Справа № 816/496/16
Суддя: І.Г. Ясиновський
Дата ухвалення: 2016-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 червня 2016 року 13:27 м. ПолтаваСправа № 816/496/16

Полтавський окружний адміністративний суд колегією у складі:

головуючого судді Ясиновського І.Г.,

суддів Соколенка Ф.Ф. , Єресько Л.О. ,

за участю: секретаря судового засідання Петренко О.В.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача Петрук С.О.,

представника відповідача Міністерства оборони України - Вельми І.О.,

представника відповідача - Полтавського обласного військового комісаріату Міністерства оборони України - Рогозіна А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, Полтавського обласного військового комісаріату Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування пункту протоколу та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

12 квітня 2016 року ОСОБА_1 (надалі по тексту також - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Міністерства оборони України (надалі по тексту також - відповідач1, МОУ), Полтавського обласного військового комісаріату Міністерства оборони України (надалі по тексту також - відповідач2, ІНФОРМАЦІЯ_1 ), відповідно до якого просив:

- визнати протиправними та скасувати пункту 10 протоколу № 17 від 18.03.2016 Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 );

- зобов`язати Міністерство оборони України прийняти рішення про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) внаслідок отримання в 1983 року вогнепального осколкового поранення задньо-бокової області шиї, контузії головного мозку, згідно з протоколом засідання військово-лікарської комісії Північного регіону по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишніх військовослужбовців № 250 від 08.11.2013, як інваліду II групи в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, а саме 243600 грн; внаслідок отримання в 1986 році травми - консолідованого після металоостеосинтезу та остеопластики перелому кісток середини правого передпліччя, згідно з протоколом засідання військово-лікарської комісії Північного регіону по становленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишніх військовослужбовців № 250 від 08.11.2013, як інваліду II групи в розмірі 90-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, а саме 109620 грн в порядку визначеному Постановою КМУ № 975 від 25.12.2013 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві»;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 виплатити одноразову грошову допомогу ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , Ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) внаслідок отримання в 1983 році вогнепального осколкового поранення задньо-бокової області шиї, контузії головного мозку, згідно з протоколом засідання військово-лікарської комісії Північного регіону по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишніх військовослужбовців № 250 від 08.11.2013, як інваліду II групи в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, а саме 243600 грн; внаслідок отримання в 1986 році травми - консолідованого після металоостеосинтезу та остеопластики перелому кісток середини правого передпліччя, згідно з протоколом засідання військово-лікарської комісії Північного регіону по становленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишніх військовослужбовців № 250 від 08.11.2013, як інваліду II групи в розмірі 90-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, а саме 109620 грн, в порядку визначеному Постановою КМУ № 975 від 25.12.2013 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві».

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що протокольним висновком військово-лікарської комісії Північного регіону по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишніх військовослужбовців від 08 листопада 2013 року №250 визнано факти отримання ОСОБА_1 травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби та травми, пов`язаної з проходженням військової служби. Зазначав, що висновком МСЕК від 18 листопада 2014 року №1444 йому з 10 листопада 2014 року безтерміново встановлено ІІ групу інвалідності, а відтак, на переконання позивача, він має право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої частиною другою статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". Відмову відповідача1 щодо призначення виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, викладену у пункті 10 протоколу № 17 від 18.03.2016 Комісії Міністерства оборони України, позивач вважає неправомірною, оскільки право на таку виплату встановлено чинним законодавством та постановою Полтавського окружного адміністративного суду у справі № 816/2069/15, що набрало законної сили.

Позивач та його представник у судовому засіданні позов підтримали, просили задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача1 у судовому засіданні проти позову заперечував, просив суд відмовити у його задоволення в повному обсязі. В письмових запереченнях посилався на обґрунтованість відмови, викладеної у пункті 10 протоколу № 17 від 18.03.2016 Комісії Міністерства оборони України, відповідно до якої позивач не має права на отримання одноразової грошової допомоги, оскільки на момент встановлення ОСОБА_1 групи інвалідності останній не являвся військовослужбовцем, у зв`язку з чим на нього не поширюються гарантії, встановлені статтею 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". Також, зауважував на надання позивачем пакету документів не в повному обсязі, а також на відсутність підстав для виплати позивачеві декількох одноразових допомог як на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 №499 "Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб", так і на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975 "Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві".

Представник відповідача2 у судовому засіданні проти позову заперечував, просив суд відмовити у його задоволення в повному обсязі. В письмових запереченнях посилався на те, що позивач не має права на отримання одноразової грошової допомоги, оскільки на момент встановлення ОСОБА_1 групи інвалідності останній не являвся військовослужбовцем, у зв`язку з чим на нього не поширюються перелічені гарантії.

