Справа № 808/3833/15
Суддя: Чепурнов Д.В.
Дата ухвалення: 2016-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

07 червня 2016 рокусправа № 808/3833/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Чепурнова Д.В.

суддів: Поплавського В.Ю. Сафронової С.В.

за участю секретаря судового засідання: Лащенка Р.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального головного управління ДФС

на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2015 року у справі за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального головного управління ДФС про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» звернулося до суду з вищевказаним позовом в якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення відповідача №, №, №, №, №, №, №, № від 03.07.2015.

В обґрунтування позовних вимог посилається на безпідставність висновків податкового органу щодо допущених порушень норм податкового законодавства з боку позивача із зазначеними у акті перевірки контрагентами та порядку проведення господарських операцій в період з 01.07.2012 р. по 31.12.2014 р.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2016 року позов задоволено частково. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення рішення №, №, №, №, №, №, № від 03.07.2015 року. В решті позовних вимог було відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням СДПІ з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального головного управління ДФС подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила постанову суду в частині задоволених позовних вимог скасувати та прийняти нове рішення яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу ПАТ «Запорізький металургійний комбінат Запоріжсталь» просить відмовити у її задоволенні та залишити без змін постанову суду першої інстанції.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник податкового органу підтримала вимоги апеляційної скарги з викладених у ній підстав, представник ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити без змін постанову суду першої інстанції.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що податковим органом проведено документальну планову виїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового валютного та іншого законодавства в період з 01.07.2012 р. по 31.12.2014 р.

За результатами перевірки був складений Акт № 92/28-04-46/00191230 від 16.06.2015 року, яким встановлено порушення позивачем вимог:

1) п. 44.1 ст. 44, п. 138.1, п. 138.2, п. 138.8 ст. 138, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139, п. 150.1 ст. 150, п. 161.2 ст. 161 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток за 2014 рік у сумі 26650189,00 грн.

2) п. 44.1 ст. 44, п. 138.1, п. 138.2, п. 138.8 ст. 138, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139, п. 150.1 ст. 150, п. 161.2 ст. 161 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено від'ємне значення об'єкта оподаткування податком на прибуток за 2012 - 2013 роки на суму 135100502,00 грн., у тому числі: 3 квартали 2012 року - 43000,00 грн., 2012 рік - 101700,00 грн., 2013 рік - 134998802,00 грн.

3) пп. 14.1.181, п. 14.1 ст. 14, п. 198.1, п. 198.3 ст. 198, пп. 192.1.1 п. 192.1 ст. 192 , п. 200.1, ст. 200 Податкового Кодексу України, п. 1.1. розділу IV «Порядку ведення реєстру виданих та отриманих податкових накладних» затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 17.12.2012 № 1340, зареєстрованого в Мін'юсті України 01.02.2013 за №201/22733, розділу I «Порядку ведення реєстру виданих та отриманих податкових накладних» затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 25.11.2013 № 708, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16.12.2013 за № 2118/24650, в результаті чого завищено від'ємне значення різниці між сумою податкових зобов'язань та податкового кредиту на загальну суму ПДВ 28076777,00 грн., тому числі: січень 2013 року - 82 372 грн.; лютий 2013 року - 58 221 грн.; березень 2013 року - 10 935 860 грн.; квітень 2013 року - 14 802 331 грн.; травень 2013 року - 96 322 грн.; липень 2013 року - 87 491 грн.; вересень 2013 року - 92 212 грн.; жовтень 2013 року - 91 157 грн.; грудень 2013 року - 714 339 грн.; січень 2014 року - 7 409 грн.; лютий 2014 року - 81 537 грн.; березень 2014 року - 62 548 грн.; квітень 2014 року - 52 122 грн.; травень 2014 року. - 42 346 грн.; червень 2014 року - 218 094 грн.; липень 2014 року - 209 335 грн.; серпень 2014 року - 163 542 грн.; вересень 2014 року - 75 803 грн.; жовтень 2014 року - 131 474 грн.; грудень 2014 року - 72 262 грн.

4) пп. 14.1.181, п. 14.1 ст. 14, п. 198.1, п. 198.3 ст. 198, пп. 192.1.1 п. 192.1 ст. 192 , п. 200.1, п. 200.4 ст. 200 Податкового Кодексу України, п. 1.1 розділу IV «Порядку ведення реєстру виданих та отриманих податкових накладних» затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 17.12.2012 № 1340, зареєстрованого в Мін'юсті України 01.02.2013 за №201/22733, розділу I «Порядку ведення реєстру виданих та отриманих податкових накладних» затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 25.11.2013 № 708, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16.12.2013 за №2118/24650, в результаті чого завищено ПДВ, що підлягає бюджетному відшкодуванню на загальну суму 28004515,00 грн., у тому числі: лютий 2013 року - 82 372 грн.; березень 2013 року - 58 221 грн.; квітень 2013 року - 10 935 860 грн.; травень 2013 року - 14 802 331 грн.; червень 2013 року - 96 322 грн.; серпень 2013 року - 87 491 грн.; жовтень 2013 року - 92 212 грн.; листопад 2013 року - 91 157 грн.; січень 2014 року - 714 339 грн.; лютий 2014 року - 7 409 грн.; березень 2014 року - 81 537 грн.; квітень 2014 року - 62 548 грн.; травень 2014 року - 52 122 грн.; червень 2014 року - 42 346 грн.; липень 2014 року - 218 094 грн.; серпень 2014 року - 209 335 грн.; вересень 2014 року - 163 542 грн.; жовтень 2014 року - 75 803 грн.; листопад 2014 року - 131 474 грн.

5) пп. 164.2.1 п. 164.2 ст. 164, п. 167.1 ст. 167, пп. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168, п. 171.1 ст. 171, пп. «а» п. 176.2 ст. 176 розділу ІV Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на доходи фізичних осіб за період з 01.03.2014 по 31.12.2014 на загальну суму 348898,90 грн., в т.ч. по періодам: березень 2014 року - 4 756,99 грн.; квітень 2014 року - 27 784,25 грн.; травень 2014 року - 33 093,86 грн.; червень 2014 року - 31 368,96 грн.; липень 2014 року - 31 425,21 грн.; серпень 2014 року - 40 621,54 грн.; вересень 2014 року - 43 294,53 грн.; жовтень 2014 року - 48 988,48 грн.; листопад 2014 року - 41 942,76 грн.; грудень 2014 року - 45 622,32 грн.

6) пп. «б» п. 176.2 ст. 176 розділу ІV Податкового кодексу України, розділу ІІІ Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку, затвердженого Наказом ДПА України 24.12.2010 №1020, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13.01.2011 за №46/18784 (діяв до 31.03.2014) та наказом Міністерства доходів і зборів України 21.01.2014 №49, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.02.2014 за №228/25005 (діє з 01.04.2014), за ІІІ - ІV квартали 2012 року, І-ІV квартали 2013 року, І-ІV квартали 2014 року не у повному обсязі, з недостовірними відомостями та з помилками.

