Справа № 2-а-/3204/11/0203
Суддя: Сушко О.О.
Дата ухвалення: 2016-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2-а-/3204/11/0203

Головуючий у 1-й інстанції: Гриценко І.Г.

Суддя-доповідач: Сушко О.О.

08 червня 2016 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сушка О.О.

суддів: Залімського І. Г. Смілянця Е. С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 19 квітня 2016 року за поданням відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області про зміну способу і порядку виконання рішення суду у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницької області про визнання дій протиправними, зобов'язання до призначення, обчислення (нарахування) підвищення до пенсії як інваліду війни і додаткової пенсії по інвалідності за шкоду, заподіяну здоров'ю,

В С Т А Н О В И В :

Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, в особі головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Сінгаєвської О.М., звернувся до суду з поданням, в якому просив змінити спосіб і порядок виконання виконавчого листа Вінницького районного суду Вінницької області по справі №2-а-3204/11, шляхом стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницької областіна корсить позивача 3134,90 грн.

Відповідно до ухвали Вінницького районного суду Вінницької області від 19.04.2016 року в задоволенні подання відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області відмовлено.

Не погодившись із зазначеним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, посилаючись при цьому на неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи та невірне застосування норм процесуального права.

Від представників відповідача та відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області на адресу суду надійшли заява та клопотання про розгляд справи без їх участі.

Позивач в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції, у відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Вінницькій області на виконанні перебуває виконавчий лист по справі № 2-а-3204/11, виданий 25.09.2013 Вінницьким районним судом Вінницької області про зобов'язання Головного Управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_2 додаткову пенсію, починаючи з 06.12.2010 року відповідно до ст. 50 ЗУ Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи в розмірі 75% пенсії за віком, виходячи з розрахунку прожиткового мінімуму, встановленого п.1 ст.28 ЗУ "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

10.03.2016 року державним виконавцем винесена постанова про відкриття виконавчого провадження, копії якої направлені сторонам виконавчого провадження.

В подальшому, до відділу примусового виконання рішень надійшов лист Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькі області в якому повідомляється, що управлінням рішення суду виконано частково, проведено перерахунок пенсії стягувачу за період зазначений у виконавчому документі та нараховано доплату до пенсії в розмірі 3134,90 грн., яка буде виплачена при наявності коштів, проте в зв`язку зі вступом 23.07.2011 року в законну силу Постанови Кабінету Міністрів України № 745 «Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету», якою встановлено нові розміри зазначених виплат та прийняттям Закону України від 14.06.2011 року Про внесення змін до Закону України Про державний бюджет на 2011 рік, в прикінцевих положеннях якого, доповнено п. 4, який передбачає, що норми і положення статей 39,50,51,52,54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та статті 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни, застосовуються у порядку та в розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік відповідні виплати призупинено. Також, пункт 3 в прикінцевих положеннях Законом України Про державний бюджет України на 2012 рік та Законом України Про державний бюджет України на 2013 рік, передбачає, що норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, статей 5 та 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни застосовуються в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2012 - 2015 роки. Кошти, необхідні для здійснення органами місцевого самоврядування делегованих повноважень, щороку передбачаються в Законі України про Державний бюджет. Законом України «Про державний бюджет України на 2016 рік» видатків для виконання рішень суду не передбачено.

Постановлюючи спірне рішення, суд першої інстанції виходив з того, що зазначені в поданні вимоги не можуть бути обставинами, що є підставою для зміни способу і порядку виконання судового рішення.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів апеляційної інстанції погоджується, виходячи з наступного.

Згідно прохальної частини подання щодо зміни способу та порядку виконання постанови Вінницького районного суду по справі за №2-а-3204/11 головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень, просить встановити порядок та спосіб виконання рішення суду, який суперечить змісту самої постанови суду від 18.07.2011 року та постанови Вінницького Апеляційного Адміністративного суду від 02.07.2013 року, а саме, головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень, просить змінити спосіб і порядок виконання виконавчого листа Вінницького районного суду Вінницької області по справі № 2-а-3204/11, шляхом стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області на користь позивача 3134,90 грн.

Тобто, в разі задоволення вимог подання, фактично буде змінено по суті зміст резолютивної частини постанови суду, що в свою чергу є порушенням норм процесуального права.

Так, Законом України «Про виконавче провадження від 21.04.1999 року № 606-ХІV регулюються умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

У відповідності до приписів ч.1 ст.263 КАС України за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), державний виконавець може звернутися до адміністративного суду першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий лист, що видав виконавчий лист, із поданням, а особа, яка бере участь у справі, та сторона виконавчого провадження - із заявою про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Отже, положеннями вказаної норми встановлено певний перелік обставин, що можуть бути підставою для зміни способу і порядку виконання рішення суду.

Підставою для застосування правил ст. 263 КАС України є обставини, що перешкоджають належним чином виконати судове рішення в адміністративній справі - ускладнюють його виконання або роблять неможливим.

Статтею 263 КАС України, передбачено зміну способу чи встановлення способу виконання саме резолютивної частини рішення, яка містить висновки по суті позовних вимог.

Таким чином, для встановлення способу чи порядку виконання судового рішення обставиною, що перешкоджає його виконанню, є не визначення способу та порядку його виконання, а тому суд не може змінювати змісту резолютивної частини судового рішення.

Як встановлено з подання, головний державний виконавець просить суд встановити подальший спосіб та порядок виконання рішення суду, що не передбачено нормами КАС України, зокрема ст. 263, оскільки дана стаття передбачає розстрочення або відстрочення виконання рішення, а також зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення, а не встановлення подальшого способу виконання рішення суду.

Натомість подання головного державного виконавця у дійсності становить вимогу не щодо зміни способу і порядку виконання постанови суду, а про зміну судового рішення по суті нових позовних вимог, що не заявлялись при розгляді адміністративної справи.

Крім того, відповідно до листа Головного управління пенсійного фонду України у Вінницькій області від 17.03.2016 року, виплата підвищення до пенсії буде проведена після виділення коштів з держбюджету для проведення виплат за судовими рішеннями.

Відтак, виконання постанови суду можливе, хоча й за певних умов, тому відсутні підстави для зміни способу виконання рішення суду першої інстанції.

Таким чином, викладені в поданні вимоги стосуються вчинення відповідних дій, які у випадку їх задоволення, можуть істотно змінити зміст резолютивної частини судового рішення, що у відповідності з діючим законодавством є недопустимим.

Отже, наведені в апеляційній скарзі доводи не викликають сумнівів щодо правильності висновків суду першої інстанції та застосування норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до статті 199 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

Зважаючи на те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 19 квітня 2016 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку встановленому ч.5 ст. 254 КАС України та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Головуючий Сушко О.О.

Судді Залімський І. Г. Смілянець Е. С.