Справа № 806/202/16
Суддя: Зарудяна Л.О.
Дата ухвалення: 2016-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Нагірняк М.Ф.
Суддя-доповідач:Зарудяна Л.О.
УХВАЛА
іменем України

"08" червня 2016 р. Справа № 806/202/16

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді Зарудяної Л.О.
суддів: Іваненко Т.В.
Кузьменко Л.В.,

за участю секретаря судового засідання Лялевич С.С.,

позивача та його представника,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міністерства оборони України на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "02" березня 2016 р. у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України; третя особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вирішити питання щодо призначення одноразової грошової допомоги ,

ВСТАНОВИВ:

Житомирський окружний адміністративний суд постановою від 02.03.2016 р. позов ОСОБА_1 задовольнив.
Визнав протиправною бездіяльність Міністерства оборони України у призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги як військовослужбовцю, який отримав 2 групу інвалідності внаслідок виконання обов`язків військової служби, викладену в листі від 18.01.2016р.
Зобов`язав Міністерство оборони України вирішити питання щодо призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги як військовослужбовцю, який отримав 2 групу інвалідності внаслідок виконання обов`язків військової служби у розмірі та порядку, встановленому Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 р. N 975.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить постанову змінити, абзац другий резолютивної частини постанови викласти в новій редакції: "Зобов"язати Міністерство оборони України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 10.12.2015 про призначення одноразової грошової допомоги та прийняти рішення згідно законодавчих актів України". В апеляційній скарзі зазначає, що суд першої інстанції втрутився в діяльність Міністерства оборони України як суб"єкта владних повноважень та підмінив його в частині реалізації ним власних повноважень шляхом дачі вказівки про призначення позивачу допомоги, яка свідчить про вирішення питань, що належить до виключної компетенції відповідача як суб"єкта владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

07.06.2016 р. до суду апеляційної інстанції надійшло клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи у зв"язку з перебуванням у відряджені та неможливістю прибути в судове засідання 08.06.2016 р.
Колегія суддів, керуючись ч.4 ст. 196 КАС України (відповідно до якої неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи) відхилила вказане клопотання, враховуючи, що неприбуття в судове засідання представника відповідача не перешкоджає розгляду справи, а також те, що керівник відповідача мав право направити для участі у справі іншого представника.

Вислухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що скарга задоволенню не підлягає, враховуючи таке.

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_1 звернувся з позовом до Міністерства оборони України, в якому просить:
1) визнати протиправною бездіяльність Міністерства оборони України щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв"язку зі встановленням інвалідності 2 групи з 07.07.2014 року внаслідок поранення, контузії, захворювань, пов"язаних з виконанням обов"язків військової служби при перебуванні в країнах де велися бойові дії;
2) зобов`язати Міністерство оборони України вирішити питання щодо призначення ОСОБА_1 як інваліду 2 групи, одноразової грошової допомоги, відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозабов"язаних та резервістів, які призвані на навчання та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 р. № 975 та виплатити призначену грошову допоиогу через Житомирський обласний військовий комісаріат.
Обгрунтовуючи позовні вимоги, вказує, що ОСОБА_1 має право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням йому з 07.07.2014 року другої групи інвалідності, пов`язаної із виконанням обов`язків військової служби. Відповідно до вимог чинного законодавства він звернувся через Житомирський ОВК до Міністерства оборони України із відповідною заявою, до якої буди долучені всі необхідні документи для призначення та виплати такої допомоги. Через Житомирський ОВК отримав листа від 18.01.2016 року про відмову у призначенні та виплаті такої одноразової допомоги.

Суд першої інстанції встановив, що відповідно до Витягу із протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, трав, каліцтв (протокол №1567 від 11.11.2013 року) множинне вогнепальне осколкове поранення кінцівок (контузія 1982р.) і їх наслідки у колишнього військовослужбовця ОСОБА_1 , 1954 року народження, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії (а.с.16).
Таке рішення узгоджується із Висновком спеціаліста в галузі судово-медичної експертизи від 08.11.2013року №767/Ж (а.с.17-18).
Згідно довідки до акту огляду МСЕК серії 10 ААБ № 667825 від 18.12.2013 року Житомирська обласна МСЕК-2 з 26.11.2013 року позивачу встановила ІІІ групу інвалідності, яка зумовлена пораненнями, які пов`язані з виконанням обов`язків військової служби (а.с.19).
Згідно довідки до акту огляду МСЕК серії 10 ААВ № 830652 від 15.07.2014 року Житомирська обласна МСЕК-2 з 07.07.2014року позивачу встановила ІІ групу інвалідності, яка зумовлена пораненнями, які пов`язані з виконанням обов`язків військової служби (а.с.20).
15.07.2014 року ОСОБА_1 було видано відповідне посвідчення № НОМЕР_1 інваліда ІІ групи, який має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни (а.с. 21).
10 грудня 2015 року позивач звернувся через Житомирський ОМВК Житомирської області до відповідача із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням йому другої групи інвалідності, яка зумовлена пораненнями, контузією та захворюваннями, які пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії. До заяви були додані перелічені копії довідок Житомирської обласної МСЕК-2, витягу із протоколу №1567 від 11.11.2013 року Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України, копія Висновку спеціаліста в галузі судово-медичної експертизи від 08.11.2013 року №767/Ж, а також копія посвідчення учасника бойових дій та інваліда 2-ї групи.

