Справа № 804/8812/14
Суддя: Моторний О.А.
Дата ухвалення: 2016-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"07" червня 2016 р. м. Київ К/800/17841/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючого Моторного О.А.,

Суддів Борисенко І.В.,

Кошіля В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.07.2014

та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 25.02.2015

у справі № 804/8812/14

за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Дніпроінмед»

до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області

про визнання протиправними та скасування рішення і податкової вимоги, зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.07.2014, яка залишена без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 25.02.2015, позов задоволено в повному обсязі. Визнано протиправною та скасовано податкову вимогу Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області № 1463-25 від 16.06.2014. Визнано протиправним та скасовано рішення Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про опис майна у податкову заставу від 17.06.2014. Визнано протиправними вимоги, що містяться в запиті Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області № 21649/10/25-0 від 18.06.2014. Зобов'язано Державну податкову інспекцію у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області внести до інформаційних систем органів доходів і зборів дані про сплату ПрАТ «СК «Дніпроінмед» авансового внеску з податку на прибуток за 2014 р. у розмірі 1591380,00 грн. за платіжним дорученням № 239 від 01.04.2014.

В касаційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

З урахуванням неприбуття у судове засідання жодної зі сторін, які беруть участь у справі, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження, у відповідності до п.2 ч.1 ст.222 Кодексу адміністративного судочинства України.

Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що на підставі п. 54.1 ст. 54, абз. 4 п. 57.1 ст. 57 ПК України в уточнюючій податковій декларації з податку на доходи (прибуток) страховика за 2013 р., ПрАТ «СК «Дніпроінмед» розрахувало та узгодило суму щомісячного авансового внеску з податку на прибуток у розмірі 253116,00 грн. (р.23), що підлягає сплаті, протягом дванадцяти місяців, починаючи з березня 2014 р.

Для перерахування авансового внеску з податку на прибуток за 2014 р. у розмірі 1591380,00 грн. ПрАТ «СК «Дніпроінмед» було надано платіжне доручення № 239 від 01.04.2014 до Публічного акціонерного товариства «АВТОКРАЗБАНК». Вказане платіжне доручення прийняте банком, однак не виконано.

Позивач листом від 30.04.2014 № 776 повідомив ДПІ у Жовтневому районі про невиконання банківською установою платіжного доручення від 01.04.2014 № 239.

15.05.2014 ДПІ у Жовтневому районі сформовано відповідь № 16382/00/04-63-20-0215 на лист позивача № 776, в якій зазначено, що кошти у сумі 1592000,00 грн. згідно платіжного доручення від 01.04.2014 № 239 на рахунок Управління Державної казначейської служби України у Жовтневому районі м. Дніпропетровська в Головному управлінні Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області № 0005 не надходили.

Позивач звернувся зі скаргою до Управління Національного банку України в Полтавській області щодо зобов'язання ПАТ «АВТОКРАЗБАК» виконати платіжне доручення від 01.04.2014 № 239 та перерахувати грошові кошти позивача до Державного бюджету України. У відповідь на скаргу позивача, Управління Національного банку України в Полтавській області направило лист від 23.05.2014 № 03-049/2251, яким повідомило позивача про те, що за результатами розгляду скарги були виявлені порушення банком вимог банківського законодавства та нормативних документів НБУ, у зв'язку з чим посадові особи банка були притягнуті до адміністративної відповідальності, а до самого банка був застосований захід впливу, передбачений чинним законодавством.

Судами встановлено, що у зв'язку з наявністю у позивача податкового боргу станом на 16.06.2014 за узгодженим грошовим зобов'язанням зі сплати авансового внеску з податку на прибуток страхових організацій у розмірі 97690,00 грн., контролюючим органом прийнято та направлено на адресу ПрАТ «СК «Дніпроінмед» податкову вимогу № 1463-25 від 16.06.2014, рішення про опис майна у податкову заставу від 17.06.2014 та запит № 21649/10/25-0 від 18.06.2014.

Задовольняючи позовні вимоги, суди попередніх інстанцій виходили з того, що подання до установи банку платіжного доручення на перерахування суми грошового зобов'язання з податку на прибуток здійснено позивачем у встановлені податковим законодавством строки, обов'язок позивача щодо сплати такого грошового зобов'язання у вказаних сумах припинився, у зв'язку з чим суди зробили висновок, що у податкового органу відсутні підстави для надсилання позивачу податкової вимоги, рішення про опис майна в податкову заставу та відповідного запиту.

