Справа № 666/1285/16-а
Суддя: Спічак О. Б.
Дата ухвалення: 2016-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 666/1285/16-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2016 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого-судді: Спічак О.Б.,

при секретарі: Кирпиченко І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до департаменту патрульної поліції м. Херсона про визнання незаконною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

встановив

Позивач звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом, який обґрунтував тим, що 14.03.2016 року відносно нього було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП України та накладено штраф в розмірі 255 грн., оскільки ним було порушено п. 8.5.1, 34.1 (1.3) ПДР України. Вважав постанову незаконною та необґрунтованою, підлягає скасування, а справа про адміністративне правопорушення закриттю.

Позивач в судовому засідання позов підтримав, просив його задовольнити з підстав зазначених в ньому.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що вимоги позивача є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, постанову було винесено на законних підстав, без будь-яких порушень. При з»ясуванні інспекторами поліції всіх обставин справи правопорушник щодо вчинення ним адміністративного правопорушення не заперечував.

Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та допитавши свідків, суд встановив такі обставини та відповідні правовідносини.

14.03.2016 року поліцейським патрульної поліції 2 роти батальйону рядовим ІПП у м. Херсоні ОСОБА_3 було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ПС3 №060988, за якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП. Встановлено, що позивач здійснюючи рух по вул. Перекопській, перетнув подвійну суцільну лінію, чим порушив п.п. 8.5.1, 34.1 (1.3) ПДР України.

Як стверджує позивач правил дорожнього руху він не порушував, за весь час руху, ним подвійна суцільна лінія не пересікалася, так як він постійно рухався у одному напряму, а у зв'язку з тим, що події відбувались о 4-тій годині ранку іншого автотранспорту майже не було, тобто необхідність здійснювати будь-які маневри пов'язані зі зміною полоси руху або обгону була відсутня. Лише виїжджаючи з двора він одного разу пересік вул. Перекопську, однак зробив це біля будинку №181-А у місці де такій маневр допускається дорожньою розміткою, що підтверджується відсутністю подвійної суцільної лінії на дорожньому покритті. У складеному працівником поліції протоколі відсутня інформація про конкретне місце скоєння ним правопорушення, лише зазначено, що перетинання подвійної суцільної лінії здійснено на вул. Перекопській, протяжність якої складає декілька кілометрів.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_3, ОСОБА_4 пояснили, що під час патрулювання ними був встановлений факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, а саме порушення вимог п. 8.5.1 ПДР, про що було складено постанову.

Згідно з п. 8.5.1 ПДР України, водій горизонтальна дорожня розмітка встановлює певний режим і порядок руху. Наноситься на проїзній частині або по верху бордюру у вигляді ліній, стрілок, написів, символів тощо фарбою чи іншими матеріалами відповідного кольору згідно з пунктом 34.1цих Правил.

П. 34.1 ПДР України передбачено, що горизонтальна розмітка 1.3. поділяє транспортні потоки протилежних напрямків на дорогах, які мають чотири і більше смуг руху.

Згідно з ч. 1 ст. 122 КУпАП до адміністративної відповідальності притягується водій транспортного засобу за порушення вимог розмітки проїзної частини доріг.

З оглянутої копії спірної постанови в справі про адміністративне правопорушення як джерела доказу фактичних обставин, вбачається, що в них не міститься жодного доказу порушення позивачем п. п. 8.5.1, 34.1 (1.3) ПДР, а сам позивач вчинення ним правопорушення категорично заперечує.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченими ст. 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Оцінюючи оскаржувану постанову на предмет її обґрунтованості (п. 3 ч. 3 ст. 2 КАС України), суд має констатувати, що працівником Національної поліції факт вчинення правопорушення, в якому звинувачено позивача, жодним чином не зафіксовано та не підтверджено жодним допустимим й належним доказом, що міг бути забезпечений для такого роду порушень правил дорожнього руху.

Отже, відповідачем у своїй діяльності порушені принципи всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин, оскільки при розгляді справи було застосовано спрощений підхід, а саме: обґрунтування вини сформовано лише на одних даних сприйняття співробітників поліції, з яких неможливо визначити наявність або відсутність правопорушення, тобто без застосування будь-яких інших доказів, які б підтверджували наявність або відсутність вини певної особи, обставини складу правопорушення (показання свідків, відеофіксація тощо).

Варто зазначити, що презумпція невинуватості застосовується і до адміністративних правопорушень. Таку позицію константував і Європейський суд з прав людини, зокрема у справі "Надточій проти України" від 15.05.2008.

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП є недоведеним.

Відповідачем не викладено жодних заперечень та не надано жодних належних доказів правомірності дій посадової особи та на спростування доводів, викладених в поясненнях позивача, що підтверджуються матеріалами справи та наведеними законодавчими нормами.

Кодекс України про адміністративні правопорушення, який регулює порядок притягнення особи до адміністративної відповідальності визначає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252, 251 КУпАП).

Аналогічні положення містить п. 10 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про

протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги в частині скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення від 14.03.2016 року є обґрунтованими, у зв'язку з чим постанова підлягає скасуванню.

Щодо закриття провадження у справі, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні цих вимог, оскільки це виходить за межі процедури оскарження постанови до суду в порядку КАС України та скасування постанови є достатнім способом захисту порушеного права позивача.

Керуючись ст.ст. 69, 71, 160, 161, 163, 171-2 КАС України, ст. 293 КУпАП, суд,

постановив

Адміністративний позов ОСОБА_1 до департаменту патрульної поліції м. Херсона про визнання незаконною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення - задовольнити частково.

Постанову серії ПС3 № 060988 від 14.03.2016 винесену у справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. - скасувати.

В задоволенні інших вимог відмовити.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя О. Б. Спічак