Справа № 643/4174/16-а
Суддя: Оксененко В. А.
Дата ухвалення: 2016-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 643/4174/16-а
Провадження № 2-а/643/122/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.06.2016 р. Московський райсуд м. Харкова у складі головуючого судді Оксененко В.А., з участю секретаря Башкевіч Є.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом

ОСОБА_1 до інспектора ПП 5-ї роти 4 батальону УПП у м.Харкові лейтенанта поліції Агабекова Анвера Джаваншир огли про визнання незаконними дій та скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

установив:

ОСОБА_1 08.04.2016 р. звернувся до Московського суду із адміністративним позовом до інспектора 5-ї роти 4 батальону УПП лейтенанта поліції Агабекова А.Д. та просив суд визнати дії інспектора незаконними, скасувати постанову серії ПС №881383 від 27.03.2016 р. про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 510 гр., вказавши в обґрунтування наступне.

27.03.2016 р. близько 16 год. його син проходив учбове навчання керування транспортним засобом під його наглядом та керував автомобілем «Мерседес Вито 115». Навчання проходило у вихідний день на вулиці Світлої в м.Харкові, в районі будинку №49 де немає машин, житлових будинків, тощо. Коли вони зупинились, до них підійшли інспектори поліції, запропонували пред*явити документи. Йому сину виповнилось 17 років та він пред*явив паспорт, а він особисто пред*явив посвідчення водія. На місці інспектор виніс постанову про накладення на нього адміністративного стягнення за ч.2 ст.126 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 510 гр., оскільки, він передав керування транспортним засобом особі, що не має права на керування. Стверджує, що дії інспектора є незаконними: його стаж керування ТЗ становить більш 10 років, автомобіль «Мерседес Вито 115» обладнаний розпізнавальним знаком «У» (учбовий транспортний засіб», тому, він має право навчати свого сина керуванню автомобілем, у стані алкогольного сп*ягніння не перебував та сину з цього приводу не передавав керування ТЗ. Також порушені його права- Постанова інспектором винесена на місці, а не протягом 15-денного строку, внаслідок чого, він був позбавлений права на юридичну допомогу.

Відповідач проти позову заперечував, пояснив суду, що Протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 27.03.2016 р. складений законно: останній порушив вимоги п.2.9.ґ ПДР- передав керування своїм автомобілем особі, яка не мала права керування ТЗ.

Суд, вислухавши сторони, вивчивши надані письмові докази, приходить до наступного.

При розв`язанні спорів за позовами на рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень суди відповідно до частини третьої статті 2 КАС повинні перевіряти, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Як вбачається із наданих документів, 27.03.2016 р. інспектором 5-ї роти 4 батальону УПП у м.Харкові лейтенантом поліції Агабековим А.Д. огли винесено Постанову у справі про адміністративне правопорушення ПС2 №881383 про притягнення водія ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 510 гр.

Відповідно частині 1 статті 23 Закону України «Про національну поліцію», «поліція відповідно до покладених на неї завдань:
8) у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання;
11) регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі;»
Зазначений Закон набув чинності 07.11.2015 р.

Приведені обставини дозволяють суду зробити висновок про те, що інспектор 5-ї роти 4 батальйону УПП МВС у м.Харкові лейтенант поліції Агабеков А.Д. діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано.

По далі.

Підставою для ухвалення Постанови послугував факт передачі керування автомобілем «Mersedes Benz Vito 115», номерний знак НОМЕР_1 водієм ОСОБА_1 своєму синові ОСОБА_2 , якій не мав права керування транспортним засобом, чим порушив п.2.9.ґ Правил дорожнього руху України.

Досліджуючи питання правомірності застосування адміністративної відповідальності до позивача у вказаних спірних правовідносинах, суд перевірив, чи були у відповідача по справі підстави для прийняття постанови про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2ст.126 КУпАП.

Свою незгоду з обставинами, зафіксованими у Постанові позивач обґрунтував тим, що він не передавав керування автомобілем синові, а лише навчав його керуванню у безпечному для цього місці, що у нього достатньо навичок для проведення навчання, що на його автомобілі встановлений знак «У», та йому не був наданий час на звернення за правовою допомогою, на подання документів, що характеризують особу, чим порушені його права; та усні пояснення до уваги прийняти не булі.

За правилами ст.251 КпАП України «доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.»
Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо заперечує проти адміністративного позову.
Відповідач в суді зазначив, що під час прийняття рішення у справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не заперечував як передачу керування автомобілем своєму сину ОСОБА_2 для навчання, так інших обставин правопорушення.