Заслухавши пояснення позивача та представників сторін, дослідивши матеріали адміністративної справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні факти та відповідні до них правовідносини.

Судом встановлено, що позивач проходив військову службу з 04 грудня 1974 року по 16 червня 1995 року.

Під час проходження військової служби ОСОБА_1 в складі радянських військ був направлений до Демократичної Республіки Афганістан з 14 вересня 1982 року по 12 липня 1983 року.

Окрім того, в період з серпня 1985 року по листопад 1990 року позивач проходив військову службу в складі радянських військ (Повітряні сили Південної групи військ) в Угорській Народній Республіці.

Позивачем у 1983 році отримано вогнепальне осколкове поранення задньо-бокової області шиї, контузія головного мозку. За змістом витягу з протоколу засідання військово-лікарської комісії Північного регіону по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишніх військовослужбовців від 08 листопада 2013 року №250 зазначені травми визнано такими, що пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії /а.с. 47/.

Крім того, у 1986 році позивачем отримано травму - консолідований після металоостеосинтезу та остеопластики перелом кісток середини правого передпліччя. За змістом витягу з протоколу засідання військово-лікарської комісії Північного регіону по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишніх військовослужбовців від 08 листопада 2013 року №250 зазначену травму визнано такою, що пов`язана з проходженням військової служби /а.с. 47/.

Відповідно до довідки до акту МСЕК від 18 листопада 2014 року серії АВ № 186962 на підставі акту огляду від 18 листопада 2014 року №1444 ОСОБА_1 з 10 листопада 2014 року безстроково встановлено ІІ групу інвалідності по причині контузії, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії /а.с. 48/.

24 лютого 2015 року позивач звернувся до Полтавського ОВК із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом) чи настанням інвалідності /а.с. 88-89/.

Листом від 02 березня 2015 року вих. №10/75/9 відповідач повідомив ОСОБА_1 про відсутність правових підстав для виплати останньому одноразової грошової допомоги /а.с. 90/.

Не погоджуючись з відмовою Полтавського ОВК у виплаті одноразової грошової допомоги, позивач звернувся до суду.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 23 листопада 2015 року, адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_3 , треті особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Міністерство оборони України, Головне управління державної казначейської служби України у Полтавській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення одноразової грошової допомоги та моральної шкоди задоволено частково. Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) скласти та надіслати Міністерству оборони України висновок щодо можливості виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, визначеної частиною другою статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", разом із документами, надання яких передбачено чинним законодавством України. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено /а.с. 11-23/.

На виконання вказаного судового рішення, що набрало законної сили, 28 грудня 2015 року позивач звернувся до Полтавського ОВК про направлення до Департаменту МОУ документів дня призначення спірної одноразової грошової допомоги /а.с. 41/.

30 грудня 2015 року відповідачем2 направлено пакет документів згідно переліку /а.с.74/, за результатами розгляду якого відповідно до пункту 10 протоколу № 17 від 18.03.2016 Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) /а.с.50/.

Не погоджуючись з такою відмовою та вважаючи за необхідне зобов`язати Міністерство оборони України прийняти рішення про призначення йому одноразової грошової допомоги, а також зобов`язати Полтавський обласний військовий комісаріат виплатити таку одноразову грошову допомогу, звернувся до суду.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Надаючи правову оцінку вимозі позивача, відповідно до якої він просив визнати протиправним та скасувати пункт 10 протоколу № 17 від 18.03.2016 Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ), суд виходив з наступного.

Відмовляючи у призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 відповідач1 відповідно до пункту 10 протоколу № 17 від 18.03.2016 Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби виходив з наступного: "Прапорщику у запасі ОСОБА_1 , документи якого надійшли з Полтавського ОВК відповідно до постанови Полтавського окружного адміністративного суду від 09.09.2015 за справою № 816/2069/15 та ухвали Колегії суддів Харківського апеляційного адміністративного суду від 23.11.2015, якого 16.06.1995 звільнено з військової служби та 09.08.2013 під час первинного огляду органами МСЕК визнано інвалідом III групи внаслідок загального захворювання (довідка МСЕК серія 10ААА № 171906 від 09.08.2013), а 13.11.2013 під час повторного огляду - інвалідом III групи внаслідок поранення, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії (довідка МСЕК серія 10 ААА № 172135 від 13.11.2013) та 10.11.2014 - інвалідом II групи внаслідок цієї ж причини (довідка МСЕК серія АВ № 0186962 від 10.11.20.14), оскільки на день його звільнення діяла стаття 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", яка передбачала державне обов`язкове особисте страхування та не передбачала виплату одноразової грошової допомоги.

