Справа № 2-а/330/3/13 (0828/4524/12)
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2016-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"01" червня 2016 р. м. Київ К/800/24581/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України

в складі: Стародуб О.П. (суддя-доповідач), Іваненко Я.Л., Рецебуринський Ю.Й.,

розглянувши в письмовому провадженні касаційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Якимівського районного суду Запорізької області від 17.07.2013р. та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19.03.2015р. у справі за його позовом до Новоданилівської сільської ради Якимівського району Запорізької області, Новоданилівського сільського голови Якимівського району Запорізької області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и л а:

У червні 2008 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом (з урахуванням уточнення позовних вимог) про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов'язання здійснити перерахунок належної йому за період з 01.01.2006р. по 14.04.2006р. заробітної плати та стягнути з відповідача недоплачену заробітну плату, премії, матеріальну допомогу на оздоровлення та для вирішення соціально-побутових питань відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2006р. №268 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів» з врахуванням індексації, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, а також відшкодувати моральну шкоду.

Постановою Якимівського районного суду Запорізької області від 17.07.2013р., яка залишена без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19.03.2015р., позов задоволено частково.

Стягнуто з Новоданилівської сільської ради Якимівського району Запорізької області на користь позивача недоотримані кошти на загальну суму 3281,01 грн, з яких 1031,69 грн матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та 1014,75 грн матеріальної допомоги на оздоровлення та 1234,57 грн заробітної плати за час щорічної відпустки.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

З такими рішеннями судів в частині відмови у задоволенні позовних вимог не погодився позивач, подав касаційну скаргу, в якій посилається на порушення судами норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Просить скасувати постановлені судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій в частині відмови в задоволенні позовних вимог та направити в цій частині справу на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

Так, в ході розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що позивач працював на посаді голови Новоданилівської сільської ради Якимівського району Запорізької області з 09.04.1998р. по 14.04.2006р.

22.03.2006р. набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів» від 09.03.2006р. №268, якою, серед іншого, упорядковано умови оплати праці посадових осіб органів місцевого самоврядування.

Пунктом 15 передбачено, що умови оплати праці, затверджені цією постановою, застосовуються з 1 січня 2006 року.

Протягом періоду з 24.03.2008р. по 18.04.2008р. проведено планову виїзну ревізію фінансово-господарської діяльності Новоданилівської сільської ради за період з 01.11.2005р. по 01.03.2008р.

В ході ревізії встановлено, що на підставі розпоряджень голови Новоданилівської сільської ради Якимівського району Запорізької області від 26.01.2006р. та від 24.02.2006р. працівникам сільської ради за підсумком роботи за січень - лютий 2006 року проведено нарахування премії у розмірі 25% середньої заробітної плати, у т.ч. позивачу за січень 212,68 грн. і за лютий - 174,00 грн.

Відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2006р. №268 у березні 2006 року здійснено перерахунок заробітної плати працівникам сільської ради з 01.01.2006р., а саме - окладів, надбавок за ранг, вислугу років та високі досягнення у праці.

Також встановлено, що виплата працівникам сільських рад премій за січень-лютий 2006 року відтермінована, в т.ч. позивачу в розмірі 386,68 грн. Розпорядження сільського голови щодо відміни попередніх розпоряджень про преміювання працівників відсутнє.

Крім того встановлено, що премія за січень-лютий 2006 року не перерахована з урахуванням нових окладів, надбавок та доплат при проведенні перерахунку заробітної плати у березні 2006 року, чим недотримані вимоги пунктів 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2006р. №268, внаслідок чого працівниками сільської ради недоотримано премії (за січень - лютий 2006 року) на загальну суму 3843,16 грн, у т.ч. позивачем - 944,31 грн. Вказану суму позивачу перераховано у березні 2008 року.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що нарахування матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та заробітної плати за 16 днів щорічної відпустки обчислені відповідачем без врахування постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2006р. №268. Строк звернення до суду поновлено.

З такими висновками судів колегія суддів погоджується і вважає, що вони відповідають нормам матеріального і процесуального права та фактичним обставинам справи.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди та стягнення компенсації втрати частини доходів з тих підстав, що представником відповідача навмисно затягувався розгляд справи.

Поряд з тим, в порушення вимог статті 159 КАС України щодо законності та обґрунтованості судового рішення судами в цій частині обставини справи не з'ясовувались і докази в судовому засіданні не досліджувались.

В порушення вимог статті 11 КАС України щодо офіційного з'ясування обставин справи судами не вжито передбачених законом заходів, необхідних для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Крім того, судами не враховано, що за правилами частини другої статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Такі порушення судами норм процесуального права унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи в частині позовних вимог, що за правилами частини 2 статті 227 КАС України є підставою для скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд, оскільки відповідно до частини 1 статті 220 КАС України суд касаційної інстанції не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення суду апеляційної інстанції та рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди та стягнення компенсації втрати частини доходів та направлення справи в цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 210, 220, 222, 223, 227, 230, 231, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,-

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19.03.2015р. скасувати.

Постанову Якимівського районного суду Запорізької області від 17.07.2013р. в частині відмови в задоволенні позовних вимог скасувати і в цій частині справу направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

В решті постанову Якимівського районного суду Запорізької області від 17.07.2013р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України і може бути переглянута Верховним Судом України в порядку та строки, передбачені главою 3 розділу IV КАС України.

Головуючий: О.П. Стародуб

Судді: Я.Л. Іваненко

Ю.Й. Рецебуринський