Справа № 804/281/16
Суддя: Олійник Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2016-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

копія
ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 квітня 2016 р. Справа № 804/281/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2
представника позивача представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Атлантіс» до Дніпропетровської митниці Державної фіскальної служби про зобовязання вчинити певні дії, -
13.01.2015 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернулось товариство з обмеженою відповідальністю «Атлантіс» з позовом до Дніпропетровської митниці Державної фіскальної служби України, в якому, з урахуванням заяви про зменшення (уточнення) розміру позовних вимог за вих.№420/16/А від 27.04.2016 року, просить суд:
- зобовязати Дніпропетровську митницю Державної фіскальної служби України прийняти заяви товариства з обмеженою відповідальністю «Атлантіс» від 20.11.2015 року №20/11-1, №20/11-2, №20/11-3, №20/11-4, №20/11-5, №20/11-6, №20/11-7, №20/11-8, №20/11-9, №20/11-10, №20/11-11, №20/11-12, №20/11-13, №20/11-14, №20/11-16, №20/11-16 №20/11-17, №20/11-18, №20/11-19, №20/11-20, №20/11-21, №20/11-22, №20/11-23, №20/11-24, №20/11-25, №20/11-26, №20/11-27, №20/11-28, №20/11-29, №20/11-30, №20/11-31, №20/11-32, №20/11-33, №20/11-34, №20/11-35, №20/11-36, №20/11-37, №20/11-38, №20/11-39, №20/11-40, №20/11-41, №20/11-42, №20/11-43 та оформити відповідні аркуші коригувань;
- зобовязати Дніпропетровську митницю Державної фіскальної служби України внести зміни до митних декларацій на підставі заповнених та оформлених аркушів коригувань.
В обґрунтування своїх позовних вимог товариство з обмеженою відповідальністю «Атлантіс» (далі ТОВ «Атлантіс») зазначило, що відповідач під час проведення митного оформлення протиправно стягнув з нього додатковий імпортний збір у розмірі 848870,43грн. Адже на його думку, він не повинен був сплачувати це мито, оскільки надав сертифікати походження імпортованого товару. При цьому на підставі ст.269 Митного кодексу України (далі МКУ) та розділу про порядок внесення змін до митної декларації та її відкликання Положення про митні декларації позивач подав заяви про внесення змін до митних декларацій від 20.11.2015 року. Він вважає, що митниця на підставі цих заяв повинна внести відповідні зміни до вказаних у них митних деклараціях. Однак, відповідач листом від 23.11.2015 року №04-05-62/293 відмовив у задоволенні цих заяв, тим самим позбавив товариство права на законне внесення змін до оформлених митних декларацій та повернення помилково сплачених коштів, перевищив свої службові повноваження відповідно до положень ст.19 Конституції України та ст.21 Податкового кодексу України. Тому, ТОВ «Атлантіс» обрало спосіб захисту своїх порушених прав, свобод та інтересів шляхом зобовязання Дніпропетровської митниці прийняти його заяви та внести зміни до спірних митних декларацій.
Представник позивача під час судового засідання пояснив обставини справи таким чином, як про це зазначено вище, та підтримав заявлені позовні вимоги у повному обсязі.
Представник відповідача заперечував проти заявленого адміністративного позову у повному обсязі та зазначив, що позовні вимоги товариства щодо зобовязання митниці внести зміни до митних декларацій є формою втручання в його дискреційні повноваження та виходять за межі завдань адміністративного судочинства, а тому задоволенню не підлягає.
Заслухавши пояснення сторін, що брали участь у розгляді справи, дослідивши письмові докази в їх сукупності, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні цього адміністративного позову з огляду на наступне.
З матеріалів справи вбачається, що між ТОВ «Алеф-Виналь-Крим» (продавець) та ТОВ «Атлантіс» (покупець) було укладено контракт від 05.05.2015 року №05/05, відповідно до умов якого продавець зобовязується поставити покупцю виноматеріали (товар), а покупець зобовязується прийняти та оплатити його по цінам та на умовах, вказаних в додатках до контракту, які є невідємною частиною договору.
