Справа № 242/2076/16-а
Суддя: Черков В. Г.
Дата ухвалення: 2016-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 242/2076/16-а
Провадження № 2а/242/61/16
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 12 травня 2016 року Селидівський міський суд Донецької області в складі:

головуючого судді Черкова В.Г., при секретарі Кідрон О.М., за участю представника відповідача Стельника Д.В., представника третьої особи Старенченка Ф.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Селидове справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного Фонду України в м. Селидове Донецької області, третя особа Державне підприємство «Селидіввугілля» ВП «Шахта «Україна», про визнання дій неправомірними, -

Встановив:

Позивач звернулася до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного Фонду України в м. Селидове Донецької області. В позові зазначила, що вона має статус матері дитини-інваліда у віці до 16 років. 06.04.2015 р. звернулася до відповідача із заявою про призначення пенсії як матері інваліда з дитинства із зниженням пенсійного віку. В призначенні пенсії їй було відмовлено. Рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 16.12.2015 р. було скасоване рішення УПФУ в м.Селидове про відмову в призначенні пенсії та зобов'язано УПФУ в м.Селидове повторно розглянути заяву про призначення пенсії як матері інваліда з дитинства із зниженням пенсійного віку. 25.03.2016 р. заяву було розглянуто повторно, проте в призначенні пенсії було відмовлено через те, що згідно довідки ЛКК захворювання, що призвело до інвалідності сина, вперше зареєстроване у 1996 р., тобто після досягнення дитиною-інвалідом шестирічного віку. Просила визнати неправомірними та скасувати рішення УПФУ в м.Селидове № 1317 від 25.03.2016 р. про відмову в призначення їй пенсії як матері інваліда з дитинства із зниженням пенсійного віку з 06.04.2015 р.

Позивач у судове засідання не з'явилася, про день слухання справи повідомлялася належним чином. Надала заяву, в якій просила розглянути справу в її відсутності.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову. Надав письмові заперечення, в яких зазначив, що ОСОБА_3 звернулася до УПФУ в м.Селидове Донецької області із заявою від 06.04.2015 р. № 1057 про призначення пенсії за віком згідно ст.17 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» та ч.3 розділу ХУ «Прикінцеві положення» ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». На період звернення страховий стаж склав 32 роки 01 місяць 12 днів. У достроковому призначенні пенсії за віком як матері інваліда з дитинства було відмовлено, оскільки був відсутній висновок ЛКК про те, що дитина мала медичні показання для визнання її інвалідом з дитинства до досягнення шестирічного віку (захворювання сталося у віці 14 років). 25.03.2016 р. на виконання вимог постанови Селидівського міського суду Донецької області від 16.12.2015 р. УПФУ в м.Селидове Донецької області було переглянуто заяву № 1057 від 06.04.2015 р. відповідно до ст.17 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» та було прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії за віком, як матері інваліда з дитинства, оскільки захворювання, що призвело до інвалідності, зареєстроване вперше у 1996 р., тобто після досягнення дитиною-інвалідом шестирічного віку, довідкою з медико-соціальної експертизи ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано дитиною-інвалідом з 22.07.1997 р. (у 14 років). Крім того, позивачкою пропущено строку для звернення до суду.

Представник третьої особи - ДП «Селидіввугілля» ВП «Шахта «Україна» - у судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову. Надав письмові пояснення, в яких зазначив, що позивачка має статус матері інваліда з дитинства, яка виховала її до шестирічного віку. Відповідачем не оспорюється, що позивачка надала повний пакет документів для призначення пенсії. Син позивачки - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, виховується позивачкою з моменту свого народження і по цей час; рішенням МСЕК від 13.01.2014 р. визнаний інвалідом з дитинства довічно; на час звернення з заявою про призначення пенсії позивачці виповнилося 50 років; страховий стаж складає більше ніж 15 років.

Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, представника третьої особи, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи адміністративного позову та заперечень проти нього, законодавство, що регулює дані правовідносини, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3, є матір'ю ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1, виданим повторно Відділом реєстрації актів цивільного стану Новогродівського міського управління юстиції Донецької області 14.02.2014 р.

Згідно медичного висновку № 12 від 22.07.1997 р., ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнаний дитиною-інвалідом.

Згідно довідки серії 10 ААВ № 474800 від 13.01.2014 р., довідки ВКК № 1094 від 2015 р., ОСОБА_4 визнаний інвалідом другої групи з дитинства.

Трудовий стаж позивачки на період звернення до УПФУ в м.Селидове із заявою про призначення пенсії склав 32 роки 01 місяць 12 днів, що підтверджується записами трудової книжки НОМЕР_2, виданої 01.04.1983 р. на ім'я ОСОБА_3

ОСОБА_3 звернулася до УПФУ в м.Селидове із заявою від 06.04.2015 р. № 1057 про призначення пенсії за віком згідно ст.17 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» та ч.3 розділу ХУ «Прикінцеві положення» ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Рішенням УПФУ в м.Селидове № 1220 від 05.06.2015 р. в призначенні пенсії за віком як матері інваліда з дитинства було відмовлено через відсутність висновку лікарсько-консультативної комісії про те, що дитина мала медичні показання для визнання її інвалідом з дитинства до досягнення шестирічного віку. 25.03.2016 р. заяву про призначення пенсії ОСОБА_3 було переглянуто та було прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії за віком, як матері інваліда з дитинства, оскільки захворювання, що призвело до інвалідності, зареєстровано вперше у 1996 р., тобто після досягнення дитиною-інвалідом шестирічного віку.

