Справа № П/811/3373/15
Суддя: Головко О.В.
Дата ухвалення: 2016-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

07 червня 2016 рокусправа № П/811/3373/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Головко О.В.

суддів: Суховарова А.В. Ясенової Т.І.

за участю секретаря судового засідання: Троянова А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Кіровоградської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 15 грудня 2015 року в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_1

до Кіровоградської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 у листопаді 2015 року звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1, винесене Кіровоградською ОДПІ Головного управління ДФС у Кіровоградській області 28.08.2014.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 15 грудня 2015 року позов задоволено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду та прийняти нову постанову, якою у задоволені позову відмовити. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам справи та нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що Кіровоградською ОДПІ Головного управління ДФС у Кіровоградській області 15 липня 2014 року було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку фізичної особи ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового законодавства при оподаткуванні доходів, отриманих у вигляді списання заборгованості за період з 01.01.2013 по 31.12.2013, за результатами якої складено Акт № 98/1740/від 15.07.2014.

На підставі висновків акту податковим органом 28 серпня 2014 року винесено податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1, якими ОСОБА_1 встановлено суму грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування за основним платежем у розмірі 77949,45 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 19487,36 грн.

Підставою для прийняття спірного податкового повідомлення-рішення стали висновки, викладені в акті перевірки, згідно з якими ОСОБА_1 порушено пп. 49.18.4 п. 49.18 ст. 49, пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України, оскільки не задекларовано дохід, отриманий у 2013 року у вигляді списання заборгованості, який підлягає оподаткуванню за ставкою 15%, 17 % та, відповідно, не сплачено податок.

Надаючи оцінку обґрунтованості висновків податкового органу та правомірності оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, колегія суддів зазначає, що відповідно пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу), зокрема, у вигляді суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку-боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощеного) боргу та включає суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощеного), такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

Як вбачається з матеріалів справи, між ОСОБА_1 та ВАТ «Державний ощадний банк України» було укладено кредитний договір № 571 від 14.09.2007, за умовами якого банк зобовязувався надати ОСОБА_1 кредит у сумі 72000,00 дол. США з терміном остаточного погашення не пізніше 14 вересня 2014 року.

У звязку з неповерненням ОСОБА_1 коштів у встановлений договором строк, постановою правління АТ «Ощадбанк» № 840 від 21.11.2013 «Про відшкодування безнадійної заборгованості фізичних осіб за рахунок резерву» банком було прийнято рішення про відшкодування безнадійної заборгованості за рахунок страхового резерву в 2013 році.

Відповідно до пп. 159.2.1 п. 159.2 ст. 159 ПК України банки та небанківські фінансові установи, крім страхових компаній, недержавних пенсійних фондів, корпоративних інвестиційних фондів та адміністраторів недержавних пенсійних фондів, формують резерви для відшкодування можливих втрат за всіма видами кредитних операцій (за винятком позабалансових, крім гарантій) коштами, розміщеними на кореспондентських рахунках в інших банках, придбаними цінними паперами (у тому числі іпотечними сертифікатами з фіксованою дохідністю), іншими активними банківськими операціями згідно із законодавством, включаючи нараховані за всіма цими операціями проценти та комісії (далі - страховий резерв).

Страховий резерв формується та списується банком самостійно в розмірі та порядку, передбаченими методикою, яка визначається для банків Національним банком України, а для небанківських фінансових установ - національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, та Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку відповідно до повноважень та включається до складу витрат.

Згідно з пп. 159.4.1 п. 159.4 ст. 159 ПК України, за рахунок створеного страхового резерву банк відшкодовує заборгованість, яка визначена безнадійною відповідно до методики, встановленої Національним банком України. Порядок відшкодування безнадійної заборгованості за рахунок страхових резервів для банків встановлюється Національним банком України за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Пунктом 7 Порядку відшкодування банками України безнадійної заборгованості за рахунок резерву, затвердженого постановою правління Національного банку України № 172 від 01.06.2011, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 17 червня 2011 року за № 722/19460, передбачено, що відшкодування (списання) за рахунок резерву безнадійної заборгованості не є підставою для припинення вимог банку до позичальника/контрагента. Банк зобов'язаний продовжувати роботу щодо відшкодування списаної за рахунок резерву безнадійної заборгованості.

Статтею 605 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов'язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора.

Як вбачається з повідомлення Філії Кіровоградського обласного управління АТ «Ощадбанк» № 16-07/2418 від 16.12.2013, направленого позивачу, непогашена частина кредитної заборгованості у розмірі 57560,83 дол. США була відшкодована банком за рахунок резерву відповідно до вимог чинного законодавства, проте таке відшкодування за кредитним договором не є підставою для припинення претензійно-позовної роботи банку. Банк зберігає право на вжиття повного комплексу заходів щодо стягнення в подальшому кредитної заборгованості.

Таки чином, суд апеляційної інстанції знаходить обґрунтованими висновки суду першої інстанції, що цивільно-правове зобовязання між позивачем на банківською установою не припинено, оскільки відшкодування (списання) за рахунок резерву безнадійної заборгованості ОСОБА_1 не є підставою для припинення вимог банку до останнього та здійснення відповідної претензійно-позовної роботи по стягнення кредитної заборгованості, а тому відповідно й не відбулося анулювання боргу в розумінні податкового законодавства, що свідчить про відсутність законних підстав для включення суми списаної заборгованості до складу загального річного оподатковуваного доходу позивача.

При цьому суд апеляційної інстанції додатково зазначає, що за приписами ст. 257 ЦПК України строк позовної давності щодо примусового стягнення непогашеної заборгованості перед банком складає три роки, а тому до спливу цього терміну неможливо вважати відшкодування банком за рахунок резерву частини заборгованості позивача отриманим благом останнього.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення. Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Кіровоградської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області залишити без задоволення, а постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 15 грудня 2015 року в адміністративній справі № П/811/3373/15 - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів з дня складання в повному обсязі.

Повний текст ухвали складений 10 червня 2016 року.

Головуючий: О.В. Головко

Суддя: А.В. Суховаров

Суддя: Т.І. Ясенова