Справа № 344/2566/16-а
Суддя: Домбровська Г. В.
Дата ухвалення: 2016-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 344/2566/16-а
Провадження № 2-а/344/165/16
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2016 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої-судді: Домбровської Г.В.

при секретарі с/з: Устинській Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську

про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії

У судовому засіданні 07 червня 2016 року відповідно до пункту 3 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України проголошено вступну та резолютивну частину Постанови.

О Б С Т А В И Н И С П Р А В И

ОСОБА_1 (надалі «Позивач») звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську (надалі «Відповідач»), та, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську при нарахуванні його основного пенсійного забезпечення та виплати додаткової пенсії за втрату здоров`я, передбаченою статтею 51 Закону України «Про статус та соціальних захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську дорахувати до загального трудового стажу дні служби в армії, навчання у профтехучилищі та роботи в зоні відчуження Чорнобильської АЕС (48 днів) і здійснити перерахунок державної пенсії відповідно загальному трудовому стажу; зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську дорахувати до пенсійного забезпечення Позивача додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров`ю, у відповідності до статті 51 Закону України «Про статус та соціальних захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську повернути не донараховані пенсійні виплати із 05 серпня 2015 року.

Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві.

Позовні вимоги мотивовані тим, що дії Відповідача щодо не зарахування до загального трудового стажу ОСОБА_1 днів служби в армії, навчання у профтехучилищі та роботи в зоні відчуження Чорнобильської АЕС (48 днів) є протиправними, оскільки не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України, яке підлягає застосуванню у спірних правовідносинах.

Як було зазначено представником Позивача в судовому засіданні, разом із заявою про призначення пенсії ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську було подано всі підтверджуючі документи, які свідчать про наявність у нього права на відповідний розмір пенсії та включення до загального трудового стажу при його розрахунку днів служби в армії, навчання у профтехучилищі та роботи в зоні відчуження Чорнобильської АЕС (48 днів), а, відтак, відмова Відповідача у зарахуванні даних періодів є протиправною та не грунтується на вимогах закону.

Представник Відповідача Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську, в судовому засіданні проти позовних вимог заперечила та просила відмовити в їх задоволенні з підстав, викладених в письмових запереченнях на позов та в письмових поясненнях до заперечень.

В обґрунтування заперечень на позов представник Відповідача в судовому засіданні покликалася на те, що при розгляді заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії Відповідачем було встановлено певні розбіжності у відомостях, які містяться в дипломі, виданому за результатами навчання у профтехучилищі, а також не отримано підтвердження інформації стосовно кількості роботи в зоні відчуження Чорнобильської АЕС саме у 48 днів, а, відтак, ці періоди не було зараховано до загального трудового стажу Позивача.

При цьому, як зазначила представник Відповідача, період служби в армії було враховано до загального трудового стажу ОСОБА_1 .

Крім того, представник Відповідача звернула увагу на те, що Позивачу було призначено додаткову пенсію за шкоду, завдану здоров`ю на підставі статті 51 Закону України «Про статус та соціальних захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі 170,82 грн.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення Позивача та його представника, представника Відповідача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області,

В С Т А Н О В И В:
Відповідно до частини 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Частиною 1 статті 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 р. (категорія 2) відповідно до посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 р. серія НОМЕР_1 від 09 грудня 2013 року (а.с.8).

Умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення визначено статтею 55 Закону України «Про статус та соціальних захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Так, особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»: учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 року незалежно від кількості робочих днів, а з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року не менше 5 календарних днів на 10 років (абзац перший пункту 1 частини 1 статті 55 Закону України «Про статус та соціальних захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»).

Як підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 з 24 грудня 2013 року отримує пенсію за віком як учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2-ї категорії відповідно до статті 55 Закону України «Про статус та соціальних захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Згідно з Розпорядженням Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську 816982 від 30 листопада 2015 року, Відповідачем розраховано: загальний трудовий стаж Позивача 22 роки 7 місяців 4 дні; стаж за роботу в зоні відчуження Чорнобильської АЕС 18 днів. Загальний розмір пенсії за віком 612,33 грн.; додаткова пенсія потерпілим внаслідок Чорнобильської катастрофи 170,82 грн.

