Справа № 826/18290/15
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2016-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

13 червня 2016 року 08:20 справа №826/18290/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кузьменка В.А., за участю секретаря Калужського Д.О., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомПублічного акціонерного товариства "Укртелеком"
доМіжрегіонального головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників
провизнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство "Укртелеком" (далі по тексту - позивач, ПАТ "Укртелеком") звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Міжрегіонального головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників (далі по тексту - відповідач, МГУ-ЦО), в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 01 липня 2015 року №№, , , , , , , , , , , , та рішення про застосування штрафних санкцій від 01 липня 2015 року №.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 вересня 2015 року відкрито провадження в адміністративній справі №826/18290/15, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні 21 грудня 2015 року на підставі частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України суд ухвалив здійснити розгляд справи у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до податкового повідомлення-рішення МГУ-ЦО від 01 липня 2015 року № згідно з підпунктом 54.3.3 пункту 54.3 статті 54, пунктом 7 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України, за порушення підпункту 164.2.1 пункту 164.2, пункту 164.5 статті 164, підпункту 165.1.35 пункту 165.1 статті 165, пункту 157.9 статті 157, пункту 142.1 статті 142, пункту 171.1 статті 171, підпункту 168.1.1 пункту 168.1, підпункту 168.4.7 пункту 168.4 статті 168, пункту 119.2 статті 119 Податкового кодексу України ПАТ "Укртелеком" збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб на 264 694,14 грн., у тому числі за основним платежем - 157 701,14 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 106 993,00 грн.

Відповідно до рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 01 липня 2015 року № встановлено порушення пунктів 1, 2 статті 6, частини першої статті 7, частин п'ятої, сьомої, восьмої статті 8 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", на підставі пункту 3 частини одинадцятої статті 25 цього Закону вирішено застосувати до ПАТ "Укртелеком" штрафні санкції у розмірі 179 874,05 грн.

Відповідно до податкового повідомлення-рішення МГУ-ЦО від 01 липня 2015 року № згідно з підпунктом 54.3.2 пункту 54.3 статті 54, підпунктом 123.1 статті 123 Податкового кодексу України, за порушення пунктів 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 статті 198, пункту 201.1, пункту 201.4, 201.5, 201.6, 201.7, 201.10 статті 201 Податкового кодексу України ПАТ "Укртелеком" збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на 4 197 624,00 грн., у тому числі за основним платежем - 2 798 416,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 1 399 208,00 грн.

Відповідно до податкового повідомлення-рішення МГУ-ЦО від 01 липня 2015 року № згідно з підпунктом 54.3.2 пункту 54.3 статті 54, підпунктом 123.1 статті 123 Податкового кодексу України, за порушення пунктів 138.1, 138.2, 138.4, 138.5, підпунктів 138.8.1, 138.8.58 пункту 138.8, підпункту 138.10.6 пункту 138.10, пунктів 138.11, 138.12 статті 138, підпункту 139.1.9 пункту 139, пункту 140.1 статті 140, пункту 150.1 статті 150 Податкового кодексу України ПАТ "Укртелеком" збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток 3 978 458,00 грн., у тому числі за основним платежем - 3 182 766,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 795 692,00 грн.

Відповідно до податкового повідомлення-рішення МГУ-ЦО від 01 липня 2015 року № згідно з підпунктом 54.3.2 пункту 54.3 статті 54, підпунктом 123.1 статті 123 Податкового кодексу України, за порушення підпункту 14.11.1 пункту 14.11, підпунктів 14.127, 14.136 пункту 14.1 статті 14, пунктів 138.1, 138.2, 138.4, 138.5, підпунктів 138.8.1, 138.8.58 пункту 138.8, підпункту 138.10.6 пункту 138.10, пунктів 138.11, 138.12 статті 138, підпункту 139.1.9 пункту 139, пункту 140.1 статті 140, пункту 150.1 статті 150 Податкового кодексу України ПАТ "Укртелеком" збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток на 3 978 458,00 грн., у тому числі за основним платежем - 3 182 766,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 795 692,00 грн.

Відповідно до податкового повідомлення-рішення МГУ-ЦО від 01 липня 2015 року № згідно з підпунктом 54.3.2 пункту 54.3 статті 54, підпунктом 58.1 статті 58 Податкового кодексу України, за порушення підпункту 14.11.1 пункту 14.11, підпунктів 14.1.27, 14.1.36 пункту 14.1 статті 14, пунктів 138.1, 138.2, 138.4, 138.5, підпунктів 138.8.1, 138.8.58 пункту 138.8, підпункту 138.10.6 пункту 138.10, пунктів 138.11, 138.12 статті 138, підпункту 139.1.9 пункту 139, пункту 140.1 статті 140, пункту 150.1 статті 150 Податкового кодексу України ПАТ "Укртелеком" зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток за 2013-2014 роки у розмірі 229 797 754,00 грн.

Відповідно до податкового повідомлення-рішення МГУ-ЦО від 01 липня 2015 року № згідно з пунктом 120.2 статті 120 Податкового кодексу України, за порушення пункту 50.1 статті 50 Податкового кодексу України ПАТ "Укртелеком" збільшено суму грошового зобов'язання за платежем плата за землю у вигляді штрафних санкцій у розмірі 2,55 грн.

Відповідно до податкового повідомлення-рішення МГУ-ЦО від 01 липня 2015 року № згідно з пунктом 120.2 статті 120 Податкового кодексу України, за порушення пункту 50.1 статті 50 Податкового кодексу України ПАТ "Укртелеком" збільшено суму грошового зобов'язання із земельного податку з юридичних осіб на 1 216 277,43 грн., у тому числі за основним платежем - 972 168,75 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 244 108,68 грн.