Законом України від 4 квітня 2006 року № 3597-ІV "Про внесення змін до Закону України "Про загальний військовий обов`язок і військову службу", який набув чинності 10 травня 2006 року, введено виплату одноразової грошової допомоги.

Закон не має зворотної дії в часі, тому ОСОБА_1 мав право на отримання страхової суми за державним обов`язковим особистим страхуванням відповідно до статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" в редакції, що діяла до 1 січня 2007 року."
Надаючи оцінку даному обґрунтуванню відповідача1 у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги позивачу, з підстав та мотивів наведених у п. 10 оскаржуваного протоколу №17 від 18.03.2016 року, суд зауважує наступне.

За приписами статті 41 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (в редакції, чинній на момент виникнення та реалізації спірних відносин) виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Частиною першою статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" № 2011-XII від 20 грудня 1991 року (в редакції від 01 квітня 2014 року, станом на момент виникнення спірних правовідносин, а саме - первинного звернення позивача до Полтавського ОВК; надалі по тексту - Закону № 2011-XII) встановлено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

У відповідності до частини другої вказаної статті одноразова грошова допомога призначається і виплачується, окрім іншого, у разі: встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті; встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби, або встановлення особі, звільненій з військової служби, інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби чи після закінчення тримісячного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження зазначеної служби.

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України № 499 від 25 серпня 2008 року "Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб" (надалі по тексту - постанова № 499) встановлено, що призначення і виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, що сталися після 1 січня 2007 року, здійснюється згідно з Порядком, затвердженим цією постановою.

Суд зауважує, що ОСОБА_1 з 13 листопада 2013 року встановлено ІІІ групу інвалідності по причині поранення, контузії, які пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, на підтвердження чого останньому видано довідку МСЕК серія 10 ААА № 172135 від 14 листопада 2013 року, що не заперечується відповідачами /а.с. 115/.

Так, положеннями Постанови КМУ № 975 від 25.12.2013 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» (що набрав чинності 24 січня 2014 року) зазначено, що особам, які до набрання чинності Порядком, затвердженим цією постановою, мають право на отримання одноразової грошової допомоги:

- допомога, що була призначена, виплачується відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 р. N 499 (Офіційний вісник України, 2008 р., N 39, ст. 1298), Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, що сталися у 2006 році, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2007 р. N 284 (Офіційний вісник України, 2007 р., N 14, ст. 532), і Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності співробітників кадрового складу розвідувальних органів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 листопада 2007 р. N 1331 (Офіційний вісник України, 2007 р., N 89, ст. 3255);

- допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.

Пунктом 2 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року N 499 (надалі по тексту - Порядок № 499) встановлено, що призначення і виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, що сталися після 1 січня 2007 року, здійснюється згідно з Порядком, затвердженим цією постановою.

Виходячи з викладеного, застосуванню до спірних правовідносин підлягає Порядок № 499.

Спірні відносини стосуються наявності у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку зі встановленням ОСОБА_1 як такої інвалідності, що пов`язана із виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, незважаючи на факт звернення до відповідачів після встановлення йому саме ІІ групи інвалідності.

Варто, також звернути увагу, відповідачем у оскаржуваному пункті протоколу Комісії МОУ зазначається про визнання позивача інвалідом III групи внаслідок загального захворювання з посиланням на довідку МСЕК серія 10ААА № 171906 від 09.08.2013, однак на вимогу суду така довідки чи належним чином завірена копія останньої ні МОУ, ні ІНФОРМАЦІЯ_1 не була надана.

При цьому, ані позивачем, ані Полтавським ОВК остання також не подавалась для прийняття рішення про призначення спірної допомоги, що суперечить такому посиланню МОУ, не направленому на встановлення фактичних обставин.

Аналізуючи наведене суд дійшов висновку про те, що особи, яким після 01.01.2007 встановлено інвалідність внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), що мали місце в період проходження військової служби, незалежно від часу проходження військової служби і часу звільнення, мають право на отримання одноразової грошової допомоги на підставі статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Виходячи з буквального тлумачення статті 16 Закону N 2011-XII колегія суддів приходить до висновку, що право на одноразову грошову допомогу у військовослужбовця виникає і у тому разі коли інвалідність настала після перебігу тримісячного строку з дня його звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або одержаного каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, яке мало місце в період її проходження.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права вже була висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постанові від 18 листопада 2014 року (справа № 21-446а14).