Відповідно до п.6 ст.92 Конституції України виключно законами України визначаються зокрема, форми і види пенсійного забезпечення. Такими законами є Закон України «Про пенсійне забезпечення» Закон України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування».

Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» регулюються відносини, що виникають між суб»єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування.

Відповідно до ч.2 ст.5 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» виключно цим Законом визначаються види пенсійних виплат, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат.

Відповідно до п.3 розділу ХV ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», тимчасово, до прийняття відповідного закону, матері інвалідів з дитинства, які виховували їх до шестирічного віку, мають право на призначення дострокової пенсії за віком, але не раніше ніж за 5 років до досягнення пенсійного віку, передбаченого ст.26 цього Закону, за наявності не менше 15 років страхового стажу. При цьому до числа інвалідів з дитинства належать також діти-інваліди віком до 16 років.

Відповідно до ст.17 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що матері інвалідів з дитинства, які виховали їх до восьмирічного віку, мають право на призначення дострокової пенсії за віком після досягнення 50 років та за наявності не менше 15 років страхового стажу. При цього до числа інвалідів з дитинства належать також діти-інваліди віком до 16 років.

Відповідно до вимог п.п.5 п.2.1. Розділу ІІ «Документи, необхідні для призначення , перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший» визначено документи, які засвідчують особливий статус особи. Необхідною умовою для дострокового призначення пенсії відповідно до вимог ст.17 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» та абз.3 ч.3 Прикінцевих положень ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» є висновок лікарсько-консультативної комісії.

Що стосується посилань представника відповідача на пропуск строків звернення до адміністративного суду, суд вважає, що позивачем не пропущено строк звернення, оскільки 06.04.2015 р. ОСОБА_3 звернулася до УПФУ в м.Селидове із заявою про призначення пенсії. Рішенням № 1220 від 05.06.2015 р. в призначенні пенсії було відмовлено. Постановою Селидівського міського суду Донецької області від 16.12.2015 р. було скасоване зазначене рішення УПФУ в м.Селидове, зобов'язано повторно розглянути заяву. 25.03.2015 р. відповідач виконав судове рішення та повторно розглянув заяву ОСОБА_3 25.03.2016 р. рішенням № 1317 УПФУ в м.Селидове Донецької області в призначенні пенсії знов було відмовлено, у зв'язку з чим 26.04.2016 р. ОСОБА_3 звернулася до суду із адміністративним позовом. Тобто, про порушення своїх прав, свобод і інтересів ОСОБА_3 дізналася після отримання рішення УПФУ в м.Селидове Донецької області від 25.03.2016 р.

Згідно ч.1 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» , пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку.

Оскільки позивач звернувся з заявою до відповідача про призначеня пенсії 06.04.2015 р. відповідно до вимог ч.1 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у нього виникло право на перерахунок пенсії з 06.04.2015 р.

Статтею 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд приходить до висновку про те, що відповідачем необґрунтовано відмовлено в призначенні дострокової пенсії як матері інваліда з дитинства, оскільки ОСОБА_3 є матір'ю інваліда з дитинства, що підтверджується відповідними медичними довідками та медичним висновком № 12 від 22.07.1997 р., і які містять відомості про особливий статус дитини - дитина-інвалід віком до 16 років, та інвалід з дитинства, доданими до матеріалів справи; виховувала його до шестирічного, восьмирічного віку і продовжує виховувати на теперішній час; досягла 50-річного віку. Посилання відповідача на те, що ОСОБА_4 визнаний дитиною-інвалідом з 22.07.1997 р., у віці 14 років, у зв'язку з чим у призначенні пенсії відмовлено - безпідставне, оскільки законом не передбачено обмеження в призначенні пенсії достроково за віком визнання інвалідності у дитини, а тільки зазначено як обов'язкову умову для призначення пенсії вік, до якого дитина повинна виховуватися у сім'ї - шість та вісім років відповідно. Зазначене підтверджується довідкою з місця проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, згідно якої позивачка мешкала за зазначеною адресою з 06.08.1964 р. по 01.09.1995 р., здійснювала постійний нагляд за сином ОСОБА_4, інвалідом дитинства, з 1983 р. по 1989 р. Тобто ОСОБА_3 виконала всі необхідні умови для дострокового призначення пенсії: виховувала дитину до відповідного віку (6 та 8 років), досягла відповідного віку (50 років), має достатній стаж роботи.

Керуючись ст.ст. 1, 3, 6, 8, 19, 21, 22, 43, 46 Конституції України, ст.ст.2-15, 17-18, 33-35, 41-42, 47-51, 56-59, 69-71, 79, 86, 87, 99, 100, 102, 104-107, 110-112, 121, 122-143, 151-154, 158, 162, 163, 167, 185, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позов - задовольнити.

Визнати неправомірним та скасувати рішення Управління Пенсійного Фонду України в м. Селидове Донецької області № 1317 від 25 березня 2016 р. про відмову в призначення пенсії ОСОБА_3.

Зобов'язати Управління Пенсійного Фонду України в м. Селидове Донецької області призначити ОСОБА_3 пенсію як матері інваліда з дитинства із зниженням пенсійного віку з 06.04.2015 р.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. Якщо було подано апеляційну скаргу, постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Донецького апеляційного адміністративного суду Донецької області через Селидівський міський суд Донецької області протягом десяти днів з дня проголошення постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до суду апеляційної інстанції.

Суддя