7) ст. 1, 2 Закону України від 23.09.1994 №185/94-ВР «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» порушення строків розрахунків по контрактах №2013.60.1274.01 від 29.12.2012 з Компанія «Carbo One Ltd» (Кіпр) та №RM-Zapstal-2013 від 01.12.2013 з «RUSAL MARKETING GMBH» (Швейцарія).

На підставі вказаного акту перевірки відповідачем 03.07.2015 були прийняті податкові повідомлення-рішення:

- №, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток на суму 26650189,00 грн. і застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 13325094,50 грн.;

- №, яким зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток на суму 135100502,00 грн.;

- №, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб на суму 348898,90 грн. і застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 260484,93 грн.;

- №, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 1020,00 грн.;

- №, яким нарахована пеня за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД у розмірі 1474,38 грн.;

- №, яким нарахована пеня за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД у розмірі 36762,07 грн.;

- №, яким зменшено суму бюджетного відшкодування з ПДВ на суму 28 004 515 грн. і застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 14002257,50 грн.;

- №, яким зменшено розмір від'ємного значення з ПДВ на суму 28076777,00 грн.

З матеріалів справи вбачається, що 25.02.2013 між позивачем та ТОВ «Українська нафто-газова компанія» було укладено договір на постачання природного газу №20/2013/489, відповідно до якого останнє зобов'язався поставити позивачу природний газ, в обсягах визначених договором, а позивач прийняти та сплатити його вартість. Згідно договору позивач зобов'язався укласти технічну угоду щодо порядку обліку газу з ДК «Укртрансгаз» НАК «Нафтогаз України» в пунктах приймання-передачі газу.

За наслідками виконання умов договору позивачу на загальну поставки видавались податкові накладні від 11.03.2013 №91, від 20.03.2013 №280, від 27.03.2013 №438, від 17.04.2012 №175, від 22.04.2013 №251, від 25.04.2013 №316.

Передача природного газу здійснювалась за Актами передачі-приймання природного газу від 31.03.2013 та від 30.04.2013, що були складені та підписані сторонами договору.

Позивач розрахувався за товар у безготівковій формі, шляхом переказу коштів на банківський рахунок ТОВ «Українська нафто-газова компанія», що підтверджується платіжними дорученнями, наявними в матеріалах справи.

04.03.2013 між позивачем та ТОВ «ГАЗ УКРАЇНА-2020» було укладено договір №133/13, за яким останнє зобов'язалося передати матеріали, на умовах визначених договором, а позивач прийняти та сплатити їх вартість. Кількість та номенклатура матеріалів визначена у специфікаціях до договору №1-5.

За наслідками виконання умов договору позивачу на загальну поставки видавались податкові накладні, видаткові накладні та рахунки на оплату.

Передача матеріалів здійснювалась за Актами приймання нафти або нафтопродуктів за кількістю, що були складені та підписані сторонами договору.

Факт поставки матеріалів підтверджується залізничними накладними, Актами приймання передачі вагоно-цистерн з нафтопродуктами для охорони та супроводження.

Передача нафтопродуктів здійснювалась уповноваженими представниками ТОВ «ГАЗ УКРАЇНА-2020», які діяли за довіреностями.

Позивач розрахувався за товар у безготівковій формі, шляхом переказу коштів на банківський рахунок ТОВ «ГАЗ УКРАЇНА-2020», що підтверджується платіжними дорученнями, наявними в матеріалах справи.

08.01.2013 між позивачем та ТОВ «НК АРТЕМІДА ТРЕЙД» було укладено договір №76/13, за яким останнє зобов'язалося передати матеріали, на умовах визначених договором, а позивач прийняти та сплатити їх вартість. Кількість та номенклатура матеріалів визначена у специфікаціях до договору №1-9.

За наслідками виконання умов договору позивачу на загальну поставки видавались податкові накладні та видаткові накладні.

Факт поставки матеріалів підтверджується наданими у повному обсязі товарно-транспортними накладними.

Позивач розрахувався за товар у безготівковій формі, шляхом переказу коштів на банківський рахунок ТОВ «НК АРТЕМІДА ТРЕЙД», що підтверджується платіжними дорученнями, наявними в матеріалах справи.

29.12.2012 між позивачем та Компанією «Carbo One Ltd» було укладено контракт №2013.60.1274.01, за яким остання зобов'язалася поставити позивачe вугілля та концентрат вугілля кам'яного, а позивач прийняти та сплатити його вартість. Реквізити, кількість та якісні характеристики, визначені у специфікаціях до контракту. Поставка товару здійснюється на умовах DAP кордон Росія/Україна, станція прикордонного переходу Соловій, згідно Інкотермс 2010.

На підтвердження виконання умов договору позивачем було надано вантажно-митні декларації, інвойси складені продавцем, експортні декларації.

Позивач розрахувався за товар у безготівковій формі, шляхом переказу коштів на банківський рахунок Компанії «Carbo One Ltd», що підтверджується банківською випискою, наявною в матеріалах справи.

01.12.2013 між позивачем та Компанією «RUSAL MARKETING GMBH», Швейцарія було укладено договір №RM-Zapstal-2013, за яким остання зобов'язалася поставити позивачу алюмінієву продукцію, а позивач прийняти та сплатити його вартість. Номенклатура, кількість та перелік товару визначається у щомісячних додаткових угодах сторін №1,2. Поставка товару здійснюється на умовах DAP кордон Росія/Україна, станція прикордонного переходу Соловій, згідно Інкотермс 2010.

На підтвердження виконання умов договору позивачем було надано вантажно-митну декларацію, інвойс складений продавцем, експортна накладна.

Позивач розрахувався за товар у безготівковій формі, шляхом переказу коштів на банківський рахунок Компанії «RUSAL MARKETING GMBH», що підтверджується банківською випискою, наявною в матеріалах справи.

Послуги по автоперевезенню та експедиційні послуги надавалися позивачу - ТОВ «Гудвей-транс», ТОВ «Антей сервис», ТОВ «Логістичні системи бізнесу», ТОВ «Ясна Трейд», ТОВ «ЕС СІ ЕЙЧ Інтегрейтед логіст ікс», відповідно до укладених з позивачем договорів.

29.08.2012 між позивачем та ТОВ «Гудвей-транс» було укладено договір №ВП.1323.37515.12.83И на надання експедиційних послуг з перевезення вантажів автомобільним транспортом в міжнародному сполученні, за яким ТОВ «Гудвей-транс» зобов'язалося організувати за рахунок коштів позивача доставку вантажу на територію України та видати його уповноваженій особі, а позивач сприяти експедитору виконанню договору. Умови транспортування, строки, вартість узгоджуються у транспортній заявці.

На виконання договору перевізником надавалися позивачу довідки про експедиційно-транспортні витрати.

За наслідками надання транспортних послуг між сторонами складались та підписувались Акти здачі-прийняття робіт (надання послуг).