Згідно зі статтею 41 Закону України від 25.03.1992 № 2232-ХІІІ "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі Закон № 2232-ХІІІ, у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України від 20.12.1991 №2011- XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011- XII).
Частиною другою статті 16 Закону № 2011-ХІІ (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) передбачено, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю під час виконання ним обов`язків військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п`ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи викладені вимоги Закону, право на отримання вказаної допомоги після звільнення з військової служби мають особи, які отримали інвалідність внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби незалежно від часу настання інвалідності.
Отже, право на одноразову грошову допомогу у військовослужбовця виникає і у тому разі, коли інвалідність настала після перебігу тримісячного строку з дня його звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або одержаного каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, яке мало місце в період її проходження.

Така ж правова позиція була висловлена Верховним Судом України у постановах від 18.11.2014 р. справа № 21-446а14 та від 21.04.2015 р. справа № 21-135а15.

На день подання позивачем заяви про виплату одноразової грошової допомоги механізм розгляду таких звернень та механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі інвалідності визначається правовими нормами Постанови КМ України від 25 грудня 2013 р. N 975 "Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві".

За приписами пунктів 12 і 13 Порядку N 975 призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, відповідачем по даній справі.
Відповідач, Міністерство оборони України, як Головний розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.

За результатами розгляду заяви позивача листом Управління організаційного, соціального забезпечення та тарифікації Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 18.01.2016 року за підписом начальника цього управління позивачу через Житомирський ОВК було повідомлено про відсутність права на виплату вказаної допомоги. Вказана відмова мотивована встановленням інвалідності позивачу, який звільнений із військової служби до 01.01.2007 року, що надає позивачу лише право на виплату відповідної страхової суми (а.с. 23).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що такі дії відповідача не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, не відповідають обставинам справи, а тому є протиправними з огляду на таке.

Колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України в своїй постанові від 10 березня 2015 року 21-563а14 дійшла висновку про те, що "обов`язкове особисте державне страхування" та "одноразова грошова допомога" є двома рівнозначними компенсаційними механізмами соціального захисту військовослужбовців, які спрямовані на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
На думку Верховного суду, у разі встановлення військовослужбовцю більшого відсотка втрати працездатності або у разі встановлення групи інвалідності, яка дає право на отримання одноразової грошової допомоги у більшому розмірі, у нього виникає право на отримання відповідної допомоги, яка виплачується йому з урахуванням виплаченої раніше суми обов`язкового особистого державного страхування або одноразової грошової допомоги.

Таким чином, позивач має право на звернення до відповідача за призначенням вказаної допомоги відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 р. N 975 (надалі-Порядок N 975).

Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції втрутився в діяльність Міністерства оборони України та підмінив його в частині реалізації ним власних повноважень, то колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції зобов"язав вирішити питання щодо призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, а не присуджував до виплати певну суму.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що порушені права позивача підлягають судовому захисту шляхом визнання протиправною бездіяльності Міністерства оборони України у призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, як військовослужбовцю, який отримав 2 групу інвалідності внаслідок виконання обов`язків військової служби, викладену в листі від 18.01.2016р., та зобов`язання Міністерство оборони України вирішити питання щодо призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, як військовослужбовцю, який отримав 2 групу інвалідності внаслідок виконання обов`язків військової служби у розмірі та порядку, встановленому Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 р. N 975.

Таким чином, суд першої інстанції правомірно задовольнив позовні вимоги. Рішення суду відповідає матеріалам справи та нормам чинного законодавства, а тому його слід залишити без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення, постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "02" березня 2016 р. без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Л.О. Зарудяна

судді: Т.В. Іваненко

Л.В. Кузьменко

Повний текст cудового рішення виготовлено "09" червня 2016 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.
1- в справу:
2 - позивачу: ОСОБА_1

АДРЕСА_1 - відповідачу: Міністерство оборони України проспект Повітрофлотський , 6,м.Київ,03168
4-третій особі: Житомирський обласний військовий комісаріат - вул. Баранова,4,Житомир,10001
5- представнику позивача Коржилову Ю.Є.,