Відповідно до частини другої статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постановах, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Частиною першою статті 2442 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов`язковим для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Мотивів для відступлення від вказаної правової позиції Верховного Суду України при розгляді цієї справи, судом не встановлено та сторонами не зазначено.

Також, суд зауважує, що твердження МОУ про не долучення ОСОБА_1 до поданого Полтавським ОВК пакету всіх необхідних документів, відсутність підстав щодо надання декількох одноразових грошових допомог та визначення відповідачем1 інших обґрунтувань не визначених ним у оскаржуваному рішенні як підставу для відмови у призначені та виплаті позивачу одноразової грошової допомоги, колегією суддів не приймаються, оскільки відповідно до пункту 10 протоколу № 17 від 18.03.2016 Комісії Міністерства оборони України визначено єдину підставу такої відмови, безпідставність якої судом обґрунтована вище.

Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в цій частині.

Надаючи правову оцінку вимозі, відповідно до якої позивач просив зобов`язати Міністерство оборони України прийняти рішення про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) внаслідок отримання в 1983 року вогнепального осколкового поранення задньо-бокової області шиї, контузії головного мозку, згідно з протоколом засідання військово-лікарської комісії Північного регіону по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишніх військовослужбовців № 250 від 08.11.2013, як інваліду II групи в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, а саме 243600 грн; внаслідок отримання в 1986 році травми - консолідованого після металоостеосинтезу та остеопластики перелому кісток середини правого передпліччя, згідно з протоколом засідання військово-лікарської комісії Північного регіону по становленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишніх військовослужбовців № 250 від 08.11.2013, як інваліду II групи в розмірі 90-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, а саме 109620 грн в порядку визначеному Постановою КМУ № 975 від 25.12.2013 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві», - суд виходив з наступного.

Відповідно до пункту 7 вказаного вище Порядку № 499 Керівник уповноваженого органу подає в 15-денний строк з дня реєстрації документів головному розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 3 і 4 цього Порядку.

Головний розпорядник коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів на їх підставі рішення про призначення одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або в разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.

Одноразова грошова допомога виплачується особі шляхом її перерахування уповноваженим органом на рахунок в установі банку, зазначений одержувачем виплати, або через касу уповноваженого органу.

За своєю правовою природою повноваження відповідача1 щодо прийняти рішення про призначення одноразової грошової допомоги є дискреційним повноваженням та виключною компетенцією уповноваженого органу.

Так, дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.

Отже, дискреційне право органу виконавчої влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування обумовлене певною свободою (тобто вільним, або адміністративним, розсудом) в оцінюванні та діях, у виборі одного з варіантів рішень та правових наслідків.

Наділивши державні органи та осіб, уповноважених на виконання функцій держави дискреційними повноваженнями, законодавець надав відповідному органу держави та особам уповноважених на виконання функцій держави певну свободу розсуду при прийнятті управлінського рішення.

Згідно Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги щодо зобов`язання Міністерства оборони України прийняти рішення про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) внаслідок отримання в 1983 року вогнепального осколкового поранення задньо-бокової області шиї, контузії головного мозку, згідно з протоколом засідання військово-лікарської комісії Північного регіону по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишніх військовослужбовців № 250 від 08.11.2013, як інваліду II групи, - є формою втручання в дискреційні повноваження відповідача та виходить за межі завдань адміністративного судочинства, а тому не можуть бути задоволені.

При цьому, суд зауважує, що згідно довідки до акту МСЕК від 18 листопада 2014 року серії АВ № 186962 на підставі акту огляду від 18 листопада 2014 року №1444 ОСОБА_1 з 10 листопада 2014 року безстроково встановлено ІІ групу інвалідності по причині контузії, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії /а.с. 48/.

Так, відповідно до пункту 2 Порядку № 499 визначено, крім іншого, що одноразова грошова допомога виплачується військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової служби) у разі настання інвалідності в період проходження військової служби та особам, звільненим з військової служби, у разі настання інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення з такої служби чи після закінчення зазначеного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період її проходження, - у розмірі:

24-місячного грошового забезпечення - інвалідам II групи; а у разі настання інвалідності внаслідок виконання обов`язків військової служби - у розмірі 30-місячного грошового забезпечення - інвалідам II групи.

Зважаючи, що ОСОБА_1 визначено ІІ групу інвалідності по причині саме контузії, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, то й належним розміром одноразової грошової допомоги варто вважати - 30-місячне грошове забезпечення.

Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про зобов`язання відповідача вчинити певні дії.

Як встановлює частина друга статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Враховуючи наведену процесуальну норму, суд вважає, що для повного захисту прав, свобод та інтересів позивача в рамках даного адміністративного спору та з огляду на встановлені ознаки протиправності відмови відповідача, яка мала місце за наслідками розгляду клопотання позивача, з підстав зазначених у такій відмові, то суд вважає за необхідне, вийти за межі позовних вимог та, зобов`язати Міністерство оборони України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом) чи настанням інвалідності від 24 лютого 2015 року та висновок Полтавського обласного військового комісаріату Міністерства оборони України щодо можливості виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, визначеної частиною другою статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" з урахуванням висновків судового рішення.

Надаючи правову оцінку позовній вимозі, відповідно до якої позивач просив зобов`язати Полтавський обласний військовий комісаріат виплатити одноразову грошову допомогу ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , Ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) внаслідок отримання в 1983 році вогнепального осколкового поранення задньо-бокової області шиї, контузії головного мозку, згідно з протоколом засідання військово-лікарської комісії Північного регіону по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишніх військовослужбовців № 250 від 08.11.2013, як інваліду II групи в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, а саме 243600 грн; внаслідок отримання в 1986 році травми - консолідованого після металоостеосинтезу та остеопластики перелому кісток середини правого передпліччя, згідно з протоколом засідання військово-лікарської комісії Північного регіону по становленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишніх військовослужбовців № 250 від 08.11.2013, як інваліду II групи в розмірі 90-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, а саме 109620 грн, в порядку визначеному Постановою КМУ № 975 від 25.12.2013 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві», - суд виходив з наступного.

Як вже зазначалось вище в силу положень пункту 7 вказаного Порядку після прийняття головним розпорядником (МОУ) рішення про призначення одноразової грошової допомоги і надіслання його разом з документами уповноваженому органові (Полтавський ОВК) для видання наказу про виплату такої допомоги особі, яка звернулася за нею. Одноразова грошова допомога виплачується особі шляхом її перерахування уповноваженим органом на рахунок в установі банку, зазначений одержувачем виплати, або через касу уповноваженого органу.

Варто зауважити, що судове рішення повинно бути наслідком чинного правового регулювання та спрямовано на відновлення порушених прав, свобод та інтересів. Виходячи із змісту законодавства воно не може регулювати суспільні відносини на майбутнє. Таким чином, суд не може зобов`язати відповідача2 вчинити дії, які він зобов`язаний зробити в силу Закону. Крім того, станом на дату розгляду даної справи у суду відсутні підстави вважати, що відповідач2 буде відмовлятись від виконання таких дій.

У зв`язку з зазначеним вище колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову в цій частині.

Частиною першою статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Статтею 70 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Таким чином, суд перевіривши матеріали справи, оцінивши надані докази, дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи та підлягають частковому задоволенню.

Стосовно клопотання позивача про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, суд зауважує наступне.

Відповідно до частини 1 статті 267 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Цій нормі кореспондують положення абз. 7 п. 4 ч. 1. ст. 163, абз. 5 п. 4 ч. 1 ст. 207 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якими у резолютивній частині постанови суду першої чи апеляційної інстанції зазначається встановлений судом строк для подання суб`єктом владних повноважень - відповідачем до суду першої інстанції звіт про виконання постанови, якщо вона вимагає вчинення певних дій.

Як вбачається з вищенаведених норм Кодексу адміністративного судочинства України, зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом суду. Виходячи з обставин даної справи, на даній стадії, суд не вбачає за необхідне зобов`язувати суб`єкта владних повноважень подавати звіт про виконання даного судового рішення, оскільки позивачем не наведено доводів та не надано доказів, які свідчать про те, що відповідач ухилятиметься від виконання рішення суду.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7-11, 71, 160-163, 267 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, Полтавського обласного військового комісаріату Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування пункту протоколу та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати пункту 10 протоколу № 17 від 18.03.2016 Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ).

Зобов`язати Міністерство оборони України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом) чи настанням інвалідності від 24 лютого 2015 року та висновок Полтавського обласного військового комісаріату Міністерства оборони України щодо можливості виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, визначеної частиною другою статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" з урахуванням висновків судового рішення.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.
Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд.
Повний текст постанови виготовлено 10 червня 2016 року.

Головуючий суддя І.Г. Ясиновський
суддя суддя Ф.Ф. Соколенко Л.О. Єресько