На підставі вищевказаного контракту та відповідно до митних декларацій від 01.07.2015 року №110040000/2015/002008, від 02.07.2015 року №110040000/2015/002021, від 07.07.2015 року №110040000/2015/002064, від 13.07.2015 року №110040000/2015/222138, від 15.07.2015 року №110040000/2015/002160, від 17.07.2015 року №110040000/2015/002209, від 17.07.2015 року №110040000/2015/002210, від 24.07.2015 року №110040000/2015/002294, від 24.07.2015 року №110040000/2015/002295, від 24.07.2015 року №110040000/2015/002296, від 31.07.2015 року №110040000/2015/002426, від 31.07.2015 року №110040000/2015/002427, від 04.08.2015 року №110040000/2015/002453, від 06.08.2015 року №110040000/2015/002496, від 06.08.2015 року №110040000/2015/002498, від 06.08.2015 року №110040000/2015/002497, від 07.08.2015 року №110040000/2015/002513, від 07.08.2015 року №110040000/2015/002514, від 14.08.2015 року №110040000/2015/002613, від 14.08.2015 року №110040000/2015/002610, від 14.08.2015 року №110040000/2015/002611, від 14.08.2015 року №110040000/2015/002612, від 17.08.2015 року №110040000/2015/002634, від 26.08.2015 року №110040000/2015/002465, від 26.08.2015 року №110040000/2015/002465, від 26.08.2015 року №110040000/2015/002766, від 26.08.2015 року №110040000/2015/002767, від 27.08.2015 року №110040000/2015/002769, від 28.08.2015 року №110040000/2015/002840, від 31.08.2015 року №110040000/2015/002883, від 01.09.2015 року №110040000/2015/002923, від 02.09.2015 року №110040000/2015/002937, від 03.09.2015 року №110040000/2015/002946, від 04.09.2015 року №110040000/2015/002961, від 07.09.2015 року №110040000/2015/002978, від 07.09.2015 року №110040000/2015/002979, від 08.09.2015 року №110040000/2015/002990, від 08.09.2015 року №110040000/2015/002991, від 09.09.2015 року №110040000/2015/003005, від 11.09.2015 року №110040000/2015/003050, від 22.09.2015 року №110040000/2015/003217, від 22.09.2015 року №110040000/2015/003218, від 22.09.2015 року №110040000/2015/003219, від 22.09.2015 року №110040000/2015/003216 ТОВ «Атлантіс» було поставлено від ТОВ «Алеф-Виналь-Крим» у митному режимі імпорт з території вільної економічної зони (ВЕЗ) «Крим» виноматеріали.
Тому, 20.11.2015 року в електронному вигляді позивач направив до митного посту «Новомосковськ» Дніпропетровської митниці ряд заяв про внесення змін до митних декларацій, митне оформлення яких було здійснено у липні вересні 2015 року. Ці заяви подані щодо кожної із вищезазначених митних декларацій. В матеріалах справи містяться копії таких митних декларацій та відповідні заяви щодо них. В обґрунтування підстав для внесення змін та повернення надмірно сплачених на його думку митних платежів позивач вказав, що у нього є пільги зі сплати додаткового імпортного збору відповідно до п.6.6 ст.6 Закону України «Про створення вільної економічної зони «Крим» та про особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території України» від 12.08.2014 року №1636-VI.
У відповідь на подані заяви 23.11.2015 року листом за вих. №04-50-62/293 відповідач повідомив про неможливість внесення змін до декларації обраним товариством способом, адже зазначена у заявах підстава не відповідає умовам оформлення аркушів коригування, визначеним п.37 постанови Кабінету Міністрів України від 12.05.2012 року №450 «Питання, повязані із застосуванням митних декларацій».
Крім того, митниця зазначила, що аркуш коригування, на підставі якого вносяться зміни до декларації, заповнюється та оформляється митним органом у разі отримання підтвердження Казначейством факту повернення з державного бюджету коштів після закінчення митного оформлення. Проте, такого підтвердження Казначейства до відповідача не надходило, тому у нього були відсутні підстави для оформлення аркушів коригування. У листі митниця також запропонувала товариству здійснити заходи, передбачені ст.43 Податкового кодексу України та Порядком повернення платниками податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль зі справлянням яких здійснюється митними органами, затвердженим наказом Державної митної служби України від 20.07.2007 року №618.
Не погодившись із такою відповіддю, ТОВ «Атлантіс» звернулось до суду із цим позовом за захистом порушених, на його думку, прав, свобод та інтересів щодо повернення помилково сплачених коштів додаткового імпортного збору шляхом зобовязання Дніпропетровської митниці Державної фіскальної служби України прийняти його заяви про надання дозволу на внесення змін до вищевказаних митних декларацій та внести такі зміни для повернення йому коштів. З цього приводу суд зазначає таке.
Згідно ст.271, ст.288 МКУ мито це загальнодержавний податок, встановлений Податковим кодексом України та цим Кодексом, який нараховується та сплачується відповідно до цього Кодексу, законів України та міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України.
