Справа № 805/818/16-а
Суддя: Кірієнко В.О.
Дата ухвалення: 2016-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2016 р. Справа № 805/818/16-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кірієнко В.О., розглянувши у приміщенні суду за адресою: м. Словянськ, вул. Добровольського, 1, в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Корпорації «Міжрегіональний промисловий союз» до Дніпропетровської митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості від 10.12.2015року та зобовязання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Корпорація «Міжрегіональний промисловий союз» (далі Корпорація «МПС», позивач, декларант) звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Дніпропетровської митниці ДФС про визнання в цілому протиправним та скасування рішення Дніпропетровської митниці ДФС про коригування митної вартості: №110080000/2015/100198/1 від 10.12.2015року та зобовязати Дніпропетровську митницю ДФС вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що Дніпропетровською митницею ДФС всупереч всім наданим обовязковим та додатково наданим документам ухвалено рішення №110080000/2015/100198/1 від 10.12.2015року про коригування митної вартості товару, який був раніше задекларований. Позивач стверджує, що оскаржуваним рішенням необґрунтовано збільшено митну вартість майже в чотири рази, у звязку з чим він змушений був для випуску товару у вільний обіг надмірно сплатити до бюджету обовязкові платежі.

Позивач вважає оскаржуване рішення про коригування митої вартості №110080000/2015/100198/1 від 10.12.2015року протиправним та таким, що підлягає скасуванню. Просив суд скасувати рішення про коригування митої вартості №110080000/2015/100198/1 від 10.12.2015року та зобовязати Дніпропетровську митницю ДФС вчинити певні дії, а саме, підготувати Висновок щодо повернення надмірно сплачених грошових коштів за митною декларацією ІМ40ДЕ №110080000/2015/119170 від 10.12.2015, визначений пунктом 7 Порядку взаємодії територіальних органів Міністерства доходів і зборів України, місцевих фінансових органів та територіальних органів Державної казначейської служби України у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань від 30.12.2013 № 882/1188, пунктом 4 розділу ІІІ Порядку повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, затвердженого Наказом Державної митної служби України від 20 липня 2007 року N 618 та направити їх до Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області.

Представник позивача надав через канцелярію суду заяву, відповідно до якої просив суд справу розглянути в порядку письмового провадження.

Представник відповідача проти позовних вимог заперечував, надав суду письмові заперечення проти позову, в яких зазначив, що рішення про коригування митної вартості №110080000/2015/100198/1 від 10.12.2015року є таким, що прийнято відповідно до чинного законодавства, з урахування всіх обставин.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, встановив наступне.

13.08.2015року КОРПОРАЦІЯ «МПС» (Покупець) уклало із Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім Вологодский подшипниковий завод» (Продавець) зовнішньоекономічний контракт №13/08/2015 на поставку підшипникової продукції.

На виконання цього контракту сторонами укладена Специфікації №1 від 18.08.2015року, відповідно до яких в грудні 2015 року здійснено поставку товару. Оплата товарів здійснювалась в рублях РФ. Умови поставки FCA Мінськ Інкотермс 2010. Умови оплати попередня оплата.

Декларантом для оформлення вказаного у специфікації товару, при посередництві компанії, яка надає митні брокерські послуги (Договір №66 від 30.11.2015року), була подана електрона митна декларація 110080000/2015/118974 від 08.12.2015року.

Найменування товару та його ціна були визначенні у відповідності до Специфікації №1 від 18.08.2015року до контракту №13/08/2015 від 13.08.2015року та інвойсу. Так, вартість ТМЦ була визначена на умовах FCA Мінськ Інкотермс 2010 на рівні 2507,45 рос. рублів за штуку. Відповідно до інвойсу №1 від 04.12.2015року товариством фактично поставлено 1144 штук підшипникової продукції на загальну суму 2868522,80 рублів РФ. Ця продукція була оплачена в повному обємі, відповідно до платіжного доручення №3 від 06.10.2015року.