Вважаючи протиправними дії Відповідача щодо невірного розрахунку загального трудового стажу при призначенні пенсії за віком, а також щодо не призначення додаткової пенсії на підставі статті 51 Закону України «Про статус та соціальних захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», Позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

В той же час, в частині 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України законодавцем закріплено загальні критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені та є усталеними у практиці європейських країн. Суб`єкти владних повноважень повинні враховувати ці критерії-принципи, приймаючи рішення, вчиняючи дії, чи допускаючись бездіяльності.

Таким чином, завданням адміністративного суду є перевірка правомірності (легальності) рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень з огляду на чіткі критерії, які зазначені у частині 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

До того ж, відповідність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень передбаченим частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям перевіряється судом з урахуванням закріпленого статтею 9 Кодексу адміністративного судочинства України принципу законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закріплений статтею 9 Кодексу адміністративного судочинства України принцип законності кореспондує положенню частини 2 статті 19 Конституції України, відповідно до вимог якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

«На підставі» означає, що суб`єкт владних повноважень: 1) повинен бути утвореним у порядку, визначеному Конституцією та законами України; 2) зобов`язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним.

«У межах повноважень» означає, що суб`єкт владних повноважень повинен приймати рішення, а дії вчиняти відповідно до встановлених законом повноважень, не перевищуючи їх. Під встановленими законом повноваженнями прийнято розуміти як ті, на наявність яких прямо вказує закон, так і повноваження, які є необхідними для реалізації суб`єктом владних повноважень своїх функцій (завдань).

«У спосіб» означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний дотримуватися встановленої законом процедури і форми прийняття рішення або вчинення дії і повинен обирати лише визначені законом засоби.

Іншими словами, при виконанні поставлених перед адміністративним судочинством завдань адміністративний суд перевіряє законність та обґрунтованість реалізації органом публічної адміністрації, його посадовою чи службовою особою компетенції (наданих законом повноважень). Критеріями такої перевірки є: відповідність оскаржуваного акта приписам, що встановлені у законі; дотримання органом меж повноважень, наданих йому законом; дослідження органом передбачених у законі обставин, що є підставою прийняття акта; збереження чинності законом, на основі якого прийнято акт; відсутність спотворення змісту закону, що покладений в основу рішення; додержання правил, строків, форми та процедури прийняття акта.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про пенсійне забезпечення» умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» або надається їм право на одержання пенсій на підставах, передбачених цим Законом.

Статтею 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначено умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення.

Частиною 1 статті 55 Закону України «Про статус та соціальних захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено зменшення пенсійного віку на 10 років учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали в зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 року незалежно від кількості робочих днів, а з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року не менше 5 календарних днів.

Пунктом 7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1, встановлено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року № 122, або довідка військової частини, в складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою проводились роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Як встановлено Судом та підтверджується матеріалами справи, при розрахунку Відповідачем пенсії за віком ОСОБА_1 не було враховано періодів його навчання в профтехучилищі, а також зараховано лише 18 днів період роботи в зоні відчуження Чорнобильської АЕС.

Суд звертає увагу на те, що в ході судового розгляду даної адміністративної справи Відповідачем було самостійно зараховано період служби Позивача в армії до загального трудового стажу, що підтверджується наданим представником Відповідача розрахунком стажу ОСОБА_1 , відповідно до якого стаж роботи Позивача становить 24 роки 7 місяців 17 днів.

Відтак, в частині включення до стажу ОСОБА_1 періоду служби в армії Відповідачем самостійно усунено порушення прав Позивача шляхом самостійного включення даного періоду до стажу Позивача. А, відтак, в цій частині позовні вимоги є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Стосовно включення до трудового стажу періоду навчання в профтехучилищі, суд звертає увагу на наступне.