Однак, колегія суддів касаційної інстанції вважає такі висновки судів попередніх інстанцій передчасними та такими, що зроблені без повного та всебічного з'ясування обставин у справі.

Згідно зі ст. 36 Податкового кодексу України податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов'язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Відповідно до ст. 10 Податкового кодексу України зарахування місцевих податків та зборів до відповідних місцевих бюджетів здійснюється відповідно до Бюджетного кодексу України.

У відповідності до ч. 5 ст. 45 та ч. 5 ст. 78 Бюджетного кодексу України податки і збори (обов'язкові платежі) та інші доходи державного бюджету визнаються зарахованими до державного бюджету з дня зарахування на єдиний казначейський рахунок.

Пунктом 129.6 ст. 129 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що за порушення строку зарахування податків до бюджетів або державних цільових фондів, установлених Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», з вини банку такий банк сплачує пеню за кожний день прострочення, включаючи день сплати, та штрафні санкції у розмірах, встановлених цим Кодексом, а також несе іншу відповідальність, встановлену цим Кодексом, за порушення порядку своєчасного та повного внесення податків, зборів, платежів до бюджету або державного цільового фонду. При цьому платник податків звільняється від відповідальності за несвоєчасне або перерахування не в повному обсязі таких податків, зборів та інших платежів до бюджетів та державних цільових фондів, включаючи нараховану пеню або штрафні санкції.

З аналізу вищевикладених норм вбачається, що визначальним фактом є те, з чиєї вини відбулося неповне внесення податку, збору (обов'язкового платежу) до бюджету.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідач послався на те, що ДПІ у Жовтневому районі звернулась із листом від 26.03.2014 № 1014/10/04-63-15-02-004 до ПАТ «Автокразбанк» про перерахування авансових внесків з податку на прибуток до бюджету. 01.04.2014 від ПАТ «Автокразбанк» до ДПІ у Жовтневому районі надійшла відповідь, що у клієнта було недостатньо коштів на рахунку, через що виконати платіжне доручення у зазначеній в ньому сумі, банк не мав можливості, внаслідок чого платіжне доручення було відхилено. Нове платіжне доручення станом на дату відповіді позивачем надано не було.

Однак, судами попередніх інстанцій, не було надано оцінки вказаним доводам відповідача та не наведено мотивів їх відхилення чи неврахування при прийнятті оскаржуваних судових рішень.

Таким чином, в даному випадку судами попередніх інстанцій не в повному обсязі досліджено обставини, що мають значення для вирішення справи, у зв'язку з чим судам необхідно дослідити чи дійсно у позивача були наявні кошти на рахунку в розмірі достатньому для сплати авансового внеску з податку на прибуток у строки, визначені податковим законодавством. Крім того, необхідно з'ясувати, чи оспорювані податкова вимога № 1463-25 від 16.06.2014, рішення про опис майна у податкову заставу від 17.06.2014 та запит № 21649/10/25-0 від 18.06.2014, що надіслані відповідачем позивачу, є пов'язаними з невиконанням саме платіжного доручення № 239 від 01.04.2014.

Відповідно до ч. 4, ч. 5 ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі, щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи. Суд повинен запропонувати особам, які беруть участь у справі, подати докази або з власної ініціативи витребувати докази, яких, на думку суду, не вистачає.

Згідно з ч. 2 ст. 227 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

За наведених обставин, Вищий адміністративний суд України приходить до висновку про необхідність скасування рішень судів попередніх інстанцій та направлення справи на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

При новому розгляді слід взяти до уваги вищезазначене та прийняти законне і обґрунтоване рішення відповідно до норм матеріального та процесуального права, надати належну правову оцінку обставинам у справі.

Керуючись ст. ст. 222, 223, 227, 230, 231, ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області задовольнити частково.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.07.2014 та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 25.02.2015 скасувати.

Справу направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: (підпис)О.А. Моторний
Судді(підпис)І.В. Борисенко
(підпис)В.В. Кошіль