Позивачем митна вартість була визначена за першим методом (за ціною угоди) такого визначення. Декларант виходив з того, що до вартості товару (2868522,80 рублів РФ) додаються витрати за транспортування товару до кордону України (34479,61 рублів РФ або 11400 грн., згідно Довідки про транспортні витрати № 03/12 від 03.12.2015року), у звязку з чим митна вартість товару складала 2903002,42 рублів РФ або 959819,69 грн. за курсом 0,33063. Тобто, 148,05 рублів РФ за 1 кг. нетто товару (2903002,42 рублів /19608,16 кг.).

Декларантом до митного оформлення для підтвердження заявленої митної вартості за основним методом надано документи, що містять відомості щодо ціни товару та дають можливість її обрахувати:

- зовнішньоекономічний контракт №13/08/2015 від 13.08.2015року, де містяться загальні відомості щодо товару, базису умов поставки, умов оплати та Специфікацію №1 від 18.08.2015року;

- рахунок-фактура №1 від 22.09.2015року, інвойс №1 від 04.12.2015року, де міститься ціна заявленого до митного оформлення товару та умови поставки FCA Інкотермс;

- транспортна накладна (CMR) №0412 від 04.12.2015року, в якій містяться відомості щодо кількості поставленого товару 20395,94 кг. брутто;

- Договір про надання транспортно-експедиційних послуг №68 від 03.12.2015року;

- Заявка №1 від 03.12.2015 про надання транспортно-експедиційні послуг, в якій зазначені відомості про маршрут перевезення, найменування товару, місто доставки, вартість послуг, умови та строк оплати послуг з перевезення;

- Рахунок-фактура №СФ-101/59 від 04.12.2015року, де зазначено відомості про маршрут перевезення, місто доставки, вартість послуг;

- Довідка про транспортні витрати № 03/12 від 03.12.2015року, в якій, зокрема, зазначені відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території, загальну вартість перевезення за кожним відрізком путі. Наявність відомостей про вартість перевезення, протяжність перевезення та вагу товару надають можливість розрахувати вартість перевезення одиниці виміру товару за 1 км маршруту використовуючи прості математичні дії;

- додатково була надана митна декларація країни відправлення №06648/041215/0060981 від 04.12.2015року.

Судом встановлено та не заперечється сторонами по справі, що вищезазначені документи відносяться до переліку документів, що підтверджують митну вартість товару, та зазначені у частині другій статті 53 Митного кодексу України.

На етапі здійснення митного контролю посадова особа відповідача до поданої митної декларації здійснила запит про подання додаткових документів в підтвердження заявленої митної вартості товару. В обґрунтування запита митним органом було зазначено настунє: документи, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості, містять розбіжності та не містять всіх даних, а саме: у товаро-транспортному (CMR) документі вказано іншого перевізника, відсутня інформація щодо сплати коштів фактичному перевізнику, у декларації країни відправлення (гр. 46) вказано вартість товару на рівні 42658,50 дол. США, тоді як в митній декларації митна вартість складає 42353,08 дол. США, що унеможливлює проведення обчислення повноти включення складової митної вартості.

Додатково у декларанта були запитані наступні документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, повязаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, повязаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 6) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.

Судом встановлено, що декларант звернувся до митниці із заявою №3011/2 від 09.12.2015року, якою надав додаткові документи і додаткові пояснення з приводу заявленого рівня митної вартості, а саме: договір про транспортно-експедиційне обслуговування від 02.12.2015року між ФОП ОСОБА_1 (експедиторор) та фактичним перевізником ТОВ «Інтер Валсан-Транс» та лист відправника №937 щодо подання каталогу виробника.

Проте, митним органом було прийнято спірне рішення про коригування митної вартості №11080000/2015/100198/1 від 10.12.2015року, яким було відкориговано митну вартість декларанта за другим методом (за ціною ідентичних товарів). В якості джерела була використана інформація з Єдиної автоматизованої інформаційної системи Державної митної служби, а саме ЕМД №110100000/2015/221519 від 14.09.2015року.