Відповідно до податкового повідомлення-рішення МГУ-ЦО від 01 липня 2015 року № згідно з пунктом 120.2 статті 120 Податкового кодексу України, за порушення пункту 50.1 статті 50 Податкового кодексу України ПАТ "Укртелеком" збільшено суму грошового зобов'язання за платежем плата за землю у вигляді штрафних санкцій у розмірі 4,62 грн.

Відповідно до податкового повідомлення-рішення МГУ-ЦО від 01 липня 2015 року № згідно з пунктом 120.2 статті 120 Податкового кодексу України, за порушення пункту 50.1 статті 50 Податкового кодексу України ПАТ "Укртелеком" збільшено суму грошового зобов'язання за платежем плата за землю у вигляді штрафних санкцій у розмірі 1,17 грн.

Відповідно до податкового повідомлення-рішення МГУ-ЦО від 01 липня 2015 року № згідно з пунктом 120.2 статті 120 Податкового кодексу України, за порушення пункту 50.1 статті 50 Податкового кодексу України ПАТ "Укртелеком" збільшено суму грошового зобов'язання за платежем плата за землю у вигляді штрафних санкцій у розмірі 6,20 грн.

Відповідно до податкового повідомлення-рішення МГУ-ЦО від 01 липня 2015 року № згідно з пунктом 120.2 статті 120 Податкового кодексу України, за порушення пункту 50.1 статті 50 Податкового кодексу України ПАТ "Укртелеком" збільшено суму грошового зобов'язання із земельного податку з юридичних осіб у вигляді штрафних санкцій у розмірі 61,64 грн.

Відповідно до податкового повідомлення-рішення МГУ-ЦО від 01 липня 2015 року № згідно з пунктом 120.2 статті 120 Податкового кодексу України, за порушення пункту 50.1 статті 50 Податкового кодексу України ПАТ "Укртелеком" збільшено суму грошового зобов'язання за платежем плата за землю у вигляді штрафних санкцій у розмірі 19,53 грн.

Відповідно до податкового повідомлення-рішення МГУ-ЦО від 01 липня 2015 року № згідно з підпунктом 54.3.2 пункту 54.3 статті 54, підпунктом 123.1 статті 123 Податкового кодексу України, за порушення пункту 274.1 статті 274, абзацу другого пункту 286.4 статті 286, пункту 50.1 статті 50 Податкового кодексу України ПАТ "Укртелеком" збільшено суму грошового зобов'язання із земельного податку з юридичних осіб на 21 598,28 грн., у тому числі за основним платежем - 17 145,22 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 4 453,06 грн.

Відповідно до податкового повідомлення-рішення МГУ-ЦО від 01 липня 2015 року № за порушення пунктів 2.6, 2.8, 2.11, 2.12, 3.1, 3.2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15 грудня 2004 року №637, відповідно до абзацу третього пункту 1, абзацу другого пункту 1, абзацу п'ятого пункту 1, абзацу шостого пункту 1 Указу Президента України від 12 червня 1995 року №436/95 "Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки" до ПАТ "Укртелеком" застосовано суму штрафних санкцій у розмірі 1 148 784,20 грн.

Зазначені податкові повідомлення-рішення та рішення про застосування штрафних санкцій прийняті на підставі акта від 12 червня 2015 року №632/28-10-42-10/21560766 "Про результати планової виїзної перевірки Публічного акціонерного товариства "Укртелеком", , з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2011р. по 31.12.2014р., валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2011р. по 31.12.2014р." (далі по тексту - акт перевірки) та з урахуванням висновку про розгляд заперечень від 30 червня 2015 року №96/632/28-10-42-10/21560766.

Вказані в акті перевірки порушення відповідач обґрунтовує наступним: підприємством неправомірно віднесено до складу валових витрат вартість товарів та послуг, придбаних у постачальників, зокрема у зв'язку із недоведеністю реальності господарських операцій та неправильним оформленням первинних документів, і, як наслідок, неправомірного включило до складу податкового кредиту відповідні суми податку на додану вартість; товариство завищило від'ємне значення об'єкта оподатковування внаслідок завищення інших витрат в сумі віднесення від'ємного значення об'єкта оподаткування, отриманого від ведення діяльності, яка підлягає патентуванню (збитків) попередніх звітних періодів; при визначенні суми земельного податку використовувалась занижена грошова оцінка землі згідно з витягом з технічної документації, у той час як довідкою Департаменту земельних ресурсів КМДА від 13 березня 2013 року №Ю-38110/2013 збільшено грошову оцінку земельної ділянки по вул. Академіка Кржижановського, 8; при обчисленні податку на землю за земельну ділянку по вул. Л. Толстого, 16/18 помилково застосовано коефіцієнт земель історико-культурного призначення місцевого значення (1,5), оскільки така земельна відноситься до історико-культурного призначення національного (загальнодержавного) значення; ПАТ "Укртелеком" при поданні уточнюючих декларацій, в яких самостійно виявлені факти заниження податкових зобов'язань минулих податкових періодів, не обчислено штраф у розмірі 3% від такої суми недоплати; ПАТ "Укртелеком" не включено до загального оподатковуваного доходу працівників безоплатно видані путівки на оздоровлення, що призвело до заниження податку на доходи фізичних осіб у сумі 157 701,14 грн.; при проведенні перевірки дотримання вимог законодавства в частині повноти нарахування, утримання та сплати єдиного внеску встановлено, що в порушення вимог, встановлених Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове соціальне страхування" за операціями, пов'язаними з організацією відпочинку та оздоровлення працівників товариства - членів профспілки; встановлено неоприбуткування готівкових коштів в касі підприємства у розмірі 63129,43 грн.; перевіркою встановлено несвоєчасне (неповне) оприбуткування готівкових коштів в КОРО на загальну суму 88 015,99 грн.; позивач перевищив ліміт каси, а саме: готівкові кошти видані працівникам підприємства по видатковим касовим ордерам не відображені у касовій книзі; виплата з каси підприємства здійснена видатковим касовим ордером в сумі 166143,26 грн., у якому видача готівки з каси не підтверджена підписом одержувача.