Стаття 258 КУпАП встановлює випадки, коли протокол про адмiнiстративне правопорушення не складається. Так, вказано, що « Протокол не складається в разi вчинення адмiнiстративних правопорушень, передбачених статтями 70, 77, частиною третьою статтi 85, статтею 153, якщо розмiр штрафу не перевищує трьох неоподатковуваних мiнiмумiв доходiв громадян, частиною першою статтi 85, якщо розмiр штрафу не перевищує семи неоподатковуваних мiнiмумiв доходiв громадян, статтею 107 (у випадках вчинення правопорушень, перелiчених в частинi третiй статтi 238), частиною третьою статтi 109, статтями 110, 115, частинами першою, третьою i п`ятою статтi 116, частиною третьою статтi 1162, частинами першою i третьою статтi 117 (при накладеннi адмiнiстративного стягнення у виглядi попередження на мiсцi вчинення правопорушення), статтями 118, 119, статтями 134, 135, 1853 цього Кодексу, якщо особа не оспорює допущене порушення i адмiнiстративне стягнення, що на неї накладається.
Протоколи не складаються i в iнших випадках, коли вiдповiдно до закону штраф накладається i стягується, а попередження оформлюється на мiсцi вчинення правопорушення.
У випадках, передбачених частиною першою цiєї статтi, уповноваженими органами (посадовими особами) на мiсцi вчинення правопорушення виноситься постанова у справi про адмiнiстративне правопорушення вiдповiдно до вимог статтi 283 цього Кодексу.
Якщо пiд час складання постанови у справi про адмiнiстративне правопорушення особа оспорить допущене порушення i адмiнiстративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адмiнiстративне правопорушення вiдповiдно до вимог статтi 256 цього Кодексу, крiм випадкiв притягнення особи до адмiнiстративної вiдповiдальностi за вчинення адмiнiстративного правопорушення, передбаченого статтею 1853 цього Кодексу. Цей протокол є додатком до постанови у справi про адмiнiстративне правопорушення.
Постанова у справi про адмiнiстративне правопорушення складається у двох екземплярах, один з яких вручається особi, яка притягається до адмiнiстративної вiдповiдальностi.»
Тому, винесення Постанові відносно ОСОБА_1 посадовою особою проведено з дотриманням Закону.
Згідно статті 138 КАС України предметом доказування є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи (причини пропущення строку для звернення до суду тощо) та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

Сторони в процесі повинні подати докази на підтвердження обставин, на які вони посилаються, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Суд зазначає, що в адміністративних справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його вини. Презумпція вини покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Одночасно, статтею 7 КАС України закріплені основні принципи адміністративного судочинства однім з яких, крім інших, є п.4 змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з*ясування всіх обставин справи…
Отже, позивач у адміністративних справах не звільнений від доказування та повинен надати суду докази і довести суду у їх переконливості (ст.11 КАСУ).

Позивач в суді підтвердив, що 27.03.2016 р. навчав сина керувати ТЗ, для чого, передав йому керування автомобілем «Mersedes Benz Vito 115» на вул. Світлої, в районі будинку №46 в м.Харкові.

Судом досліджений відеозапис DSJX 302172_ 002172, наданий відповідачем та з якого вбачається, що під час складення Постанови ОСОБА_1 не заперечував факту передачі керування автомобілем особі, яка не має права на керування ТЗ.
Розділом 24 Правил дорожнього руху України встановлені Правила навчання, де (між іншого) передбачено, що:
«П. 24.4. Початкове навчання водінню транспортного засобу повинно проводитися на закритих майданчиках, автодромах або у місцях, де відсутні інші учасники дорожнього руху.
П. 24.5. Навчальна їзда на дорогах дозволяється тільки в присутності спеціаліста з підготовки водіїв і за достатніх початкових навичок водіння у того, хто навчається.»
Позивач, не будучи спеціалістом з підготовки водіїв, передавши керування а/м своєму сину, якому виповнилось 17 років, та якій не мав права на керування транспортними засобами на дорозі по вул. Світлої в місті, яка не є закритим майданчиком, не є автодромом, та не є місцем, де відсутні інші учасники дорожнього руху, порушив вимоги Правил дорожнього руху України.
По друге. Обладнання водієм ОСОБА_1 автомобіля «Mersedes Benz Vito 115», номерний знак НОМЕР_1 розпізнавальним знаком «У» проведений в порушення Пункту 30.7. зазначених Правил, відповідно якого «Забороняється наносити на зовнішні поверхні транспортних засобів зображення чи написи, що не передбачені підприємством-виробником або збігаються з кольорографічними схемами, розпізнавальними знаками чи написами транспортних засобів оперативних і спеціальних служб, передбаченими ДСТУ 384999.»
Таким чином, керуючись приписами наведених норм законодавства, оцінивши надані сторонами до матеріалів справи докази у сукупності, суд приходить до висновку, що підстав для задоволення позову немає.

Керуючись ст. 160 КАС України, ст.251, 256,276, 287-288 КпАП України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити.
Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів.

Повний текст судового рішення виготовлений 08.06.2016 р.

СУДДЯ: В.А. ОКСЕНЕНКО.