчого відділу Жовтневого РВ ХМУ ГУ МВС України в Харківській області.

11.08.2015 року позивач народила дитину та з 03.10.2015 р. знаходилась у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років.

Відповідно до наказу ГУ МВС України в Харківській області від 06.11.2015 р. № 629 о/с, відповідно до пункту 64 «Г» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 29 липня 1991 року №114, позивача було звільнено з органів внутрішніх справ у запас через скорочення штатів.

Не погоджуючись із позицією та рішеннями відповідача, позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду із зазначеним позовом.

По суті заявлених вимог суд зазначає наступне.

Відповідно до постанови КМУ від 16.09.2015 № 730 «Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ», з набрання чинності з 07.11.2015 Закону України «Про Національну поліцію» всі територіальні органи внутрішніх справ України, у тому числі і ГУМВС України в Харківській області, ліквідуються повністю. Штатних посад в територіальних органах внутрішніх справ ГУМВС України в Харківській області на теперішній час не існує, такого поняття, як «органи внутрішніх справ» також не існує.

Згідно з вказаними Законом та Постановою в Україні створений новий центральний орган виконавчої влади - Національна поліція та його територіальні органи в областях у вигляді Головних управлінь та управлінь поліції. Так в Харківській області створено Головне управління Національної поліції, яке не є правонаступником Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області.

Пунктом 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що з дня опублікування цього Закону всі працівники міліції (особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), а також інші працівники Міністерства внутрішніх справ України, його територіальних органів, закладів і установ вважаються такими, що попереджені у визначеному порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів.

Також суд зазначає щодо посилання позивача на зміну адреси, то відповідно до відомостей, що містяться саме в Жовтневому РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області, позивач власноруч вказувала лише одну адресу для листування, іншої не зазначала.

З огляду на наведену норму права, суд приходить до висновку, що позивач належним чином була повідомлена про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів.

Оскільки, Закон України «Про Національну поліцію» не містить положень щодо гарантій вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років, тощо, то в даному випадку до спірних правовідносин мають застосовуватись конституційні принципи і загальні засади права.

Вказані гарантії передбачені Кодексом законів про працю України.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 184 Кодексу законів про працю України звільнення вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років (до шести років - частина шоста статті 179), одиноких матерів при наявності дитини віком, до чотирнадцяти років або дитини-інваліда з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не допускається, крім, випадків повної ліквідації підприємства, установи, організації, коли допускається звільнення з обов'язковим працевлаштуванням. Обов'язкове працевлаштування зазначених жінок здійснюється також у випадках їх звільнення після закінчення строкового трудового договору.

Відповідно до п. 9 працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції.

Посади, що пропонуються особам, зазначеним у цьому пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції.

Дотримуючись норм, встановлених законодавством, 28.10.2015 року за вих. №105-15 працівниками Жовтневого РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області, ОСОБА_1 за місцем мешкання, вказаним у матеріалах особової справи, саме в Жовтневому РВ ХМУ ГУМВС України, направлявся лист та повідомлялось про необхідність прибуття до 04.11.2015 року за місцем проходження служби для подання рапорту про вихід з відпустки по догляду за дитиною з метою подальшого призначення до Головного управління Національної поліції в Харківській області (ГУНП).

Крім того, як встановлено судом, 04.11.2015 р. у телефонній розмові ОСОБА_1 було роз'яснено про неможливість автоматичного перепризначення на посаду до ГУНП в Харківській області.

Вказане підтверджується рапортом начальника Жовтневого РВ полковником міліції Мєлєшевим С.Б., складеним 05.11.2015 р. на ім'я начальника ГУМВС України в Харківській області та наданим до матеріалів справи.

Наведені факти були підтверджені поясненнями свідка ОСОБА_4, допитаного під час розгляду даної справи. Свідок наполягав, що ОСОБА_1 була належним чином повідомлена про порядок подання рапортів для можливості подальшого проходження служби у ГУНП в Харківській області та про можливі наслідки у разі їх неподання.

В свою чергу свідок - ОСОБА_5 зазначила, що бачила позивача в будівлі ГУМВС України в Харківській області, яка прийшла до кадрового відділу для написання рапорту, проте свідок не спостерігала за процесом складання рапоту Окарою С.В.

Суд зазначає, що документи, які начебто складались позивачем не містяться в матеріалах особової справи ОСОБА_1 та не надані до суду як докази.

Згідно з п.п. 10 та 11 Прикінцевих та перехідних положень Закону працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів. Перебування працівників міліції на лікарняному чи у відпустці не є перешкодою для їх звільнення зі служби в органах внутрішніх справ відповідно до "Прикінцевих та перехідних положень" цього Закону.

У зв'язку з цим 06.11.2015р. в ГУМВС України в Харківській області видано наказ за № 629 о/с, яким ОСОБА_1 звільнено з органів внутрішніх справ за п. 64 «Г» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ - через скорочення.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992р. № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» при ліквідації підприємства (установи, організації) правила п.1 ст. 40 КЗпП можуть застосовуватися і в тих випадках, коли після припинення його діяльності одночасно утворюється нове підприємство. В цих випадках працівник не вправі вимагати поновлення його на роботі на заново утвореному підприємстві, якщо він не був переведений туди в установленому порядку.

Отже, суд приходить до висновку, що відповідачем було дотримано вимоги ст.40 Кодексу законів про працю України під час винесення оскаржуваного наказу.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідачем по справі доведено правомірність та обґрунтованість наказу ГУ МВС України в Харківській області від 06.11.2015 року №629 о/с в частині звільнення ОСОБА_1.

Отже, оскільки позовні вимоги про зобов'язання Головного управління Міністерства внутрішніх справ в Харківській області поновити ОСОБА_1 на посаді слідчого відділення Жовтневого ВП Київського ВП ГУНП в Харківській області з 06.11.2015 року є похідними від вимоги про визнання незаконним та скасування наказу ГУ МВС України в Харківській області від 06.11.2015 року №629 о/с в частині звільнення ОСОБА_1, яка визнана судом необґрунтованою та підстави для задоволення якої у суду відсутні, вони також не підлягають задоволенню.

Положеннями частини 1 статті 11 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до положень ст.94 КАС України.

Керуючись ст. ст. 2, 8-14, 71, 94, 160-163, 167, 186, 254 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ в Харківській області про визнання незаконним та скасування наказу та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити у повному обсязі.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови складено 14.06.2016 року.

Суддя Полях Н.А.