Як підтверджується наявною в матеріалах справі копією диплому № 3890 від 20 липня 1977 року, виданому ОСОБА_1 (а.с. 55) протягом 2 (двох) років він навчався в у міському професійно-технічному училищі АДРЕСА_1 .

В той же час, як встановлено Судом, в паспорті та інших документах прізвище Позивача зазначено « ОСОБА_2 », і саме такий варіант прізвища, як зазначив Позивач в судовому засіданні, є вірним.

Саме вказані розбіжності в написанні прізвища Позивача і стали підставою для неврахування Відповідачем періоду навчання Позивача у вищевказаному навчальному закладі.

Разом з тим, Суд звертає увагу на те, що згідно записів в трудовій книжці ОСОБА_1 на сторінках 2-3 (а.с. 15) з 01.09.1975 року по 20.07.1977 року ОСОБА_1 навчався в Калузькому МПТУ-4, атестат № 3890.

Відтак, Суд звертає увагу на те, що в трудовій книжці Позивача міститься запис про період навчання, назву навчального закладу та номер диплома (що в даному випадку є визначальним) для того, щоб достовірно ідентифікувати і період навчання і особу Позивача.

В той же час, розбіжності в написанні прізвища Позивача (« ОСОБА_3 » та « ОСОБА_2 ») Суд вважає технічними і не вбачає підстав для відмови Позивачу в зарахуванні 2-річного періоду навчання в профтехучилищі до загального трудового стажу при призначенні пенсії за віком.

Відтак, в частині позовних вимог про зобов`язання Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську дорахувати до загального трудового стажу ОСОБА_1 при призначенні пенсії період навчання у міському професійно-технічному училищі № 4 м. Калуш Івано-Франківської області та вчинити дії щодо перерахунку державної пенсії ОСОБА_1 , позов підлягає задоволенню.

Стосовно включення до загального трудового стажу позивача 48 днів періоду його роботи в зоні відчуження Чорнобильської АЕС, Суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» час роботи, служби (в тому числі державної) з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у зоні відчуження зараховується до стажу роботи, стажу державної служби, вислуги років, яка надає право на пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»: до 1 січня 1988 року у потрійному, а з 1 січня 1988 року до 1 січня 1993 року у полуторному розмірі (у тому числі за списком № 1). З 1 січня 1993 року та в наступні роки пільги з обчислення стажу роботи у зоні відчуження визначаються Кабінетом Міністрів України.

Згідно з Витягом з протоколу № 67 засідання Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС від 31 жовтня 2013 року (а.с. 29) ОСОБА_1 виконував роботи у зоні відчуження у другій половині 1986 року не менше 5-ти календарних днів.

Відповідно до Довідки Головного управління МНС України в Івано-Франківській області № 01-4428/411 від 29 червня 2010 року (а.с. 30) ОСОБА_1 14 липня 1986 року був призваний на військові збори Івано-Франківським ВК та після зарахування в склад загону призначений на посаду пожежного 3-го відділення на пожежній автоцистерні. Батальйон в період з 18 липня по 03 вересня 1986 року приймав участь в ліквідації наслідків аварії в 30-кілометровій зоні Чорнобильської АЕС. Згідно журналу за вказаний період ОСОБА_1 на виконання робіт в зону ЧАЕС виїжджав 1 раз, за цей час ним було отримано дозу радіаційного опромінення 2,45 рн.

Крім того, в матеріалах справи міститься копія Військового квитка ОСОБА_1 НОМЕР_2 , на сторінках 23-24 якого міститься наступний запис (російською мовою): «с 18 июля 1986 г. по 3 сентября 1986 г. выполнял обязанности по ликвидации последствий аварии в 30 км зоне Чорнобыльской АЭС и в соответствии Постановления Совета Министром СССР от 05 июля 1986 г. № 665-195 засчитывается в трудовой стаж, и стаж, дающий право на льготную пенсию по списку № 1 в трехкратном размере».