Особливі види мита застосовуються незалежно від інших видів мита на умовах, визначених законом.
У відповідності до положень ч.2 ст.1, ст.2 Закону України «Про заходи щодо стабілізації платіжного балансу України відповідно до статті ХІІ Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року» додатковий імпортний збір справляється з товарів, що ввозяться на митну територію України у митному режимі імпорту, незалежно від країни походження цих товарів та укладених Україною угод (договорів) про вільну торгівлю.
Об'єктами оподаткування додатковим імпортним збором є товари, визначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 277 Митного кодексу України, крім життєво необхідних товарів згідно зі статтею 5 цього Закону.
Під час судового розгляду справи було встановлено, що товар, поставлений за укладеним контрактом, - це виноматеріали, ввезені з території ВЕЗ «Крим». При цьому їх митне оформлення вважається завершеним.
Так, між сторонами велась активна переписка щодо можливості внесення змін до митних декларацій для повернення сплачених коштів додаткового імпортного збору способом, заявленим товариством.
Дослідивши листи ТОВ «Атлантіс» від 11.03.2015 року №179/15/А, митниці від 08.04.2015 року №585/10/04-5025-1, від 06.07.2015 року №1558/10/04-50, від 13.07.2015 року №1594/10/04-50-62, від 23.11.2015 року №04-50-62/293 про надання розяснень, копії яких є наявними в матеріалах справи, суд встановив, що підставами для відмови у задоволенні вимог товариства, окрім зазначених у листі від 23.11.2015 року за вих. №04-50-62/293, Дніпропетровська митниця визначила, що виноматеріали, ввезені з території ВЕЗ «Крим», не входять до переліку життєво необхідних товарів, визначених ст.5 Закону України «Про заходи щодо стабілізації платіжного балансу України відповідно до статті ХІІ Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року».
Крім того, згідно п.37 Положення про митні декларації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.2012 року №450 «Питання, повязані із застосуванням митних декларацій» (далі Положення №450), на який посилається позивач, після завершення митного оформлення зміни до митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа можуть вноситися шляхом:
- подання з метою продовження строку тимчасового ввезення товарів з частковим звільненням від оподаткування митними платежами, а також у випадках, визначених Митним кодексом України , декларантом або уповноваженою ним особою додаткової митної декларації та оформлення її митним органом;
- заповнення та оформлення митним органом аркуша коригування за формою згідно з додатком 4.
При цьому товариство наполягало саме на застосуванні такого способу внесення змін до митної декларації як заповнення та оформлення митним органом коригування за формою згідно з додатком 4.
Відповідно до абз.2 п.37 вищевказаного Положення №450, внесення змін до митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа шляхом оформлення аркуша коригування здійснюється в порядку, що встановлюється Мінфіном. Після оформлення аркуша коригування його електронний примірник засвідчується електронним цифровим підписом посадової особи митного органу, вноситься до локальних баз даних митного органу і Єдиної автоматизованої інформаційної системи митних органів України посадовою особою митного органу, що його оформила, та передається спеціалізованим митним органом до відповідного органу державної податкової служби згідно з пунктом 32 цього Положення.
Оформлений митним органом аркуш коригування є невід'ємною частиною відповідної митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа.
Аркуш коригування заповнюється та оформлюється митним органом у разі:
отримання митним органом інформації про перерахування декларантом до державного бюджету митних платежів у вигляді доплати або підтвердження Казначейством факту повернення з державного бюджету коштів після закінчення митного оформлення;
необхідності виправлення за письмовим зверненням декларанта або уповноваженої ним особи помилково зазначених в оформленій митній декларації на бланку єдиного адміністративного документа відомостей про товари, не повязаних з перерахуванням сум митних платежів за такою митною декларацією;
необхідності відображення за письмовим зверненням декларанта або уповноваженої ним особи відомостей про товари, що стали відомі після закінчення митного оформлення товарів, не пов'язаних з перерахуванням сум митних платежів за митною декларацією на бланку єдиного адміністративного документа.
Електронні копії аркушів коригування зберігаються в локальних базах даних митних органів та Єдиній автоматизованій інформаційній системі митних органів України окремо від електронних копій відповідних митних декларацій (електронних митних декларацій), без внесення змін до таких електронних копій митних декларацій (електронних митних декларацій).
Також, як вже зазначалось судом вище, відповідач у своєму листі від 23.11.2015 року запропонував товариству здійснити заходи, передбачені ст.43 Податкового кодексу України та Порядком повернення платниками податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль зі справлянням яких здійснюється митними органами, затвердженим наказом Державної митної служби України від 20.07.2007 року №618 (далі Порядок №618).