Позивач вважає протиправними оскаржувані податкові повідомлення-рішення та рішення про застосування штрафних санкцій, оскільки господарські операції з постачальниками підтверджені первинними документами та податковими накладними, є реальними та відповідають дійсному економічному змісту; від'ємне значення об'єкта оподаткування, отримане за результатами ведення діяльності, яка підлягає патентуванню, має відноситись до складу інших витрат; в довідці Департаменту земельних ресурсів КМДА від 13 березня 2013 року №Ю-38110/2013 про грошову оцінку земельної ділянки по вул. Академіка Кржижановського, 8, у 2013 році застосовано помилково локальний коефіцієнт 1,15; ПАТ "Укртелеком" не є власником чи користувачем земельної ділянки по вул. Л. Толстого, 16/18, а тому не зобов'язане сплачувати земельний податок та зазначає про порушення податковим органом строків давності, передбачених у статті 102 Податкового кодексу України, та порушення норм пункту 86.10 статті 86 Податкового кодексу України, у зв'язку із не зазначенням в акті перевірки про збільшення податкових витрат з податку на землю; позивач вважає неправомірним застосування штрафних санкцій у разі подання уточнюючих розрахунків після граничного терміну подання, але до граничного терміну сплати податкового зобов'язання при самостійному виявленні помилок; ПАТ "Укртелеком" здійснювало оздоровлення працівників виключно за рахунок путівко, отриманих від Фонду соціального страхування з тимчасової втрати непрацездатності, придбання інших путівко товариство не здійснювало; придбання путівко здійснювалось профспілковими організаціями та Об'єднаною профспілковою організацією ПАТ "Укртелеком" за рахунок власних коштів таких профспілкових організацій; штрафні санкції по єдиному внеску засновані неправомірно, оскільки основна сума єдиного внеску знаходиться у процедурі оскарження; відсутність запису у КОРО при наявності факту внесення готівки на поточний рахунок в установі банку не свідчить про не оприбуткування готівки, а означає лише порушення порядку ведення КОРО; працівниками Житомирської філії в КОРО було здійснено запис щодо оприбуткування готівки в день її прийняття, однак, роздрукування фіскальних звітних чеків через відсутність електроенергії та зависання автоматизованої системи на кінець робочих змін, відбулося на початку наступного робочого дня, що зафіксовано відповідними актами; крім того позивач зазначає про порушення строків застосування господарських санкцій, встановлених статтею 250 Господарського кодексу України; висновок акта перевірки про перевищення ліміту готівки не відповідає фактичним обставинам справи та є безпідставним.

Відповідач у письмовому запереченні проти позову підтримав висновки акта перевірки.

Окружний адміністративний суд міста Києва, виходячи зі змісту пред'явлених позовних вимог, звертає увагу на наступне.

Як вбачається із акта перевірки, перевіркою філій та апарату управління ПАТ "Укртелеком" встановлено завищення витрат та заниження податку на додану вартість по фінансово-господарським взаємовідносинам з наступними постачальниками: ПП "Укрпостачання", ТОВ "ТМФ "Траспосервіс -ЛТД", ТОВ "Дизель Плюс", ТОВ ВТФ "Контех", ТОВ "ЗАХІДНАФТОХІМБУД", ТОВ "Західбудтелеком", ПП "Український професійний кур'єр", ТОВ "Альфа-Сервіс", ТОВ "Електродизель", ТОВ "ВКП "Точмашдеталь", ТОВ "РТК Трейд", ПП "Укрпостачання", ПП "Сігма-сервіс", ПП "ТД Бастіон", ТОВ "ЕСУ", ТОВ "Укр Енерго Холдінг", ТОВ "Євроінформ", ТОВ "Інтергранд", ТОВ "Український мейлінговий центр", ТОВ "Краусберг Україна" та ТОВ "Аутсорсинг Енд Менеджмент Телеком Юнікейшінс".

Згідно усталеної позиції Верховного Суду України при розгляді справ даної категорії судам належить з'ясовувати, зокрема, такі обставини: рух активів у процесі здійснення господарської операції (фактичне здійснення господарських операцій); підтвердження господарських операцій належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами; установлення спеціальної податкової правосуб'єктності учасників господарської операції зв'язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку.

Таким чином, в межах даного спору слід встановити факт здійснення (реальність) господарських операцій між ПАТ "Укртелеком" та його контрагентами, мету придбання та обставини використання придбаних товарів/послуг у власній господарській діяльності позивача, встановити спеціальну податкову правосуб'єктність учасників господарської операції (зокрема, чи були платниками податку на додану вартість).

Матеріали справи підтверджують, що ТОВ "ТМФ "Траспосервіс-ЛТД" поставило ПАТ "Укртелеком" ґрунт та перегній згідно з договором від 06 квітня 2012 року №21-6/219 та відповідною накладною від 06 квітня 2012 року №ТС-0000327.

