Справа № 820/2739/16
Суддя: Панченко О.В.
Дата ухвалення: 2016-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

07 червня 2016 р. № 820/2739/16

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Панченко О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
до Головного Управління Національної поліції в Харківській області
про визнання незаконною відмови

В С Т А Н О В И В:

Позивач - ОСОБА_1, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд: визнати незаконною відмову Головного Управління Національної поліції в Харківській області про визнання ОСОБА_1 ветераном органів внутрішніх справ; зобов'язати Головне Управління Національної поліції в Харківській області визнати ОСОБА_1 ветераном органів внутрішніх справ.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що наказом УВС в Харківській області від 09.07.1991 року №102о/с його було прийнято на службу в ОВС України. Згідно наказу ГУМВС України в Харківській області від 28.04.2015 року №182 о/с ОСОБА_1 звільнено з ОВС України. Як зазначено в наказі про звільнення, на день звільнення вислуга років позивача складала у календарному обчисленні - 26 років 02 місяці 13 днів, у пільговому обчисленні - 27 років 02 місяців 24 днів. Як свідчить наказ про звільнення позивача від 28 квітня 2015 року №182о/с, що складений відповідачем, вислуга років позивача на день звільнення складала у календарному обчислені 26 років 02 місяці 13 днів (більше 25 років), що і стало підставою для визнання ОСОБА_1 ветераном органів внутрішніх справ. 28 квітня 2016 року відповідач листом №9/Ф-85 повідомив позивача про відмову у задоволені його заяви про визнання ветераном праці. Позивач вважає таке рішення протиправним та таким, що прийнято без дотримання норм діючого законодавства.

Представник позивача та позивач прибули у судове засідання, склали на адресу суду заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження, в заяві вказали, що позовні вимоги підтримають у повному обсязі.

Відповідач - Головне Управління Національної поліції в Харківській області, у судове засідання не прибув, надав суду заперечення, в яких вказав, що наказом УВС в Харківській області від 09.07.1991 року №102о/с позивача прийнято на службу в ОВС України. Наказом ГУМВС України в Харківській області від 28.04.2015 року №182 о/с позивача звільнено з ОВС України. Вислуга років позивача у календарному обчисленні складає - 26 років 02 місяці 13 днів, у пільговому обчисленні - 27 років 02 місяців 24 днів.

Відповідач стверджує, що надання статусу ветерана органів внутрішніх справ здійснюється у відповідності до Закону України від 24 березня 1998 року № 203 "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист", статтею 5 якого визначено, що ветеранами органів внутрішніх справ визнаються громадяни України:1)які бездоганно прослужили на військовій службі, в органах внутрішніх справ, Національній поліції, податковій міліції, державній пожежній охороні, Державній кримінально-виконавчій службі України, органах і підрозділах цивільного захисту, Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України 25 і більше років у календарному або 30 та більше років у пільговому обчисленні (з яких не менше 20 років становить вислуга у календарному обчисленні) і звільнені в запас або у відставку відповідно до законодавства України або колишнього Союзу РСР чи держав СНД; 2) інваліди І та II групи, інвалідність яких настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, пов'язаних з виконанням обов'язків військової служби чи при виконанні службових обов'язків по охороні громадського порядку, боротьбі із злочинністю та ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій; 3) інваліди І та II групи, інвалідність яких настала внаслідок захворювання, одержаного в період проходження військової служби і служби в органах внутрішніх справ, Національній поліції, податковій міліції, державній пожежній охороні, Державній кримінально-виконавчій службі України, органах і підрозділах цивільного захисту, Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, і які мають вислугу військової служби і служби в органах внутрішніх справ, Національній поліції, державній пожежній охороні, Державній кримінально-виконавчій службі України, органах і підрозділах цивільного захисту, Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України 20 років і більше. З аналізу вищенаведених норм законодавства, можна стверджувати, що обов'язковою умовою для надання статусу ветерана органів внутрішніх справ є наявність відповідної кількості календарних років саме служби.

З 01.09.1983 по 20.06.1988 роки позивач був студентом і навчався у Харківському національному інституту механізації та електрифікації сільського господарства, а не проходив службу, і тому при розрахунку вислуги років саме для призначення пенсії йому, відповідно до п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року №393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їх сімей" та згідно з п.12-А Закону України від 09.04.1992 року №2262-ХП "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", додатково зараховано час його навчання - 2 роки 4 місяця 24 дня. Отже, законодавством чітко визначено, що для надання статусу ветерана органів внутрішніх справ обов'язковою умовою є наявність відповідної кількості календарних років вислуги саме служби, а не інших періодів навчання, роботи тощо, які враховуються при призначені пенсії.

Таким чином, у будь-якому разі час навчання ОСОБА_1 у цивільному ВНЗ не може зараховуватися як час проходження служби. Вказане свідчить про те, що ОСОБА_1 правомірно відмовлено у наданні статусу ветерана органів внутрішніх справ. Окрім іншого, представник відповідача, що склав заперечення на позов, просив суд здійснювати розгляд справи, призначений на 07.06.2016 року, за його відсутністю.

Оскільки визначене ч. 1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завдання адміністративного судочинства залишається незмінним при розгляді будь-якої адміністративної справи, в тому числі і справи за позовом суб'єкта владних повноважень, і дотримання вказаного завдання є обов'язковим в силу приписів ч.2 ст.19 Конституції України, то з огляду на приписи ст.41, ч.4 ст.122, ч.6 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, зібравши докази, що в своїй сукупності повно та всебічно висвітлюють обставини спірних правовідносин, доходить висновку, що справа має бути розглянута та вирішена на підставі наявних в ній доказів в порядку письмового провадження.