27.01.2011 між позивачем та ТОВ «Ясна Трейд» було укладено договір №20/2011/366 на надання експедиційних послуг з перевезення вантажів автомобільним транспортом в міжнародному сполученні, за яким ТОВ «Ясна Трейд» зобов'язалося організувати за рахунок коштів позивача доставку вантажу на територію України та видати його уповноваженій особі, а позивач сприяти експедитору виконанню договору. Умови транспортування, строки, вартість узгоджуються у транспортній заявці.

На виконання договору перевізником надавалися позивачу довідки про транспортні витрати.

За наслідками надання транспортних послуг між сторонами складались та підписувались Акти здачі-прийняття виконаних робіт, наданих послуг.

05.02.2013 між позивачем та ТОВ «ЕС СІ ЕЙЧ Інтегрейтед логіст ікс» було укладено договір №ВП.1323.37515.13.39И на надання експедиційних послуг з перевезення вантажів автомобільним транспортом в міжнародному сполученні, за яким ТОВ «ЕС СІ ЕЙЧ Інтегрейтед логіст ікс» зобов'язалося організувати за рахунок коштів позивача доставку вантажу на територію України та видати його уповноваженій особі, а позивач сприяти експедитору виконанню договору. Умови транспортування, строки, вартість узгоджуються у транспортній заявці.

На виконання договору перевізником надавалася позивачу довідка про транспортні витрати.

19.12.2012 між позивачем та ТОВ «Логістичні системи бізнесу» було укладено договір №20/2012/2327 на надання експедиційних послуг з перевезення вантажів автомобільним транспортом в міжнародному сполученні, за яким ТОВ «Логістичні системи бізнесу» зобов'язалося організувати за рахунок коштів позивача доставку вантажу на територію України та видати його уповноваженій особі, а позивач сприяти експедитору виконанню договору. Умови транспортування, строки, вартість узгоджуються у транспортній заявці.

На виконання договору перевізником надавалися позивачу довідки про транспортні витрати.

За наслідками надання транспортних послуг між сторонами складались та підписувались Акти здачі-прийняття виконаних робіт, наданих послуг.

01.08.2014 між позивачем та ТОВ «Антей сервис» було укладено договір №20/2014/1501 на надання експедиційних послуг з перевезення вантажів автомобільним транспортом в міжнародному сполученні, за яким ТОВ «Антей сервис» зобов'язалося організувати за рахунок коштів позивача доставку вантажу на територію України та видати його уповноваженій особі, а позивач сприяти експедитору виконанню договору. Умови транспортування, строки, вартість узгоджуються у транспортній заявці.

На виконання договору перевізником надавалися позивачу довідка про транспортні витрати та рахунок-фактури.

За наслідками надання транспортних послуг між сторонами складено та підписано Акт здачі-прийняття робіт (надання послуг).

ТОВ «Гудвей-транс», ТОВ «Антей сервис», ТОВ «Логістичні системи бізнесу», ТОВ «Ясна Трейд», ТОВ «ЕС СІ ЕЙЧ Інтегрейтед логістікс» було укладено договори перевезення з перевізниками, що безпосередньо здійснювали перевезення товарів придбаних позивачем. В матеріалах справи в повному обсязі наявні договори перевезення укладені з безпосередніми перевізниками вантажів. На підтвердження факту надання послуг зазначеними експедиторами позивачем до суду було надано міжнародні транспортні накладні.

Крім того, 05.08.2011 між позивачем та ТОВ «Скіф-Шіпінг» (ТОВ «Метінвест-Шіпінг») було укладено договір №20/2011/1578 транспортного експедитування, за яким ТОВ «Скіф-Шіпінг» зобов'язалося від свого імені за рахунок позивача здійснювати доручення з організації перевезень вантажів залізничним транспортом, а позивач прийняти послуги, сплатити їх вартість та відшкодувати всі витрати, що були понесені експедитором.

На виконання договору перевізником надавалися позивачу рахунки на оплату.

За наслідками надання транспортних послуг між сторонами складено та підписано Акти виконаних робіт.

На підтвердження виконання умов договору позивачем було надано експортні накладні.

З метою виконання умов зазначеного договору ТОВ «Метінвест-Шіпінг» 30.01.2013 було укладено з ЗАТ «ТалТЄК Транс» договір №ТТТ-МШ 201/2012 транспортного експедирування, за яким ЗАТ «ТалТЄК Транс» зобов'язалося здійснювати доручення з організації перевезень вантажів залізничним транспортом, а ТОВ «Метінвест-Шіпінг» прийняти послуги, сплатити їх вартість та відшкодувати всі витрати, що були понесені експедитором.

На виконання договору перевізником надавалися ТОВ «Метінвест-Шіпінг» рахунки на оплату, рахунки-фактури.

За наслідками надання транспортних послуг між сторонами складено та підписано Акти виконаних робіт.

На підтвердження виконання умов договору між ТОВ «Метінвест-Шіпінг» та ЗАТ «ТалТЄК Транс» позивачем було надано експортні накладні.

Також між позивачем та ПП «Промгазстрой» було укладено договір №20/2014/200 підряду на будівельно-монтажні роботи від 23.12.2013, відповідно до якого позивач доручив, а ПП «Промгазстрой» зобов'язався на власний ризик виконати на умовах договору роботи з капітального будівництва об'єкту позивача, в обсягах, передбачених кошторисом або проектами.

На підставі складених ПП «Промгазстрой» заявок про видачу перепусток на територію позивача, позивачем було видано перепустки працівникам ПП «Промгазстрой», що підтверджується Витягом з журналу реєстрації перепусток.

За наслідками виконання умов договору позивачу видавались податкові накладні, рахунки-фактури, довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат.

Приймання виконаних підрядних робіт здійснювалась за Актами приймання виконаних підрядних робіт, що були складені та підписані сторонами договору.

Позивач розрахувався за виконані роботи у безготівковій формі, шляхом переказу коштів на банківський рахунок ПП «Промгазстрой», що підтверджується банківськими виписками та платіжними дорученнями, наявними в матеріалах справи.

Податковий орган дійшов висновку про завищення витрат з податку на прибуток та завищення податкового кредиту з ПДВ по взаємовідносинам з ТОВ «Українська нафто - газова компанія» за період березень, квітень 2013 року, у зв'язку з чим було прийнято податкові повідомлення-рішення №, №, №, № від 03.07.2015.

В акті перевірки податковий орган зазначає, що витрати, які враховуються при визначенні об'єкта оподаткування за 2013 рік не підтверджені відповідними первинними документами, оскільки підписані особою, яка не мала на це законних підстав у зв'язку з дефектністю виданої довіреності на право представляти інтереси підприємства ТОВ «Українська нафто - газова компанія». Крім того, у директора з комерційних питань ОСОБА_1 були відсутні права на підписання акту приймання-передачі природного газу на позивача від 30.04.2013, оскільки термін дії довіреності сплинув 22.04.2013.