Між ПАТ "Укртелеком" в особі Миколаївської філії та ПП "Укрпостачання" укладено договір підряду від 25 червня 2013 року №21-6/322/25/06/13-1, відповідно до якого останнє у липні та жовтні 2013 року надало послуги (роботи) з розроблення розділів проектної документації (розділу архітектурно-будівельної частини (надалі АБ), та розділу оцінки впливу на оточуюче середовище по завданню на розробку робочого проекту "Реконструкція мережі доступу з використанням технології Wi-Fi в м. Очаків Миколаївської області" для виконання робіт з будівництва точки доступу Wі-Fі за адресою: Миколаївська обл., м. Очаків, вул. Миру, 23). Виконання обумовлених договором робіт у липні та жовтні 2013 року підтверджується відповідними актами здачі-прийняття робіт, податковими накладними на загальну суму 3200,00 грн., у тому числі податок на додану вартість 650,00 грн.

Позивач уклав із ТОВ "Дизель Плюс" договір на поставу пального та його передачі за пластиковими талонами від 05 березня 2012 року №21-6/131, за умовами якого продавець зобов'язався передати певну кількість пального у власність покупцю. На виконання вказаного договору продавцем відпущено пального (бензин) на загальну суму 109 988,11 грн., у тому числі податок на додану вартість 22 260,28 грн., про що свідчать відповідні видаткові та податкові накладні.

За договорами на поставку продукції від 01 вересня 2011 року №, від 03 жовтня 2011 року №, від 03 вересня 2012 року №, від 25 жовтня 2012 року № ВТФ "Контех" поставило ПАТ "Укртелеком" продукцію для об'єкта "Розширення мережі ШСД за технологією ADSL2+ на обладнанні Iskratel у 2012 році у м. Львів та у Львівській області", продукцію (матеріали) для організації мережі телекомунікаційних послуг на стадіоні у м. Львів в рамках проекту Євро-2012, продукцію (обладнання) по об'єкту "Оптимізація мережі ШСД в м. Львові та Львівській області у 2012 р. 7 черга" на загальну суму 624 529,12 грн., у тому числі податок на додану вартість 104 088,19 грн., що підтверджується наявними у справі копіями специфікацій, накладних, довіреностей на отримання товарно-матеріальних цінностей, податкових накладних.

Між ТОВ "ЗАХІДНАФТОХІМБУД" та Львівською філією укладено договори на виконання ремонту приміщень та покрівлі від 08 лютого 2012 року №468701-061, від 06 серпня 2012 року № та від 04 червня 2013 року №, відповідно до яких постачальник виконав роботи у приміщеннях по вул. Ю.Дрогобича, 5 у м. Львові та по вул. Дорошенка, 26 у м. Львові на загальну суму 550 188,17 грн., у тому числі податок на додану вартість 93 364,70 грн. Виконання робіт по вказаному договору підтверджується довідками про вартість виконаних будівельних робіт, актами приймання виконаних будівельних робіт та податковими накладними.

Згідно з договором на виконання робіт по об'єкту "Організація мережі широкосмугового доступу в м. Івано-Франківську та Івано-Франківській області в 2012 році, 10 черга, Прокладка ВОЛЗ на ділянці: РМ №7 (ВОЛЗ Буковина)- АТС с. Рунгури, місце складання: м. Івано-Франківськ" від 06 грудня 2012 року №620/09-12, укладеним із ТОВ "Західбудтелеком", останнє виконало роботи по влаштуванню проколів методом горизонтально-направленого буріння в межах договірної ціни, власними силами.

Виконання робіт за вказаним договором підтверджується актом приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2012, довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та податковою накладною від 21 грудня 2012 року №2 на загальну суму 14 396,92 грн., у тому числі податок на додану вартість 2 399,49 грн.

Відповідно до договору на доставку документів від 13 січня 2012 року №22/2-312 та додаткових угод до нього, укладеного з ТОВ "Український професійний кур'єр", Чернігівська філія ПАТ "Укртелеком" доручило надати послуги по доставці абонентам - юридичним особам пакетів документів по м. Чернігові та області.

Так, у лютому 2013 року ТОВ "Український професійний кур'єр" надало обумовлені договором послуги, що підтверджується актом надання послуг, рахунками на оплату, податковою накладною від 19 лютого 2013 року на загальну суму 17 735,00 грн.

Між ТОВ "Альфа-Сервіс" та Філією СЕЗ ПАТ "Укртелеком" укладено договір від 19 березня 2012 року №, відповідно до якого ТОВ "Альфа-Сервіс" надало послуги на технічне обслуговування та ремонт автотранспорту та засобів механізації Філії СЕЗ.

Надання послуг на технічне обслуговування та ремонт автотранспорту та засобів механізації підтверджується актами приймання здачі робіт за серпень, жовтень та листопад 2012 року, рахунками на оплату послуг та податковими накладними на загальну суму 4 539,42 грн., у тому числі податок на додану вартість 757,00 грн., а також нарядами-замовленнями, актами приймання-передачі транспортних засобів у ремонт та повернення з ремонту.

Харківською філією ПАТ "Укртелеком" укладено із ТОВ "ВКП "Точмашдеталь" договори поставки від 14 лютого 2012 року №№12, 13, 16, 17, 20, від 02 квітня 2012 року №32, від 26 квітня 2012 року №37, на виконання яких поставлено алебастр, пісок, лопати, круг відрізний по металу, цеглу, кран тощо на загальну суму 25 450,44 грн., у тому числі податок на додану вартість 4 241,74 грн., що підтверджується видатковим накладними та податковими накладними, складеними протягом червня 2012 року.