З урахуванням прийнятого спірного рішення, декларант, користуючись правом, наданим статтею 55 Митного кодексу України, надав до митного органу електрону митну декларацію №110080000/2015/119170 від 10.12.2015року та сплатив різницю між рівнем митної вартості за першим методом та методом визначеним митницею з метою випуску товару у вільний обіг.

З матеріалів справи вбачається, що згідно ЕМД№110080000/2015/119170 від 10.12.2015року митну вартість товару відкориговано до рівня 6,8597 дол. США за кг. Остаточно, митна вартість, визначена митницею, склала 9307797,47 рублів РФ або 3185779,84 грн. за курсом 0,34227. Тобто, 474,69 рублів РФ за 1 кг. нетто товару (9307797,47 рублів /19608,16 кг.).

В межах реалізації права декларанта, в разі його незгоди з рішенням митного органу про корегування митної вартості, здійснити випуск у вільний обіг товарів згідно частин 7, 8 статті 55 Митного кодексу України, під гарантійні зобовязання шляхом сплати суми митних платежів згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, з подальшим поданням митному органу необхідних відомостей для підтвердження заявленої митної вартості, Корпорація «МПС» надала відповідачу заяву про подання додаткових документів на підтвердження заявленої митної вартості №9 від 28.01.2016 року. З приводу цього декларант надав митниці наступні додаткові документи:

1. Звіт №8 про незалежну оцінку товару від 26.01.2016року, де оцінщик провів відповідне дослідження та зробив висновок про високу ступінь відповідності заявленої ціни товару конюнктурі ринку.

2. Бухгалтерську виписку щодо оприбуткування товару за Контрактом №13/08/2015 від 13.08.2015 року, Специфікація №1 від 18.08.2015року, Інвойс №1 від 04.12.2015року.

У відповідь, відповідачем за результатами розгляду поданих заяв було надіслало позивачу лист №346/10/04-50-25-2 від 12.02.2016, де було зазначено про залишення чинним спірного рішення про коригування. В своєму листі митниця, зокрема, посилається на те, що декларантом не обґрунтовано заявлений рівень митної вартості, крім того, у висновку незалежного оцінщика було не вірно проведено розрахунок, без врахування транспортної складової; а також, зазначено, що бухгалтерська виписка не є документом первинного обліку, який фіксує факт здійснення фінансово-господарської операції.

Відповідно до статті 49 Митного кодексу України від 13.03.2012року митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 54 Митного кодексу України митний орган під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів зобов'язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Статтею 53 МК України встановлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною третьою статті 53 Митного кодексу України передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині 2 цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Згідно з частини першої статті 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Статтею 57 Митного кодексу України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

Аналіз наведених статей свідчить про те, що обов'язок доведення митної ціни товару лежить на позивачеві. При цьому, митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Такою імперативною умовою є наявність обґрунтованих сумнiвiв у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів. Разом з тим, в розумінні наведених статей сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбiжностi, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відтак, наведені приписи зобов'язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали вiдповiднi сумніви, причини неможливості їх перевірки на пiдставi наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхiднiсть перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовiрностi.

Встановивши вiдсутнiсть достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхiднi для підтвердження того чи іншого показника.

Ненаведення митницею в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовiрностi наданої iнформацiї, витребовування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

Частиною четвертою статті 54 Митного кодексу України передбачено обов'язок митного органу письмово надавати інформацію декларанту про причини, за яких заявлена ним митна вартість не може бути визначена.

Аналізуючи зазначені норми, Верховний Суд України у постанові від 30.06.2015 року (справа 21-591а15) зазначив, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов'язковою, оскільки з цією обставиною закон пов'язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

В порушення норм Митного кодексу України, посадова особа відповідача безпідставно здійснила запит додаткових документів, тобто, не зазначила підстав для запиту додаткових документів - не зазначила документи з переліку частини другої статті 53 МКУ, в яких виявлено розбіжності, ознаки підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни товару.