Контролюючий орган дійшов висновку, що податковий кредит позивача не може бути сформований за рахунок податкових накладних отриманих від ТОВ «Українська нафто - газова компанія» з придбання природного газу за період березень, квітень 2013 року у загальному розмірі ПДВ 23470316 грн., у зв'язку з дефектністю виписаних податкових накладних. Податкові накладні ТОВ «Українська нафто - газова компанія», які стали підставою для формування ВАТ «Запоріжсталь» податкового кредиту, не можна вважати належно оформленими та підписаними повноважними особами звітними документами, які посвідчують факт придбання товарів, а тому віднесення відображених у них сум ПДВ до податкового кредиту є порушенням п. 201.1, п.201.10 ст.201 Податкового Кодексу України, п.1, п.6, п.16 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 01.11.2011р. №1379, що призвело до завищення позивачем суми податкового кредиту та суми від'ємного значення різниці між сумою податкових зобов'язань та податкового кредиту по операціям з придбання природного газу у ТОВ «Українська нафто - газова компанія» за період березень, квітень 2013 року у загальному розмірі 23470316 грн.

Спростовуючи зазначені доводи податкового органу суд першої інстанції вірно виходив з тих фактів, що в Акті перевірки відповідач не заперечує сам факт відображення у бухгалтерському та податковому обліку позивача господарських операцій з отримання товару від ТОВ «Українська нафто - газова компанія» на підставі первинних документів, які були надані до перевірки, а також підтверджує факт поставки товару від ТОВ «Українська нафто - газова компанія».

Пред'явлені до перевірки документи відповідали вимогам ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», оформлені належним чином, підписані повноважними особами підприємств, завірені печатками підприємств та повністю підтверджують факт здійснення позивачем господарських операцій з ТОВ «Українська нафто - газова компанія».

В Акті перевірки, як на підставу для зменшення позивачу витрат з податку на прибуток та податкового кредиту з ПДВ по взаємовідносинам з ТОВ «Українська нафто - газова компанія» за період березень, квітень 2013 року, відповідач посилається на висновок почеркознавчого дослідження №203 від 05.06.2015, відповідно до якого: підпис в графі «директор» у копії довіреності №3 від 24.04.12 виконано не ОСОБА_2, іншою особою з уподобанням підпису ОСОБА_2; підписи від імені ОСОБА_2 в графі «підпис і прізвище особи, яка склала податкову накладну» в завірених копіях податкових накладних, виписаних ТОВ «Українська нафто - газова компанія» на адресу позивача №91 від 11.03.13, №175 від 17.04.13, №251 від 22.04.13, №280 від 20.03.13, №316 від 25.04.13, №438 від 17.03.13, №444 від 30.04.13, №706 від 31.03.13, виконано не ОСОБА_2, а двома особами з уподобанням підпису ОСОБА_2

Відповідно до п. 1.8 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, яку затверджено Наказом Міністерства юстиції України від 08.10.98 №53/5 (далі - Інструкція №53/5), підставою для проведення експертного дослідження є письмова заява (лист) замовника (юридичної або фізичної особи) з обов'язковим зазначенням його реквізитів, з переліком питань, які підлягають розв'язанню, а також об'єктів, що надаються.

Згідно з п. 3.1 Інструкції №53/5 експертиза проводиться після подання органом (особою), який (яка) її призначив(ла) (залучив(ла) експерта), матеріалів, оформлених згідно з вимогами процесуального законодавства та цієї Інструкції.

Експертні дослідження виконуються в порядку, передбаченому для проведення експертиз (п. 4.23 Інструкції №53/5).

Почеркознавча експертиза є підвидом криміналістичної експертизи відповідно до Інструкції №53/5.

Статтею 242 КПК України від 13.04.2012 №4651-VI визначено, що експертиза проводиться експертом за зверненням сторони кримінального провадження або за дорученням слідчого судді чи суду, якщо для з'ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання. Не допускається проведення експертизи для з'ясування питань права.

В той же час як вірно встановлено судом першої інстанції в Акті перевірки відсутні будь-які посилання на номер кримінального провадження, в рамках якого було призначено проведення почеркознавчого дослідження копії Довіреності №3 від 24.04.2012 та завірених копій податкових накладних виписаних ТОВ «Українська нафто - газова компанія».

Відповідно до п. 1.1 розділу І Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, які затверджені Наказом Міністерства юстиції України 08.10.98 №53/5 для проведення почеркознавчих досліджень рукописних записів та підписів надаються оригінали документів.

В той же час висновок почеркознавчого дослідження №203 від 05.06.2015 складений на підставі дослідження завірених копій податкових накладних, виписаних ТОВ «Українська нафто - газова компанія» на адресу позивача, та на підставі дослідження копії Довіреності №3 від 24.04.2012.

Акт приймання - передачі природного газу від 30.04.2013 був підписаний заступником директора з комерційних питань ТОВ «Українська нафто - газова компанія» ОСОБА_1 на підставі Довіреності №7 від 25.04.2013, яка дійсна до 25.04.2014, зазначена обставина спростовує доводи податкового органу, що у директора з комерційних питань ОСОБА_1 були відсутні права на підписання акту приймання-передачі природного газу від 30.04.2013, оскільки термін дії довіреності сплинув 22.04.2013.

В Акті перевірки відповідач дійшов висновку про завищення витрат з податку на прибуток та завищено податковий кредит з ПДВ по взаємовідносинам з ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020», у зв'язку з чим було прийнято податкові повідомлення-рішення №, №, №, № від 03.07.2015.

Перевіркою встановлено відсутність постачання нафтопродуктів позивачу безпосередньо від контрагента ТОВ «ГАЗ УКРАЇНА-2020» за період березень, квітень, грудень 2013 року, оскільки:

- підприємство ТОВ «ГАЗ УКРАЇНА-2020» фіктивний суб'єкт підприємницької діяльності, яке створено з метою прикриття злочинів та незаконної діяльності, надання їй видимої законності (вирок суду від 09.04.15 по справі №646/3810/15-к провадження №1- кп/646/325/2015);

- контрагенти по ланцюгу постачання не є виробниками або імпортерами зазначеного виду продукції. До Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено матеріали кримінальних проваджень за ст.205 ч. 2, ст.212 ч. 3 КК України. Зазначені контрагенти здійснювали маніпулювання даними податкової звітності у зв'язку з чим не сплачували податки до Державного бюджету України;

- дослідити ланцюг постачання палива дизельного неможливо оскільки відбувся обрив ланцюга постачання товарів від імпортера до позивача, що не дає змогу встановити факт того, що імпортні нафтопродукти пройшли процедуру розмитнення та сплати належних платежів до бюджету;

- відповідно до даних АІС «Податковий блок», ЄАІС, АРМ «Митниця» підприємство ТОВ «ГАЗ УКРАІНА-2020» не є імпортером у 2013-2014 роках, а єдиним контрагентом-постачальником пального відповідного класу на його адресу є ПП «Юрай»;

- відносно ПП «Юрай» відкрито кримінальне впровадження за ст.212 ч.3, ст.205 ч.2 КК України ( кримінальне провадження №00000036, внесеного в ЄРДР 05.03.14 по факту здійснення фіктивного підприємництва ТОВ «Юрай»).