Між ТОВ "Електродизель" та Харківською філією ПАТ "Укртелеком" укладено договір поставки від 15 лютого 2012 року №3 щодо поставки засобів індивідуального захисту.

Згідно із видатковою накладною від 26 березня 2012 року №2601, рахунком фактурою від 19 березня 2012 року та податковою накладною від 26 березня 2012 року №2601 ТОВ "Електродизель" поставило рукавиці, окуляри захисні, респіратори, каски, навушники, калоші, килимки на загальну суму 39 135,60 грн., у тому числі податок на додану вартість 6 522,60 грн.

Між ПАТ "Укртелеком" в особі Харківської філії та ПП "Укрпостачання" укладено договір на розроблення проектно-кошторисної документації від 27 червня 2013 року №27/06/2013-2 для виконання робіт з будівництва об'єкта "Реконструкція мережі доступу з використанням технології Wi-Fi в Харківському районі Харківської області" за адресою: м. Мерефа, вул. Озерянська, 38.

Відповідно до укладеного договору ПП "Укрпостачання" розробило розділи проекту "Реконструкція мережі доступу з використанням технології Wi-Fi в Харківському районі Харківської області", що підтверджується актом здачі-приймання робіт від 29 серпня 2013 року №ОУ-2908136, рахунками-фактурами та податковими накладними 22 липня 2013 року №12 та від 29 серпня 2013 року №21 на загальну суму 3 900,00 грн., у тому числі податок на додану вартість 650,00 грн.

Між ПП "Сігма-сервіс" та Харківською філією ПАТ "Укртелеком" укладено договір поставки від 31 січня 2014 року №ДГ-201, за умовами якого постачальник зобов'язався поставити у власність покупця ТЕЗи для модернізації АТС-710, 711 типу МТ-20/25.

Згідно із специфікацією, протоколом погодження договірної ціни, видатковою накладною від 03 квітня 2014 року №РН-0115 та податковими накладними від 13 березня 2014 року №№19, 7 ПП "Сігма-сервіс" поставило модулі на загальну суму 1 439 364,00 грн., у тому числі податок на додану вартість 239 894,00 грн.

Харківською філією ПАТ "Укртелеком" укладено із ТОВ "РТК Трейд" договір поставки від 09 листопада 2012 року №19, на виконання якого поставлено люки чавунні з запираючими пристроями та внутрішньою кришкою на загальну суму 43 550,00 грн., у тому числі податок на додану вартість 7 258,33 грн., що підтверджується видатковою накладною від 27 березня 2013 року №ЦТР/Кт-00201 та податковою накладною від 27 березня 2013 року №278.

Між ПАТ "Укртелеком" в особі Кіровоградської філії та ПП "Укрпостачання" укладено договір на розроблення розділів проектної документації від 27 червня 2013 року №27/06/13-4-163-10 щодо будівництва об'єкта "Реконструкція мережі доступу з використанням технології Wi-Fi в Гайворонському районі Кіровоградської області" за адресою: Кіровоградська область, Гайворонський район, м. Гайворон, пл. Радянська, 4, Базова станція, Існуюча вежа ТОВ "Тримоб".

На виконання вказаного договору ПП "Укрпостачання" надало відповідну проектну документацію - робочий проект, робочі креслення, що підтверджується актом здачі-приймання робіт від 29 серпня 2013 року №ОУ-2908132, рахунками-фактурами та податковими накладними від 16 липня 2013 року №6 та від 29 серпня 2013 року №17 на загальну суму 3 900,00 грн., у тому числі податок на додану вартість 650,00 грн.

Між ТОВ "ЕСУ" та ПАТ "Укртелеком" укладено генеральний договір підряду від 12 травня 2011 року №VL-KOVKUL/7-3-20/488, відповідно до якого ТОВ "ЕСУ" зобов'язалось виконати комплекс робіт по будівництву об'єкта "Розширення мережі мобільного зв'язку третього покоління стандарту UMTS ВАТ "Укртелеком". Базова станція VL KOVKUL за адресою: м. Ковель, вул. Володимирська, 124".

Виконання робіт за цим підтверджується актом приймання-передавання змонтованого обладнання від 06 червня 2012 року, актами КБ-2в №№1-6 за червень 2012 року, актом надання інженерних послуг з авторського нагляду за проектом від 06 червня 2012 року, актом надання послуг, які пов'язані з прийняттям в експлуатацію об'єкта від 06 червня 2012 року, податковою накладною від 06 червня 2012 року №91 на загальну суму 49 817,57 грн., у тому числі податок на додану вартість 8 302,90 грн.

Крім того, між вказаними сторонами укладено побідні генеральні договори підряду від 17 травня 2011 року №VNVINMED/7-1-51/11/1221, від 12 квітня 2011 року №VN VIN REV/7-1-51/11/1177, від 06 вересня 2010 року №878221/232, від 09 лютого 2012 року №DC MAK KMS/7-6/315-1, від 09 лютого 2012 року №DC MAK SHA/7-6/316-01, від 01 листопада 2011 року №LG LUGTPV/7-6/311-01, від 15 березня 2012 року №LV LVI MAL/7-3-20/608, від 18 січня 2012 року №TR TRPDOB/7-3-20/596, від 17 травня 2011 року №ZTZHICRH/7-1-51/1220, від 05 квітня 2011 року №ZTZHIKOR/7-1-51/1165, відповідно до яких ТОВ "ЕСУ" виконувало роботи по будівництву об'єкта "Розширення мережі мобільного зв'язку третього покоління стандарту UMTS ВАТ "Укртелеком" у містах Вінниця, Луганськ, Житомирі, Тернополі, у Львівській та Донецькій областях.