За матеріалами справи судом встановлено, що наказом УВС в Харківській області від 09.07.1991 року №102о/с позивача прийнято на службу в ОВС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист", ветеранами військової служби, ветеранами органів внутрішніх справ, ветеранами податкової міліції, ветеранами державної пожежної охорони, ветеранами Державної кримінально-виконавчої служби України, ветеранами служби цивільного захисту, ветеранами Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України визнаються громадяни України які бездоганно прослужили на військовій службі, в органах внутрішніх справ, податковій міліції, державній пожежній охороні, Державній кримінально-виконавчій службі України, органах і підрозділах цивільного захисту, Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України 25 і більше років у календарному або 30 та більше років у пільговому обчисленні (з яких не менше 20 років становить вислуга у календарному обчисленні) і звільнені в запас або у відставку відповідно до законодавства України або колишнього Союзу РСР чи держав СНД.

Згідно наказу ГУМВС України в Харківській області від 28.04.2015 року №182 о/с, майора міліції ОСОБА_1, інспектора дозвільної системи сектору охорони громадського порядку Зміївського районного відділу ГУМВС України в Харківській області звільнено з ОВС України згідно з Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України у запас Збройних Сил України за ст. 64 п. А (за віком) (а.с. 7).

Відповідно до п. 3.1.5 Інструкції про організацію роботи з оформлення документів для призначення пенсій та отримання пільг військовослужбовцям внутрішніх військ, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України, звільненим зі служби, та членам їх сімей, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 25.06.2013 № 611 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 18 липня 2013 р. за № 1213/23745 обчислена вислуга років (у календарному порядку і окремо на пільгових умовах) вказується в наказі про звільнення.

Як вбачається з наказу від 28.04.2015 року №182 о/с, вислуга років позивача на день звільнення складала у календарному обчисленні - 26 років 02 місяці 13 днів, у пільговому обчисленні - 27 років 02 місяців 24 днів.

Позивач в установленому законом порядку звернувся до відповідача із відповідною заявою про надання йому статусу ветерана органів внутрішніх справ.

28 квітня 2016 року відповідач листом №9/Ф-85 повідомив позивача про відмову у задоволені його заяви про визнання останнього ветераном праці за відсутністю необхідної кількості календарних років вислуги, а саме: служби в органах ОВС України, і тому у Головного управління Національної поліції в Харківській області відсутні правові підстави для визнання ОСОБА_1 ветераном органів внутрішніх справ (а.с. 8).

Вирішуючи спір суд зазначає, що відповідно до вимог частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як зазначено в самому наказі ГУМВС України в Харківській області від 28.04.2015 року №182 о/с, вислуга років позивача становить у календарному обчисленні - 26 років 02 місяці 13 днів, у пільговому обчисленні - 27 років 02 місяців 24 днів.

Отже, за приписами ч. 1 ст. 5 Закону України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист", вислуга років позивача становить у календарному обчисленні більше 25 років (26 років 02 місяці 13 днів).

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що при звільненні з органів внутрішніх справ України позивач набув статус ветерана органів внутрішніх справ, відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист", відтак відмова відповідача є протиправною та безпідставною.

Вищевказана позиція суду узгоджується із думкою Вищого адміністративного суду України викладеної в ухвалі від 26.03.2015 року по справі К/800/56389/14.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.1999 року №1601 "Про порядок видачі посвідчення і вручення нагрудного знака "Ветеран військової служби", відповідач зобов'язаний видати позивачу посвідчення і вручення нагрудного знака "Ветеран військової служби" на підставі наказу про звільнення, в якому вже визначено строк служби позивача у пільговому обчисленні, що відповідає п.1 ч.1 ст. 5 Закону України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист". Право чи обов'язок відповідача щодо самостійного повторного розрахунку часу служби позивача цим положенням не передбачено.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням викладеного вище, суд доходить висновку про протиправність дій відповідача, що полягають у відмові в визнані ОСОБА_1 ветераном органів внутрішніх справ. Вказані дії порушують право позивача на соціальний захист, гарантований чинним законодавством, а тому порушене право позивача підлягає судовому захисту та поновленню шляхом визнання незаконною відмови Головного Управління Національної поліції в Харківській області про визнання ОСОБА_1 ветераном органів внутрішніх справ; зобов'язання Головного Управління Національної поліції в Харківській області визнати ОСОБА_1 ветераном органів внутрішніх справ..

Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.8 та 19 Конституції України, ст.ст.7-11, 158-163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного Управління Національної поліції в Харківській області про визнання незаконною відмови - задовольнити.

Визнати незаконною відмову Головного Управління Національної поліції в Харківській області про визнання ОСОБА_1 ветераном органів внутрішніх справ.

Зобов'язати Головне Управління Національної поліції в Харківській області визнати ОСОБА_1 ветераном органів внутрішніх справ.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова чи ухвала суду не набрала законної сили.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду згідно з ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: шляхом подачі через Харківський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її проголошення (у разі застосування судом ч. 3, ст. 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, у разі повідомлення суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених ч.4 ст.167 цього Кодексу, про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду) апеляційної скарги з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Суддя О.В. Панченко