За таких обставин контролюючий орган дійшов висновку, що податкові накладні ТОВ «ГАЗ УКРАЇНА 2020», які стали підставою для формування позивачем податкового кредиту, не можна вважати належно оформленими та підписаними повноважними особами звітними документами, які посвідчують факт придбання товарів, а тому віднесення відображених у них сум ПДВ до податкового кредиту є порушенням п. 201.1, п.201.10 ст.201 Податкового Кодексу України, п., п.6, п. 16 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 01.11.2011 № 1379, що призвело до завищення позивачем суми податкового кредиту та суми від'ємного значення різниці між сумою податкових зобов'язань та податкового кредиту по операціям з придбання дизельного пального за період березень, квітень, грудень 2013 року у загальному розмірі 2575424 грн.

В той же час з витягу з кримінального провадження №0000036, вбачається, що розпочато досудове розслідування щодо умисного ухилення від сплати податків службовими особами ряду підприємств, без зазначення яких саме, а здійснення фінансово - господарських операцій стосується взаємовідносин між підприємством ТОВ «Капромбуд» та ТОВ «Юрай» за період з 01.04.2012 по 31.01.2014

Також відсутні відомості щодо наявності вироку суду, який набрав законної сили, щодо службових осіб ТОВ «Юрай». Натомість по взаємовідносинам з ТОВ «ГАЗ УКРАЇНА-2020» позивачем було надано всі первинні бухгалтерські документи - податкові накладні, договори, специфікації, рахунки, банківські виписки, акти приймання, накладні, сертифікат відповідності, паспорт якості, приходні ордери ті інші.

Відповідач зазначає, що згідно з АІС «Податковий блок» співставлення додатку №5 «Розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів» в розрізі контрагентів за період жовтень 2013 - січень 2014 основними постачальникам ТОВ «ГАЗ УКРАЇНА-2020» є контрагенти взаємовідносини яких з контрагентами покупцями та постачальниками не підтверджено актами.

З зазначених актів вбачається, що основним постачальником підприємств ТОВ «ДАЙМОНД АЛЬЯНС», ТОВ «ПРІОРА-ІНВЕСТ», ТОВ «ГОЛДСТРІМ КОНСАЛТ», ТОВ «ЗКХР», ТОВ «КАРТАЛ ГОЛД» , ТОВ «ТОРЕНІЯ» за період жовтень 2013 - січень 2014 є ТОВ «ЮРАЙ».

Відповідач виходячи з аналізу додатку №5 та актів про неможливість підтвердження відомостей приходить до висновку, що ланцюг постачання дизельного палива в адресу позивача за період жовтень 2013 - січень 2014 року веде до ТОВ «ЮРАЙ».

В той же час в Акті перевірки відсутні посилання на акти перевірок (звірок) щодо підтвердження господарських відносин позивача з безпосереднім постачальником товарів.

за таких обставин судом першої інстанції вірно зазначено, що Податковий кодекс України не ставить право платника податку на відображення податкового кредиту в залежність від встановлення факту формування та сплати його контрагентами до Державного бюджету України податкових зобов'язань за господарськими операціями у відповідному податковому періоді.

При цьому ТОВ «ГАЗ УКРАЇНА-2020» рахується як належний платник ПДВ під час здійснення господарських операцій, належно відображає у податковому обліку господарські операції з позивачем та подає податкову звітність.

Крім того як вірно встановлено судом першої інстанції ОСОБА_4 був засновником та директором ТОВ «ГАЗ УКРАЇНА-2020»за період з 2012 року по 05 липня 2013 року.

Будь якого вироку стосовно службових осіб ТОВ «ГАЗ УКРАЇНА-2020» за ст. 212 ч.3, ст. 205 ч.2 КК України за період діяльності саме грудень 2013 року та за 2014 рік не інсує.

Суд першої інстанції вірно не взяв до уваги вирок Червонозаводського районного суду м. Харкова від 09.04.2015, оскільки в обвинуваченні відсутня така кваліфікаційна ознака злочину, як створення суб'єкта підприємницької діяльності з метою прикриття незаконної діяльності, та визнано ОСОБА_4 винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.205 КК України за угодою про визнання винуватості; також дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 205 КК України, як придбання суб'єкта підприємницької діяльності, що заподіяло велику матеріальну шкоду ПАТ «НАК «Нафтогаз України».

У зазначеному вироку взагалі не досліджувалися спірні фінансово-господарські операції між позивачем та ТОВ «ГАЗ Україна-2020», які є предметом даної адміністративної справи.

В Акті перевірки йдеться про завищення витрат з податку на прибуток та завищення податкового кредиту з ПДВ по взаємовідносинам з ТОВ «НК Артеміда Трейд», у зв'язку з чим прийнято податкові повідомлення-рішення №, №, №, № від 03.07.2015.

Згідно ДСТУ 4839:2007, бензин марки А-92 має октанове число не менше 92, що у свою чергу згідно УКТ ЗЕД відноситься до коду - 2710 11 41 99 - інші нафтопродукти і продукти їх перегонки з октановим числом більш як 92, але менш як 95, таким чином код УКТ ЗЕД 2710 11 41 99, зазначений у первинних документах та податкових накладних для бензину марки А-92 є вірним.

Згідно ДСТУ 4063-2001 бензин марки А-76 по дослідницькому методу має октанове число 80, таким чином бензин марки А-76 належить до коду УКТ ЗЕД 2710 11 41 19.

Абзац «і» п. 201.1 ст. 201 ПКУ передбачає, що у податковій накладній зазначається в окремих рядках код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

Тобто, п. 201.1 ст. 201 ПКУ визначено, що код товару згідно з УКТ ЗЕД в податкових накладних зазначається не лише для імпортованого товару, а і для підакцизних товарів.

Згідно з пп. 212.1.1 п. 212.1 ст. 212 ПКУ платниками акцизного податку є особа, яка виробляє підакцизні товари (продукцію) на митній території України, у тому числі з давальницької сировини.

Згідно з пп. 215.3.4 п. 215.3 ст. 215 ПКУ, у редакції чинній на момент поставки бензину, до підакцизних товарів належать товари згідно з кодами УКТ ЗЕД, зазначені у цій статті, в т. ч. коди 2710 11 41 19 - бензин марки А-76, 2710 11 41 99 - бензин марки А-92.

К сертифікатах відповідності було вказано, що виробником продукції є саме український виробник - Шебелинське відділення по переробці газового конденсату та нафти (с. Андріівка, Балаклійського району Харківської області, що є підрозділом Управління з переробки газу та газового конденсату).

Відповідно до сертифіката відповідності № UA1.185.0215556-13 лише бензин марки «А-92 Євро», поставлений на комбінат від ТОВ «НК Артеміда Трейд», має імпортне походження, виробник продукції - компанія «OMV PETROM S. A.» (Румунія).