Виконання робіт за такими договорами підтверджується відповідними актами надання інженерних послуг з авторського нагляду за проектом, актами надання послуг, які пов'язані з прийняттям в експлуатацію об'єкта, податковими накладними, на загальну суму 670 969,43 грн., у тому числі податок на додану вартість 111 828,24 грн.

Між ТОВ "Укр Енерго Холдінг" та ПАТ "Укртелеком" укладено договір на постачання природного газу від 20 лютого 2012 року №Г-12/073, відповідно до якого ТОВ "Укр Енерго Холдінг" зобов'язалось надавати у власність покупцю в 2012 році природний газ по об'єктах у м. Лубни та м. Пирятині.

Згідно з актами надання послуг від 31 березня 2014 року №№330, 331 та податковими накладними від 11 березня 2014 року №№77, 78 позивачу поставлено природного газу на загальну суму 15 445,21 грн., у тому числі податок на додану вартість 2 574,20 грн.

ПАТ "Укртелеком" також уклало із ТОВ "Євроінформ" договір про взаємоз'єднання телекомунікаційної мережі оператора з телекомунікаційною мережею ВАТ "Укртелеком" від 10 серпня 2010 року №888311-372, предметом якого є технічні, організаційні та економічні умови взаємоз'єднання телекомунікаційної мережі у точках взаємоз'єднання мереж, організованих для пропуску трафіку, визначеного в угодах до цього договору, та договори про надання послуг Аудіотекст від 10 червня 2010 року №88831-307 та від 01 липня 2014 року №80D571-580-580 з метою надання зі сторони провайдера різного роду контенту послуг (голосування, платні довідки, розважальні послуги тощо).

Згідно з актами здавання-приймання наданих послуг та податковими накладними у травні, червні та липні 2014 року ТОВ "Євроінформ" надало послуги з Аудіотексту та телекомунікаційні послуги на загальну суму 173 841,85 грн., у тому числі податок на додану вартість 28 973,64 грн.

Щодо взаємовідносин із ТОВ "Інтергранд", останнє поставило ПАТ "Укртелеком" смартфон згідно з видатковою накладною від 05 листопада 2013 року №РН-783 та податковою накладною від 29 жовтня 2013 року №86 загальною вартістю від 6 256,00 грн., у тому числі 1 042,67 грн.

Між ТОВ "Український мейлінговий центр" та ВАТ "Укртелеком" укладено договір від 24 березня 2010 року №803510-62, відповідно до якого ТОВ "Український мейлінговий центр" зобов'язалося надавати послуги оператора поштового зв'язку з приймання, обробки, перевезення та доставки поштових відправлень, а саме: з приймання електронних повідомлень про надані абонентам замовника телекомунікаційні послуги, їх обробки, відтворення на паперовому носії, формування фондованих гібридних пакетів, сортування, пересилання (перевезення) та доставки одержувачам.

На виконання вказаного договору ТОВ "Український мейлінговий центр" здійснювало друк та доставку рахунків для ПАТ "Укртелеком" по всій Україні на підставі договорів субпідряду, у тому числі укладеного із ТОВ "Український професійний кур'єр".

Згідно з актами виконаних робіт, реєстрами доставлених поштових відправлень та податковими накладними протягом лютого 2013 року надано послуги оператора поштового зв'язку на загальну суму 8 570 330,48 грн., у тому числі податок на додану вартість 1 428 388,41 грн.

Між ПАТ "Укртелеком" в особі Житомирської філії та ТОВ "Краусберг Україна" укладено договір про надання послуг від 17 червня 2014 року №587/06, згідно з яким останнє зобов'язалось надати послуги по прибиранню приміщень та прилеглої території по об'єктам Житомирської філії ПАТ "Укртелеком"; прибирання приміщень та прилеглої території здійснюється відповідно до їх переліку та графіку надання послуг з прибирання приміщень та території, погодженого сторонами.

Згідно з актами здачі-прийняття послуг, складених у червні-грудні 2014 року, переліку та графіку надання послуг з прибирання приміщень та території, ТОВ "Краусберг Україна" надало обумовлені договором послуги на загальну суму 476 640,00 грн., у тому числі податок на додану вартість 79 440,00 грн., та виписало відповідні податкові накладні.

ПАТ "Укртелеком" в особі Харківської філії протягом 2011-2012 років укладало з ТОВ "Аутсорсинг Енд Менеджмент Телеком Юнікейшінс" договори на надання послуг з технічної підтримки лінійних споруд проводового мовлення, за умовами яких останнє бере на себе зобов'язання надавати послуги з технічної підтримки лінійних споруд проводового мовлення замовника відповідно до Правил технічної експлуатації мереж проводового мовлення, затверджених наказом Міністерства зв'язку України від 20 листопада 1996 року.

У період з липня 2011 року по червень 2013 року ТОВ "Аутсорсинг Енд Менеджмент Телеком Юнікейшінс" надало послуги аутсорсингу з технічної підтримки лінійних споруд проводового мовлення, послуги з технічної підтримки станційних споруд проводового мовлення, послуги технічного обслуговування таксофонного обладнання та роботи по демонтажу абонентських вводів на загальну суму 6 403 799,03 грн., у тому числі податок на додану вартість 1 067 299,84 грн.

Виконання вказаних договорів підтверджується відповідними актами приймання-передачі наданих послуг, актами усунення пошкоджень, актами демонтажу абонентських вводів, рахунками-фактурами, податковими накладними, що складені за відповідний період.