Порядок повернення платникам податків митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, визначений у розділі ІІІ Порядку №618.
Так, зокрема п.1, п.4 розділу ІІІ Порядку №618 визначено, що для повернення з Державного бюджету України митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, платником податків до загального відділу митного органу, яким здійснювалось оформлення митної декларації, подається заява довільної форми, яка підписується керівником і головним бухгалтером суб'єкта господарської діяльності або фізичною особою.
Заява може бути подана не пізніше 1095-го дня, наступного за днем зарахування коштів до Державного бюджету України. Граничні строки для подання заяви підлягають продовженню керівником митного органу (його заступником) за письмовим запитом платника податків, якщо такий платник податків протягом зазначених строків: перебував за межами України; перебував у плаванні на морських суднах за кордоном України у складі команди (екіпажу) таких суден; перебував у місцях позбавлення волі за вироком суду; мав обмежену свободу пересування у зв'язку з ув'язненням чи полоном на території інших держав або внаслідок інших обставин непереборної сили, підтверджених документально; був визнаний за рішенням суду безвісно відсутнім або перебував у розшуку у випадках, передбачених законом.
Дія абзаців третього - восьмого цього пункту поширюється на: платників податків - фізичних осіб; посадових осіб юридичної особи у разі, якщо протягом зазначених граничних строків така юридична особа не мала інших посадових осіб, уповноважених відповідно до законодавства України нараховувати, стягувати та вносити до бюджету податки, а також вести бухгалтерський облік, складати та подавати податкову звітність.
У заяві зазначаються причини повернення коштів, реквізити банку, найменування та код за ЄДРПОУ платника податків юридичної особи, або прізвище, ім'я та по батькові, реєстраційний номер облікової картки платника податків, або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган державної податкової служби і мають відмітку у паспорті) та напрям перерахування коштів:
а) для повернення платнику податків - на поточний рахунок платника податків в установі банку;
б) для подальших розрахунків як передоплата або грошова застава: на депозитний рахунок 3734; на банківський рахунок 2603;
в) для повернення фізичній особі в готівковій формі, якщо такі кошти вносилися готівкою, - на банківський рахунок 2603;
г) для погашення грошового зобов'язання (податкового боргу) з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на митні органи, незалежно від виду бюджету.
До заяви додаються: аркуші з позначенням «3/8» комплектів бланків митних декларацій форм МД-2 і МД-3 і доповнення (у разі їх оформлення) або другий аркуш оформленої посадовою особою митного органу уніфікованої митної квитанції МД-1, за якою помилково та/або надмірно сплачено митні та інші платежі; документи, що підтверджують суму помилково та/або надмірно сплачених митних та інших платежів; документи, що підтверджують право на перенесення граничних строків для подання заяв про повернення надмірно сплачених митних та інших платежів, у випадках, передбачених в абзацах третьому - восьмому цього пункту.
Для підготовки висновку про повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи (далі - висновок про повернення), форма якого наведена в додатку 1 до Порядку взаємодії митних органів з органами Державного казначейства України в процесі повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи, затвердженого наказом Державної митної служби України та Державного казначейства України від 20.07.2007 року №611/147, керівництвом Відділу за потреби ініціюється проведення перевірки в митному органі щодо правильності митного оформлення із залученням відповідних підрозділів митного органу. Порядок і форма складання документа, у якому відображатимуться результати перевірки, визначаються наказом Державної митної служби України.
За відсутності підстав для повернення коштів у встановленому порядку готується та надсилається заявнику письмова обґрунтована відповідь.
Тобто, існує визначений постановою Кабінету Міністрів України порядок повернення помилково сплаченого мита, зазначений вище. Позивач звернувся до суду з вимогами зобовязати Дніпропетровську митницю Державної фіскальної служби України здійснити дії щодо прийняття заяв про надання дозволу на внесення змін до митних декларацій, оформлення аркушів коригування та внесення змін до спірних митних декларацій.
Судом встановлено, що на неодноразові звернення позивача митниця зазначала про те, що він обрав помилкову підставу для звернення до митного органу із заявою про внесення таких змін та відповідно помилковий порядок такого звернення: невідповідність обєкта оподаткування додатковим імпортним митом для звільнення платника податків від сплати цього мита, зокрема за п.6.6 ст.6 Закону №1636 невідповідність умовам заповнення та оформлення аркушів коригування за п.37 Положення №450, а саме: не отримання підтвердження Казначейства факту повернення з державного бюджету коштів після закінчення митного оформлення.
Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що згідно із ч.1 ст.161 КАС України під час прийняття постанови суд вирішує, зокрема, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.
За приписами ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Дотримання адміністративним судом вищевказаних норм КАС України є гарантією забезпечення права на справедливий суд, принцип якого закріплений у ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Водночас відповідач не виносив будь-якого рішення, яке б порушило право позивача на повернення помилково сплаченого мита, втім у своїх листах-відповідях митниця визначала порядок звернення товариства до митного органу для вирішення питань, що склались.
Таким чином, суд прийшов до висновку, що Дніпропетровська митниця у межах своїх повноважень та на підставі вимог закону надала товариству вичерпну відповідь щодо порядку звернення до митного органу із заявою про повернення помилково сплачених до бюджету коштів, підстав для звільнення обєкта оподаткування додатковим імпортним митом, підстав оформлення та заповнення аркушів коригування для внесення змін до митної декларації. Відповідну правову позицію митниця виклала і у своїх запереченнях до позову, що були прийняті судом до уваги.
З огляду на це, суд вважає обґрунтованими твердження митного органу щодо порушеного питання, які були викладені і у відповідях позивачу та такі знайшли своє підтвердження під час судового розгляду справи, а доводи позивача з цього приводу є помилковими та хибними.
Водночас, як вже зазначалось вище, позивач обрав спосіб захисту на його думку порушених прав, свобод та інтересів, шляхом зобовязання Дніпропетровської митниці Державної фіскальної служби України прийняти його заяви від 20.11.2015 року №20/11-1, №20/11-2, №20/11-3, №20/11-4, №20/11-5, №20/11-6, №20/11-7, №20/11-8, №20/11-9, №20/11-10, №20/11-11, №20/11-12, №20/11-13, №20/11-14, №20/11-16, №20/11-16 №20/11-17, №20/11-18, №20/11-19, №20/11-20, №20/11-21, №20/11-22, №20/11-23, №20/11-24, №20/11-25, №20/11-26, №20/11-27, №20/11-28, №20/11-29, №20/11-30, №20/11-31, №20/11-32, №20/11-33, №20/11-34, №20/11-35, №20/11-36, №20/11-37, №20/11-38, №20/11-39, №20/11-40, №20/11-41, №20/11-42, №20/11-43 та оформити відповідні аркуші коригувань; зобовязати Дніпропетровську митницю Державної фіскальної служби України внести зміни до митних декларацій на підставі заповнених та оформлених аркушів коригувань.
Однак, враховуючи вищевикладений порядок прийняття рішення щодо можливості чи неможливості вирішення порушених спірних питань, суд не вбачає підстав для необхідності втручання у внутрішню компетенцію митного органу.
Адже важливим при розгляді питання щодо дискреційних повноважень контролюючих органів є те, що суд не може виходити за межі завдань адміністративного судочинства та не може втручатися в дискреційні повноваження органу.
Під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Така позиція суду підтверджується і думкою Вищого адміністративного суду України, викладеною у п.10.3. постанови Пленуму ВАС України від 20.05.2013 року №7 «Про судове рішення в адміністративній справі», за яким визначається, що суд може ухвалити постанову про зобовязання відповідача прийняти рішення певного змісту, за винятком випадків, коли субєкт владних повноважень під час адміністративних процедур відповідно до закону приймає рішення на основі адміністративного розсуду.
Таким чином, суд погоджується з твердженнями відповідача про те, що вимога ТОВ «Атлантіс» щодо зобовязання митниці вчинити дії щодо прийняття заяв, оформлення аркушів коригувань та внесення змін до митних декларацій є формою втручання в дискреційні повноваження відповідача, що виходить за межі завдань адміністративного судочинства. Тому, позовні вимоги ТОВ «Атлантіс» є такими, що задоволенню не підлягають.
Суд згідно ст.86 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.
Статтею 159 КАС України встановлено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яке ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
З огляду на вищевказане, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог та необхідність відмови у задоволенні цього адміністративного позову у повному обсязі.
Що стосується вирішення питання про розподіл судових витрат, то суд зазначає таке.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 12, 60, 86, 160, 161, 163 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.
Постанова суду першої інстанції набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 КАС України та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені ст. 186 КАС України, до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд.

Повний текст постанови складено 04.05.2016 року.

Суддя (підпис) Постанова не набрала законної сили 04 травня 2016 року. Суддя З оригіналом згідно. Суддя ОСОБА_1 ОСОБА_1 ОСОБА_1