За таких обставин судом першої інстанції вірно спростовано доводи податкового органу про те, що придбаний бензин марки А-76 та А-92 у підприємства ТОВ «НК Артеміда Трейд» має імпортне походження, оскільки бензин марки А-76, А-92 в момент поставки був підакцизним товаром українського виробництва, мав коди УКТ ЗЕД, які зазначались ТОВ «НК Артеміда Трейд» в видаткових та податкових накладних.

Слід також зазначити, що позивач не складав товарно-транспортних накладних на відпуск нафтопродуктів (нафти) форми 1- ТТН, тому і відповідальність повинна покладатись саме на тих осіб, які відповідальні за складання цих документів.

Відповідач також дійшов висновку, що позивачем завищено податковий кредит з ПДВ по взаємовідносинам з ПП «Промгазстрой», у зв'язку з чим було прийнято податкові повідомлення-рішення №, № від 03.07.2015.

При цьому податковий орган виходив з того, що в порушення Наказу Міністерства регіонального розвитку та будівництва України від 04.12.2009 №554 «Про затвердження примірних форм первинних документів з обліку в будівництві» складені Акти приймання виконаних будівельних робіт (типова форма № КБ-2в) не містять відомостей про залучених субпідрядників.

Зазначеним Наказом було затверджено примірні форми первинних облікових документів у будівництві № КБ-2в «Акт приймання виконаних будівельних робіт» та № КБ-3 «Довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати».

В той же час вказаний Наказ втратив чинність, відповідно до наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 20.01.2014 №16, що робить безпідставними доводи податкового органу про завищення позивачем суми податкового кредиту по взаємовідносинам з ПП «Промгазстрой» за період з січня 2014 року по грудень 2014 року.

За наслідками перевірки відповідач дійшов висновку про завищення витрат з податку на прибуток при оплаті нерезидентам, а саме компанії «OMEX Distribution (UK) LLP», вартості товарів, які включаються до складу витрат, у зв'язку з чим було прийнято податкові повідомлення-рішення №, № від 03.07.2015.

Відповідно до п. 161.2 ст. 161 ПКУ у разі укладення договорів, які передбачають здійснення оплати товарів (робіт, послуг) на користь нерезидентів, що мають офшорний статус, чи при здійсненні розрахунків через таких нерезидентів або через їх банківські рахунки, незалежно від того, чи здійснюється така оплата (в грошовій або іншій формі) безпосередньо або через інших резидентів або нерезидентів, витрати платників податку на оплату вартості таких товарів (робіт, послуг) включаються до складу їх витрат у сумі, що становить 85 відсотків вартості цих товарів (робіт, послуг).

Правило, визначене цим пунктом, починає застосовуватися з календарного кварталу, що настає за кварталом, на який припадає офіційне опублікування переліку офшорних зон, встановленого Кабінетом Міністрів України.

У разі необхідності внесення змін до цього переліку такі зміни вносяться не пізніше ніж за три місяці до нового звітного (податкового) року та вводяться в дію з початку нового звітного (податкового) року.

Пунктом 161.3 ст. 161 ПКУ встановлено, що під терміном «нерезиденти, що мають офшорний статус» розуміються нерезиденти, розташовані на території офшорних зон, за винятком нерезидентів, розташованих на території офшорних зон, які надали платнику податку виписку із правоустановчих документів, легалізовану відповідною консульською установою України, що свідчить про звичайний (неофшорний) статус такого нерезидента. При існуванні договорів, визначених абзацом першим цього пункту, платник податку має послатися на наявність зазначеної виписки у поясненні до податкової декларації.

Податковий кодекс України чітко встановлює, що під терміном «нерезиденти, що мають офшорний статус» розуміються нерезиденти, розташовані на території офшорних зон.

Відповідач в Акті перевірки зазначає, що згідно свідоцтва про реєстрацію компанії «OMEX Distribution (UK) LLP», розташований в Англії/Уельсі.

Згідно з Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 23.02.2011р. № 143-р «Про перелік офшорних зон» Англія/Уельс не входить до переліку офшорних зон.

За таких обставин компанія «OMEX Distribution (UK) LLP», з яким було укладено контракт купівлі-продажу від 06.08.2012 не є «нерезидентом, що має офшорний статус» відповідно до вимог п. 161.2, 161.3 ст. 161 ПКУ.

Крім того позивачем з компаніями KENSINGTON CONSULTANTS LTD та MONTROSE ASSETS LTD не укладено жодних договорів, які передбачають здійснення оплати товарів (робіт, послуг) на користь цих нерезидентів.

З урахуванням вищевикладеного, колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що організаційно-правова форма компанія «OMEX Distribution (UK) LLP», як підстава для тверджень про офшорний статус цього нерезидента також не може братися до уваги.

В Акті перевірки відповідач дійшов висновку про завищення витрат з податку на прибуток, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування на суму вартості транспортних послуг, сплачених на користь експедиторів по автоперевезенню ТОВ «Гудвей-транс», ТОВ «Антей сервис», ТОВ «Логістичні системи бізнесу», ТОВ «Ясна Трейд», ТОВ «ЕС СІ ЕЙЧ Інтегрейтед логіст ікс», у зв'язку з чим прийнято податкові повідомлення-рішення №, № від 03.07.2015.

Відповідач зазначає, що в актах виконаних робіт відсутня інформація про залучення третіх осіб, а саме фактичних перевізників - автотранспортних підприємств.

Згідно зі ст. 9 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» від 01.07.2004 № 1955 факт надання послуги експедитора при перевезенні підтверджується єдиним транспортним документом або комплектом документів (залізничних, автомобільних, авіаційних накладних, коносаментів тощо), які відображають шлях прямування вантажу від пункту його відправлення до пункту його призначення.

Підтвердженням витрат експедитора є документи (рахунки, накладні тощо), видані суб'єктами господарювання, що залучалися до виконання договору транспортного експедирування, або органами влади.

Даними документами підтверджуються витрати експедитора, а не замовника.

Згідно з п. 138.1 ст. 138 ПКУ витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності та інших витрат.

Відповідно до п.138.2 ст. 138 ПКУ витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПКУ передбачено, що не включаються до складу витрат: витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що правилами ведення бухгалтерського обліку та нормами ПКУ не передбачено обов'язку замовника для підтвердження своїх витрат надавати документи третіх осіб, а саме фактичних перевізників - автотранспортних підприємств.

Факт надання послуг експедитором та понесення витрат замовником підтверджується автомобільними накладними, актами наданих послуг, довідками експедиторів про транспортні витрати, копіями договорів з залученими третіми особами, фактичними перевізниками - автотранспортними підприємствами.

Податковий орган також, зазначає, що позивачем під час перевірки не надано підтверджуючих документів, якими було б підтверджено факт надання транспортно-експедиторського обслуговування та послуг з організації перевезень залізничним транспортом підприємствами ТОВ «МЕТІНВЕСТ- ШІППІНГ» на адресу позивача.