Згідно з наявними у справі платіжними дорученнями та виписками банку позивач перерахував на рахунки постачальників грошові кошти.

Підпункт 14.1.27 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (тут і далі в редакції, чинні на момент виникнення спірних правовідносин) визначає витрати як суму будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Відповідно до пункту 138.1 статті 138 Податкового кодексу України витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті: інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Згідно з підпунктом 138.1.1 пункту 138.1 статті 138 Податкового кодексу України витрати операційної діяльності включають: собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2 - 140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку.

Відповідно до пункту 138.2 статті 138 Податкового кодексу України визначено, що витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

За правилами пунктів 138.4 та 138.5 статті 138 Податкового кодексу України передбачено, що витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, крім нерозподільних постійних загальновиробничих витрат, які включаються до складу собівартості реалізованої продукції в періоді їх виникнення, визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг; інші витрати визнаються витратами того звітного періоду, в якому вони були здійснені, згідно з правилами ведення бухгалтерського обліку.

Згідно з пунктом 138.6 статті 138 Податкового кодексу України собівартість придбаних та реалізованих товарів формується відповідно до ціни їх придбання з урахуванням ввізного мита і витрат на доставку та доведення до стану, придатного для продажу.

Підпункт 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України встановлює, що не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Наведені правові норми вказують, що визначальною умовою правомірності формування витрат, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, є їх здійснення для провадження господарської діяльності платника податку, та підтвердження відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

За визначенням статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Частина друга статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначає, що первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Суд встановив, що установив, що первинні документи, складені у межах спірних правовідносин (акти приймання виконаних будівельних робіт), відповідають вимогам частини другої статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", про відсутність первинних документів під час перевірки в акті перевірки не встановлено.

Висновки акта перевірки про не прийняття до уваги первинних документів, складених постачальниками з посиланням на акти про неможливість проведення зустрічної звірки контрагентів, розбіжності у базі даних АІС "Податковий блок", податкову інформацію про відсутність у контрагентів необхідних потужностей на здійснення господарської діяльності, не приймаються судом до уваги, оскільки припущення про можливі порушення в діяльності постачальників не впливають на статус виписаних ними первинних документів.

Досліджуючи питання пов'язаності придбаних позивачем робіт з його господарською діяльністю та реальність господарських операцій, суд зазначає про наступне.

Відповідно до визначення частини першої статті 3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Підпункт 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначає господарську діяльність як діяльність особи, що пов'язану з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямовану на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Суд встановив, що ПАТ "Укртелеком" здійснює діяльність у сфері електрозв'язку, надання послуг електронного зв'язку, технічного обслуговування і експлуатації мереж ефірного телемовлення, проводового радіомовлення, рухомого (мобільного) телефонного зв'язку; позивач має відповідні ліцензії Національної комісії з питань регулювання зв'язку; та здійснює свою діяльність через 33 відокремлених підрозділи; про що можна довідатись також за посиланням в мережі Інтернет http://www.ukrtelecom.ua/.

Наявність у позивача необхідних умов та засобів для здійснення основних видів діяльності відповідачем не заперечується.

Зібрані у справі докази підтверджують, що товари, роботи та послуги придбавались у ПП "Укрпостачання", ТОВ "ТМФ "Траспосервіс -ЛТД", ТОВ "Дизель Плюс", ТОВ ВТФ "Контех", ТОВ "ЗАХІДНАФТОХІМБУД", ТОВ "Західбудтелеком", ПП "Український професійний кур'єр", ТОВ "Альфа-Сервіс", ТОВ "Електродизель", ТОВ "ВКП "Точмашдеталь", ТОВ "РТК Трейд", ПП "Укрпостачання", ПП "Сігма-сервіс", ПП "ТД Бастіон", ТОВ "ЕСУ", ТОВ "Укр Енерго Холдінг", ТОВ "Євроінформ", ТОВ "Інтергранд", ТОВ "Український мейлінговий центр", ТОВ "Краусберг Україна" та ТОВ "Аутсорсинг Енд Менеджмент Телеком Юнікейшінс" з метою їх подальшого використання у господарській діяльності товариства та його відокремлених підрозділів, зокрема: ремонті роботи, виконані ТОВ "Західнафтохімбуд", придбані з метою утримання в належному стані та усунення пошкоджень приміщень Львівської філії; послуги з доставки документів, надані ТОВ "Український професійний кур'єр", замовлялись з метою доставки абонентам ПАТ "Укртелеком" рахунків за телекомунікаційні послуги, податкових накладних, актів звіряння розрахунків, попереджень, претензій тощо; поставлені ТОВ ВКП "Точмашдеталь" будівельні матеріали використані при виконанні ремонтних робіт лінійних споруд та приміщень Харківської філії; засоби індивідуального захисту придбавались у ТОВ "Електродизель" з метою дотримання основ охорони праці та захисту працівників товариства; розроблення проектно-кошторисної документації в ПП "Укрпостачання" замовлялись з метою виконання будівельних робіт та прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів ПАТ "Укртелеком"; послуги з прибирання надавались ТОВ "Краусберг України" за для утримання території та приміщень в належному стані; послуги з аутсорсингу замовлялись у ТОВ "Аутсорсинг Енд Менеджмент Телеком Юнікейшінс" для технічної підтримки лінійних споруд з метою зменшення експлуатаційних витрат.