Зокрема, митниця безпідставно посилається на виявленні недоліки у митній декларації країни відправлення №06648/041215/0060981 від 04.12.2015року, оскільки такий документ не входить до обовязкових документів, викладених в частині другій статті 53 МКУ.

Крім того, суд звертає увагу на той факт, що відомості, які зазначаються у гр. 46 цієї митної декларації не можуть використовуватися на підтвердження заявленої імпортером митної вартості, оскільки стосуються тільки питань ведення статистики зовнішньої торгівлі і рахується згідно певної математичної формули, як про це зазначено у пп. 16 Інструкції із заповнення митних декларацій і формах митних декларацій, затвердженої Рішенням Комісії Митного союзу від 20.05.2010року №257 (в редакції від 15.12.2015року). Вартість, що міститься в інвойсі №1 від 04.12.2015року чітко зазначена у гр. 42 митної декларації країни відправлення №06648/041215/0060981 від 04.12.2015року.

Щодо посилання митниці на розбіжності у транспортних (перевізних) документах, суд зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що декларант надав всі необхідні перевізні документи, як того вимагає частина друга статті 53 Митного кодексу України, а саме Договір про надання транспортно-експедиційних послуг №68 від 03.12.2015року; Заявку №1 від 03.12.2015року про надання транспортно-експедиційні послуг, в якій зазначені відомості про маршрут перевезення, найменування товару, місто доставки, вартість послуг, умови та строк оплати послуг з перевезення; Рахунок-фактура №СФ-101/59 від 04.12.2015року, де зазначено відомості про маршрут перевезення, місто доставки, вартість послуг; Довідку про транспортні витрати № 03/12 від 03.12.2015року, в якій, зокрема, зазначені відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території, загальну вартість перевезення за кожним відрізком путі.

Наявність відомостей про вартість перевезення, протяжність перевезення та вагу товару надають можливість розрахувати вартість перевезення одиниці виміру товару за 1 км маршруту.

Посилання ж митниці на те, що у перевезенні товару приймала участь інша особа, суд не може прийняти до уваги, оскільки Договір №68 від 03.12.2015року є договором транспортного експедирування, за яким (п. 1.1.) експедитор зобовязується організувати перевезення товару декларанта, у тому числі шляхом укладання договорів з окремим перевізником (п. 2.1.2.).

Твердження відповідача про те, що витрати на послуги третіх осіб, що були залучені до перевезення не включаються до винагороди експедитору приймаються до уваги судом, але суд при цьому зауважує, що цей факт не впливає на формування митної вартості, оскільки згідно Заявки №1 від 03.12.2015року, погодженої експедитором загальна вартість послуг за договором склала 36000 грн. У Довідці про транспортні витрати № 03/12 від 03.12.2015року експедитор додатково повідомляє, що вартість здійснених послуг з транспортування до кордону з Україною складає 11000 грн., а окремо експедиційна винагорода 400 грн. Таким чином, перевізні документи містять всі необхідні відомості для обрахунку митної вартості.

З огляду на викладене, запит додаткових документів є незаконним, та як слід всі дії чи рішення митного органу відносно такого запиту теж є на законними та такими, що не грунтується на нормах чинного законодавства.

Таким чином, з аналізу вищенаведеного суд дійшов висновку, що спірне рішення про коригування митної вартості відповідно до вимог частини другої статті 55 МКУ невідповідає вимогам чинного законодавства. Зокрема, суд зазначає, що посилання відповідача в рішенні на те, що відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно та достовірно (у наданих документах містяться розбіжності), лише підтверджують факт відсутності чітких, конкретних зауважень до наданих документів не зазначені явним чином документи та їх невідповідність вимогам МКУ, яка унеможливлює здійснити визначення митної вартості за основним методом. До того ж, в порушення припису частини другої статті 55 МКУ в рішенні відсутній вичерпаний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьої статті 53 МКУ, за умови надання яких митна вартість товару може бути визнана. Ті ж документи, з переліку частини третьої статті 53 МКУ, які згадуються в рішенні, відносяться до документів, які вже були запитані митним органом під час контролю митної вартості, та які в повному обсязі були надані посадовій особі відповідача до прийняття рішення про коригування митної вартості товару.