Враховуючи вищевикладене, Суд звертає увагу на те, що зі змісту записів у військовому квитку Позивача, а також з довідки Головного управління МНС України в Івано-Франківській області № 01-4428/411 від 29 червня 2010 року вбачається, що Позивач у складі відповідного батальйону перебував у зоні відчужування та приймав участь в ліквідації наслідків аварії в 30-кілометровій зоні Чорнобильської АЕС протягом періоду з 18 липня 1986 року по 03 вересня 1986 року, тобто 48 днів.

Суд вважає необґрунтованими посилання Відповідача виключно на Витяг з протоколу № 67 засідання Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС від 31 жовтня 2013 року, відповідно до якого ОСОБА_1 виконував роботи у зоні відчуження у другій половині 1986 року не менше 5-ти календарних днів.

Вказаним документом не визначено конкретного періоду (кількості днів) роботи Позивача у зоні відчуження, а лише зазначено, що період такої роботи становить не менше 5-ти календарних днів.

Таким чином, позиція Відповідача про зарахування до трудового стажу Позивача 6-ти днів роботи в зоні відчуження (помножених на 3 (три) у відповідності до статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи») (тобто 18 днів) є незрозумілою, та не ґрунтується на вимогах закону, як і не підтверджена належними доказами та фактичними обставинами.

Оскільки в матеріалах справи містяться докази на підтвердження факту роботи Позивача у зоні відчуження протягом 48 днів (військовий квиток Позивача, Довідки Головного управління МНС України в Івано-Франківській області № 01-4428/411 від 29 червня 2010 року), Суд дійшов висновку про те, що до загального трудового стажу Позивача підлягає включенню 48-денний період роботи в зоні відчуження з урахуванням вимог статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» щодо потрійності такого періоду.

Відтак, в цій частині позовні вимоги є обґрунтованими.

Стосовно позовної вимоги про зобов`язання Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську дорахувати до пенсійного забезпечення Позивача додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров`ю, у відповідності до статті 51 Закону України «Про статус та соціальних захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Як вбачається зі змісту Розпорядження Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську 816982 від 30 листопада 2015 року, копію якого самостійно надано Позивачем в якості додатків до позовної заяви, Відповідачем призначено ОСОБА_1 додаткову пенсію потерпілим внаслідок Чорнобильської катастрофи в розмірі 170,82 грн.

В судовому засіданні представник Позивача стверджував про те, що таку пенсію Позивачу не призначено та не виплачується.

В той же час, належних доказів на підтвердження вищевказаної обставини представником Позивача Суду надано не було, а Судом таких обставин не встановлено.

Так, з матеріалів справи вбачається. Що Додаткову пенсію за шкоду здоров`ю на підставі статті 51 Закону України «Про статус та соціальних захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» ОСОБА_1 призначено.

В той же час, в разі незгоди Позивача з розміром призначеної додаткової пенсії, він не позбавлений звернутися до суду з відповідними позовними вимогами у встановленому чинним законодавством порядку.

Враховуючи вищезазначене, вимога Позивача про зобов`язання Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську дорахувати до пенсійного забезпечення Позивача додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров`ю, у відповідності до статті 51 Закону України «Про статус та соціальних захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» є безпідставною, оскільки таку пенсію Позивачу призначено.

Частиною 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а згідно з частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Суд також звертає увагу на те, що відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, Суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги Позивача є частково обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 2, 7, 8, 9, 99, 100, 158-163 та 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області,

П О С Т А Н О В И В :
1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську дорахувати до загального трудового стажу ОСОБА_1 при призначенні пенсії період навчання у міському професійно-технічному училищі АДРЕСА_1 та період роботи в зоні відчуження Чорнобильської АЕС (48 днів) та вчинити дії щодо перерахунку державної пенсії ОСОБА_1 .

3. Зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську здійснити перерахунок пенсії та забезпечити виплату ОСОБА_1 недоотриманих сум з 05 серпня 2015 року.

4. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області.

Суддя Домбровська Г.В.