Відповідно до контракту на постачання вугілля кам'яного, укладеного між компанією «TOPPROM TRADING LTD» та позивачем доставка товару здійснювалась до місця, зазначеного експедитором, в даному випадку до станції Черкасов - Камінь, при цьому всі витрати по доставці вантажу покладені на покупця.

Позивачем для організації перевезення був залучений перевізник (експедитор) ТОВ «МЕТІНВЕСТ-ШІППІНГ», який організовує перевезення як на території України, так і за її межами, при цьому має право залучати власний (орендований) залізничний рухомий склад або рухомий склад, що належить третім особам.

Перевезення вугілля зі станції Черкасов - Камінь було погоджено у Додатковій угоді № 98 до Договору № З-08/11 ЖД 20/2011/1578. В договорі обумовлено, що поставка буде проводиться у вагонах власності (оренди) ЗАТ «ТалТЕК Транс», який є платником залізничного тарифу по території РФ.

Залізничні накладні вантажовідправником були оформлені у відповідності з Угодою СМГС. Штемпель станції відправлення у залізничній накладній у графі 46 є підтвердженням того, що вантаж по даній залізничній накладній прийнятий залізницею до перевезення.

Угодою СМГС не передбачено внесення у залізничну накладну СМГС відомостей про юридичних осіб, які беруть участь в організації перевезення, але не є вантажовідправником, вантажоодержувачем, власником вагонів або платником залізничного тарифу.

Взаємовідносини з транспортного експедирування між ТОВ «МЕТІНВЕСТ-ШІППІНГ» та ЗАТ «ТалТЕК Транс» підтверджується договором №ТТТ-МШ 201/2012 від 30.01.2013, рахунками на оплату і актами наданих послуг між ТОВ «МЕТІНВЕСТ-ШІППІНГ» та ЗАТ «ТалТЕК Транс».

За наслідками перевірки відповідач дійшов висновку про завищення від'ємного значення об'єкта оподаткування попереднього звітного періоду на суму 135100502 грн., у зв'язку з чим було прийнято податкове повідомлення-рішення № від 03.07.2015.

Згідно з п. 150.1 ст. 150 ПКУ (яка діяла до 01.01.2015) встановлено, якщо результатом розрахунку об'єкта оподаткування платника податку з числа резидентів за підсумками податкового року є від'ємне значення, то сума такого від'ємного значення підлягає включенню до витрат першого календарного кварталу наступного податкового року. Розрахунок об'єкта оподаткування за наслідками півріччя, трьох кварталів та року здійснюється з урахуванням зазначеного від'ємного значення попереднього року у складі витрат таких податкових періодів наростаючим підсумком до повного погашення такого від'ємного значення.

Оскільки, відповідачем протиправно встановлено порушення по завищенню витрат, що враховуються при визначені об'єкта оподаткування податком на прибуток то, як наслідок, і встановлення завищення від'ємного значення об'єкта оподаткування попереднього звітного періоду на суму 135100502 грн., є протиправним та таким, що не відповідає положенням діючого законодавства України

В Акті перевірки податковий орган дійшов висновку про порушення пп. «б» п. 176.2 ст. 176 розділу ІV Податкового кодексу України, а саме подання податкової звітності (форма № 1ДФ) з недостовірними відомостями та помилками за ІІІ - ІV квартали 2012 року, І-ІV квартали 2013 року, І-ІV квартали 2014 року, у зв'язку з чим було прийнято податкове повідомлення-рішення № від 03.07.2015.

Відповідно до п.46.1 ст. 46 Податкового кодексу України податкова декларація, розрахунок - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та /або сплаченого податку.

Згідно зі ст. 49 Податкового кодексу України, податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків. Податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює, в тому числі, календарному кварталу або календарному півріччю (у тому числі в разі сплати квартальних або піврічних авансових внесків) - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя).

Стаття 51 Податкового кодексу України визначає порядок подання відомостей про суми виплачених доходів платникам податків - фізичним особам.

Так, платники податків, в тому числі податкові агенти, зобов'язані подавати контролюючим органам у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу, податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків.

Відповідно до п. 176.1 ст. 176 Податкового кодексу України платники податку зобов'язані вести облік доходів і витрат в обсягах, необхідних для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу, у разі якщо такий платник податку зобов'язаний відповідно до цього розділу подавати декларацію або має право на таке подання з метою повернення надміру сплачених податків, у тому числі при застосуванні права на податкову знижку, подавати податкову декларацію за встановленою формою у визначені строки у випадках, коли згідно з нормами цього розділу таке подання є обов'язковим.

Згідно з п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України, особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов'язані:

а) своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок;

б) подавати у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу, податковий розрахунок суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку до контролюючого органу за місцем свого розташування. Такий розрахунок подається лише у разі нарахування сум зазначених доходів платнику податку податковим агентом протягом звітного періоду. Запровадження інших форм звітності з зазначених питань не допускається.

Підпунктом «б» пункту 176.2 ст. 176 ПКУ визначена відповідальність саме податкового агента за строки подання податкового розрахунку, а не відповідальність за подання податкової звітності (форма №1ДФ) з недостовірними даними та помилками.

За таких обставин помилковим є висновок відповідача, що дані перевірки свідчать про подання податкової звітності (форма №1ДФ) з недостовірними даними та помилками за ІІІ - ІV квартали 2012 року, І-ІV квартали 2013 року, І-ІV квартали 2014 року та є порушенням пп. «б» п. 176.2 ст. 176 розділу ІV ПКУ є необґрунтованим.

Відповідач в Акті перевірки самостійно зазначає, що позивачем податкові розрахунки за ІІІ квартал 2012 року - ІV квартал 2014 року до контролюючого органу подавались своєчасно.

За таких обставин суд першої інстанції вірно зазначив, що позивачем при поданні податкової звітності (форма №1ДФ) за ІІІ - ІV квартали 2012 року, І-ІV квартали 2013 року, І-ІV квартали 2014 року не було порушено строків подання цих розрахунків та не було порушено пп. «б» п. 176.2 ст. 176 ПКУ. З наведених підстав, відповідач не має права притягувати позивача до відповідальності, передбаченої п. 119.2 ст. 119 глава 11 розділу ІІ Податкового кодексу України.

Крім того, відповідно до розрахунку штрафних санкцій до податкового повідомлення - рішення № від 03.07.2015 до позивача застосовано штраф в розмірі 1020 грн., відповідно до ч. 1 п. 119.2 ст. 119 Податкового кодексу України.

Частина 1 пункту 119.2 статті 119 Податкового кодексу України передбачає накладення штрафу в розмірі 510 грн., а накладення штрафу в розмірі 1020 грн. передбачено ч. 2 п. 119.2 ст. 119 Податкового кодексу України, за умови, що до платника податку протягом року вже було застосовано штраф за таке саме порушення.