Щодо зауваження про неприйнятність звіту оцінщика, також суд звертає увагу на статтю 13 закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна) здійснюється на вимогу особи, яка використовує оцінку майна та її результати для прийняття рішень, у тому числі на вимогу замовників (платників) оцінки майна, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, судів та інших осіб, які мають заінтересованість у неупередженому критичному розгляді оцінки майна, а також за власною ініціативою суб'єкта оціночної діяльності. Підставою для проведення рецензування є письмовий запит до осіб, які відповідно до цієї статті мають право здійснювати рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна). За таких обставин, митниця, маючи якісь сумніви стосовно звіту оцінщика, мала право провести його рецензування. чого зроблено не було. Отже митницею не дотримано встановленого законом порядку, у звязку з чим вказані відповідачем «недоліки», суд не вважає таковими.

Твердження митниці про те, що бухгалтерська виписка не є первісним документом, суд не бере до уваги, оскільки вона складена відповідно до наказу Міністерства фінансів України від 10.01.2007 №2 (вказано у самому документі). Цей наказ ухвалено відповідно до статті 6 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" і в своєму змісті посилається на первинні документи. Чинне законодавство не містить такого документу, як бухгалтерська виписка. Вона складається у довільній формі і лише відображає рух товару згідно бухгалтерських регістрів.

Відповідно до частини сьомої статті 54 Митного кодексу у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Таким чином, як на момент здійснення митного оформлення, так і протягом дії гарантійних зобовязань позивачем до митного органу були надані всі необхідні документи для підтвердження визначення митної вартості за першим методом (за ціною контракту). Відмовляючи у застосуванні митної вартості заявленої декларантом, відповідач діяв всупереч законодавству України з питань митної справи, застосовуючи формальний та необґрунтований підхід, без аналізу поданих документів.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про обгрунтованість позовних вимог Корпорації «Міжрегіональний промисловий союз» стосовно визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості від 10.12.2015року.

Стосовно позовних вимог Корпорації «Міжрегіональний промисловий союз» щодо зобовязання митниці підготувати висновок щодо повернення надмірно сплачених грошових коштів за митною декларацією ІМ40ДЕ №110080000/2015/119170 від 10.12.2015року, визначений п.7 Порядку взаємодії територіальних органів Міністерства доходів і зборів України, місцевих фінансових органів та територіальних органів Державної казначейської служби України у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань від 30.12.2013 № 882/1188, пунктом 4 розділу ІІІ Порядку повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, затвердженого Наказом Державної митної служби України від 20 липня 2007 року N 618 та направити їх до Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 244-2 КАС України, висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Так, приписами постанови Верховного Суду України від 16.09.2015р. у справі № 21-1465а15 зазначено, що митне законодавство передбачає можливість виникнення правової ситуації, пов'язаної з поверненням помилково та/або надмірно сплачених митних платежів.

Суд в своєму рішенні, зокрема, зазначив, ці платежі повертаються декларанту в порядку і на умовах, що встановлені у статті 301 Митного кодексу України, статті 43 Податкового кодексу України і статті 45 Бюджетного кодексу України, з дотриманням процедури, врегульованої Порядком повернення, на підставі його заяви та у визначений термін з дня прийняття висновку митного органу, що здійснював оформлення митної декларації, про повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи.

Визначений вищевказаними нормативними актами порядок повернення помилково та/або надмірно сплачених сум митних платежів застосовується у випадку, коли між сторонами відсутній спір про право на повернення зазначених платежів.