В той же час протягом останнього року до позивача не застосовувались штрафи з посиланням на п. 119.2 ст. 119 Податкового кодексу України, а тому відповідачем було неправомірно винесено податкове повідомленням - рішенням № від 03.07.2015 в розмірі 1020 грн.

Також, за наслідками перевірки відповідач дійшов висновку, що позивачем не оподатковано доходи в межах середньої заробітної плати нарахованої працівникам, яких протягом 2014 року було призвано на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на підставі чого було прийнято податкове повідомлення-рішення № від 03.07.2015.

Відповідно до вимог ст. 39 Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232 (далі - Закон №2232) призов військовозобов'язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

08.06.2014 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» від 20.05.2014 №1275-VII (далі - Закон №1275).

Пунктом 2 Прикінцевих положень Закону №1275 поширено дію частин другої і третьої статті 39 Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу», частини третьої статті 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та частини третьої статті 119 Кодексу законів про працю України в редакції цього Закону на громадян України, які починаючи з 18.03.2014 були призвані на військову службу на підставі Указу Президента України від 17.03.2014 за №303 «Про часткову мобілізацію», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію».

Статтею 119 Кодексу законів про працю України (зі змінами, внесеними Законом №1275) передбачено, що за працівниками, призваними на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану на строк до закінчення особливого періоду або до оголошення рішення про демобілізацію, але не більше одного року, зберігаються місце роботи, посада і компенсується із бюджету середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, в яких вони працювали на час призову, незалежно від підпорядкування та форми власності. Виплата таких компенсацій із бюджету в межах середнього заробітку проводиться за рахунок коштів Державного бюджету України в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 165.1 ст. 165 Податкового кодексу України (зі змінами, внесеними Законом №1275) до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включається сума грошової допомоги (у тому числі в натуральній формі), що надається фізичним особам або членам їхніх сімей (діти, дружина, батьки), військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом у зв'язку з мобілізацією, відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», та/або компенсаційні виплати з бюджету в межах середнього заробітку працівників, призваних на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Таким чином, зазначеною нормою прямо передбачено звільнення від нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб підприємством - роботодавцем при нарахуванні таким працівникам, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, середнього заробітку.

Норми ч. 3 ст. 119 Кодексу законів про працю України, ч. 7 ст. 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» не передбачають прямої виплати коштів мобілізованим працівникам безпосередньо з Державного бюджету України, а тому виплати мобілізованим працівникам можуть здійснюватись роботодавцями з подальшою компенсацією відповідних витрат за рахунок коштів Державного бюджету України.

За таких обставин, роботодавець звільняється від обов'язку нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб з середнього заробітку працівників, призваних на військову службу за призовом під час мобілізації, незалежно від джерела виплати таких коштів.

Крім того, згідно розрахунку штрафних санкцій до податкового повідомлення - рішення № від 03.07.2015 за період з квітня 2014 року по грудень 2014 року відповідачем накладено штраф у розмірі 75 відсотків відповідно до п. 127.1 ст. 127 Податкового кодексу України.

За березень 2014 року на позивача накладено штраф у розмірі 50 відсотків відповідно до п. 127.1 ст. 127 Податкового кодексу України.

Пунктом 127.1 ст. 127 Податкового кодексу України визначено, що не нарахування, неутримання та/або несплата (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, -

тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Ті самі дії, вчинені повторно протягом 1095 днів, -

тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 50 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Дії, передбачені абзацом першим цього пункту, вчинені протягом 1095 днів втретє та більше, -

тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 75 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Донарахування основного платежу в розмірі 348 989,90 грн. податковим повідомленням - рішенням № від 03.07.2015 з податку на доходи фізичних осіб за період з березня по грудень 2014 року відбулось в зв'язку з встановленням одного порушення.

Попереднє донарахування податку на доходи фізичних осіб та накладання штрафу в розмірі 25 відсотків відповідно до п. 127.1 ст. 127 Податкового кодексу України було визначене податковим повідомленням - рішенням № від 27.11.2012 за періоди січень - червень 2012 року.

Тобто, донарахування податку на доходи фізичних осіб за одне порушення встановлене за період з березня по грудень 2014 року визначене податковим повідомленням - рішенням № від 03.07.2015 має рахуватися як вчинене повторно протягом 1095 днів, та тягне за собою накладення штрафу на всю суму донарахування у розмірі 50 відсотків відповідно до п. 127.1 ст. 127 Податкового кодексу України.

За таких обставин, як вірно зазначив суд першої інстанції, контролюючим органом безпідставно накладено штраф у розмірі 75 відсотків за період з квітня 2014 року по грудень 2014 року, як вчинене протягом 1095 днів втретє та більше, з накладенням штрафу у розмірі 50 відсотків лише за березень 2014 року.

Штраф за порушення податку на доходи фізичних осіб в розмірі 348989,90 грн. складає 174449,45 грн. (50%), а не 260484,93 (75%) грн., як визначено відповідачем.

Щодо встановленого порушення в частині проведення розрахунків у грошовій формі при здійсненні зовнішньоекономічної діяльності за період з 01.07.2012 р. по 31.12.2014 р., а саме статтей 1,2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» на суму пені ЗЕД у розмірі 1474,38 грн. та необхідності перерахувати позитивну курсову різницю, що виникла у випадку продажу іноземної валюти, поверненої нерезидентом до Державного бюджету України на сумі 9744,38 грн. та 27017,69 грн. колегією суддів зазначається наступне.

Так позивачем не оскаржується постанова суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про скасування податкового повідомлення-рішення № від03.07.2015 р. за яким останньому нараховано пеню у розмірі 1474,38 грн.

В той же час статтею 4 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» не передбачено обов'язку суб'єкта ЗЕД нараховувати та сплачувати позитивну курсову різницю, яка не є ані податковим зобов'язанням ані штрафною санкцією ані пенею, в зв'язку з чим покладення на позивача обов'язку перерахувати позитивну курсову різницю, що виникла у випадку продажу іноземної валюти, поверненої нерезидентом до Державного бюджету України на сумі 9744,38 грн. та 27017,69 грн. є безпідставним.

Беручи до уваги викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованих висновків щодо підтвердження неправомірності дій податкового органу щодо прийняття ним податкових повідомлень-рішень№, №, №, №, №, №, № від 03.07.2015 року та їх скасування.

Отже, доводи апеляційної скарги не дають підстав вважати, що при прийнятті рішення судом першої інстанцій було порушено норми матеріального та процесуального права.

За таких обставин апеляційного суду вважає, що в межах апеляційної скарги порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при вирішенні цієї справи не допущено. Правова оцінка обставин у справі дана вірно, а тому апеляційну скаргу слід відхилити, а оскаржуване судове рішення залишити без змін.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 198, ст.ст. 200, 205, 206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального головного управління ДФС - залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення в повному обсязі.

В повному обсязі ухвала складена 10 червня 2016 року.

Головуючий: Д.В. Чепурнов

Суддя: В.Ю. Поплавський

Суддя: С.В. Сафронова