Якщо між сторонами виник спір про правомірність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень щодо повернення митних платежів, позивач має право заявити вимогу про визнання рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправними, скасувати такі рішення та змусити його до виконання закону.

При цьому, повернення помилково та/або надмірно сплачених митних платежів з Державного бюджету України є виключними повноваженнями митних органів та органів державного казначейства, а відтак суд не може підміняти державний орган і вирішувати питання про стягнення таких платежів.

Разом з тим рішення суду, у випадку задоволення позову, має бути таким, яке б гарантувало дотримання і захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечувало його виконання та унеможливлювало необхідність наступних звернень до суду.

За таких обставин вимога позивача про стягнення надмірно сплачених митних платежів не є правильним способом захисту прав платника митних платежів.

Відповідно до пункту 43.5 статті 43 Податкового кодексу України та розділу ІІІ Порядку повернення, положення яких перекликаються між собою, контролюючий орган готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Тому у цьому випадку вимога позивача зобов'язати митний орган прийняти висновок про повернення з Державного бюджету України надмірно сплачених митних платежів та подати його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, може бути вказівкою на спосіб відновлення порушеного права.

Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення".

Аналогічної позиції додержується Верховний Суд України в своєму рішенні від 16.09.2015р. у справі № 21-1465а15, в якому дійшов висновку, що належним способом захисту порушеного права є зобов'язання митний орган надати висновок про повернення надмірно сплачених митних платежів до казначейської служби.

Таким чином, з урахуванням попередніх висновків суду щодо визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості від 10.12.2015року, суд дійшов висновку про обгрунтування позовних вимог Корпорації «Міжрегіональний промисловий союз» в частині зобовязання відповідача підготувати висновок щодо повернення надмірно сплачених грошових коштів за митною декларацією ІМ40ДЕ №110080000/2015/119170 від 10.12.2015року, визначений п.7 Порядку взаємодії територіальних органів Міністерства доходів і зборів України, місцевих фінансових органів та територіальних органів Державної казначейської служби України у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань від 30.12.2013 № 882/1188, пунктом 4 розділу ІІІ Порядку повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, затвердженого Наказом Державної митної служби України від 20 липня 2007 року N 618 та направити їх до Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За таких підстав, суд вважає, що відповідачем не доведена законність та правомірність прийняття спірного рішення.

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Корпорації «Міжрегіональний промисловий союз» до Дніпропетровської митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості від 10.12.2015року та зобовязання вчинити певні дії є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 17, 18, 19, 20, 51, 69, 70, 71, 72, 86, 94, 158, 159, 160, 161, 162, 163, 167, 186, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов Корпорації «Міжрегіональний промисловий союз» до Дніпропетровської митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості від 10.12.2015року та зобовязання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Дніпропетровської митниці Державної фіскальної служби про коригування митної вартості товарів №110080000/2015/100198/1 від 10.12.2015 року.

Зобовязати Дніпропетровську митницю Державної фіскальної служби вчинити певні дії, а саме підготувати висновок щодо повернення надмірно сплачених грошових коштів за митною декларацією ІМ40ДЕ №110080000/2015/119170 від 10.12.2015року, визначений пунктом 7 Порядку взаємодії територіальних органів Міністерства доходів і зборів України, місцевих фінансових органів та територіальних органів Державної казначейської служби України у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань від 30.12.2013 № 882/1188, пунктом 4 розділу ІІІ Порядку повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, затвердженого Наказом Державної митної служби України від 20 липня 2007 року N 618 та направити їх до Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області

Стягнути з Дніпропетровської митниці Державної фіскальної служби (за рахунок бюджетних асигнувань) на користь Корпорації «Міжрегіональний промисловий союз» (83086, Донецька область, м. Донецьк, вул. Артема,7, ) судовий збір в сумі 9642 (девять тисяч шістсот сорок дві ) грн. 23коп.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 денний строк з дня отримання постанови апеляційної скарги з подачею її копії до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Кірієнко В.О.