На підтвердження реальності господарських операцій та використання придбаних робіт у власній господарській діяльності позивач надав суду копії наступних документів: господарські договори, додаткові угоди та додатки до них, специфікації, рахунки-фактури, видаткові накладні, податкові накладні, акти здачі-прийняття робіт, актів приймання виконаних будівельних робіт, довіреності на отримання товарно-матеріальних цінностей, дефектні акти, зведені кошториси, довідки про вартість виконаних будівельних робіт, акти списання матеріальних цінностей, платіжні доручення, рахунки-фактури, прибуткові ордери, забірні відомості, подорожні листи автомобілів, ліцензії та дозволи на виконання робіт, санітарні дозволи, накладні на внутрішнє переміщення матеріалів, звіти, наряди-замовлення, робочі проекти та інші.

Співставлення змісту первинних документів та доказів підтвердження фактичної поставки товарів та виконання робіт/послуг вказує, що ПАТ "Укртелеком" здійснювало витрати на придбання у ПП "Укрпостачання", ТОВ "ТМФ "Траспосервіс-ЛТД", ТОВ "Дизель Плюс", ТОВ ВТФ "Контех", ТОВ "ЗАХІДНАФТОХІМБУД", ТОВ "Західбудтелеком", ПП "Український професійний кур'єр", ТОВ "Альфа-Сервіс", ТОВ "Електродизель", ТОВ "ВКП "Точмашдеталь", ТОВ "РТК Трейд", ПП "Укрпостачання", ПП "Сігма-сервіс", ПП "ТД Бастіон", ТОВ "ЕСУ", ТОВ "Укр Енерго Холдінг", ТОВ "Євроінформ", ТОВ "Інтергранд", ТОВ "Український мейлінговий центр", ТОВ "Краусберг Україна" та ТОВ "Аутсорсинг Енд Менеджмент Телеком Юнікейшінс" товарів та робіт для провадження своєї господарської діяльності; спірні господарські операції є реальними, відповідають дійсному економічному змісту та підтверджуються необхідними документами, що є свідченням добросовісності позивача при здійсненні вказаних операцій. Доказів на підтвердження зворотного відповідачем до суду не надано.

За таких підстав, суд вважає, що позивач правомірно формував витрати за перевірений період по взаємовідносинам з ПП "Укрпостачання", ТОВ "ТМФ "Траспосервіс-ЛТД", ТОВ "Дизель Плюс", ТОВ ВТФ "Контех", ТОВ "ЗАХІДНАФТОХІМБУД", ТОВ "Західбудтелеком", ПП "Український професійний кур'єр", ТОВ "Альфа-Сервіс", ТОВ "Електродизель", ТОВ "ВКП "Точмашдеталь", ТОВ "РТК Трейд", ПП "Укрпостачання", ПП "Сігма-сервіс", ПП "ТД Бастіон", ТОВ "ЕСУ", ТОВ "Укр Енерго Холдінг", ТОВ "Євроінформ", ТОВ "Інтергранд", ТОВ "Український мейлінговий центр", ТОВ "Краусберг Україна" та ТОВ "Аутсорсинг Енд Менеджмент Телеком Юнікейшінс".

При вирішенні даного спору суд враховує вимоги статті 18 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), яка встановлює: якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін; якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, то третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні. Третя особа не може посилатися на них у спорі у разі, якщо вона знала або могла знати про те, що такі відомості є недостовірними; якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, не були до нього внесені, вони не можуть бути використані в спорі з третьою особою, крім випадків, коли третя особа знала або могла знати ці відомості.

Так, на момент здійснення спірних господарських операцій ПП "Укрпостачання", ТОВ "ТМФ "Траспосервіс -ЛТД", ТОВ "Дизель Плюс", ТОВ ВТФ "Контех", ТОВ "ЗАХІДНАФТОХІМБУД", ТОВ "Західбудтелеком", ПП "Український професійний кур'єр", ТОВ "Альфа-Сервіс", ТОВ "Електродизель", ТОВ "ВКП "Точмашдеталь", ТОВ "РТК Трейд", ПП "Укрпостачання", ПП "Сігма-сервіс", ПП "ТД Бастіон", ТОВ "ЕСУ", ТОВ "Укр Енерго Холдінг", ТОВ "Євроінформ", ТОВ "Інтергранд", ТОВ "Український мейлінговий центр", ТОВ "Краусберг Україна" та ТОВ "Аутсорсинг Енд Менеджмент Телеком Юнікейшінс" були зареєстровані як юридичні особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Суд не приймає до уваги посилання відповідача на акти про неможливість проведення зустрічної звірики підприємств-постачальників та інформацію бази даних АІС "Податковий блок", виходячи з того, що: акти про неможливість проведення зустрічної звірики та інформація із електронних баз даних та реєстрів не є доказом, що підтверджує будь-які обставини; за своєю суттю акт про неможливість проведення зустрічної звірки не може фіксувати порушення вимог податкового законодавства, а ймовірні порушення постачальником податкового чи іншого законодавства не створюють юридичних наслідків для добросовісного покупця.

Враховуючи викладене, беручи до уваги наявність підтверджуючих розрахункових та інших документів, а також придбання робіт з метою провадження господарської діяльності, висновки актів перевірки про порушення Податкового кодексу України у цій частині є помилковими, а збільшення позивачу суми податкового зобов'язання з податку на прибуток - протиправним.

Оцінюючи правомірність висновків акта перевірки про безпідставне включення до складу податкового кредиту з податку на додану вартість відповідних сум податку по відносинах із постачальниками, суд керується наступним.

Згідно з підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пункт 198.3 статті 198 Податкового кодексу України встановлює, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

З аналізу вказаних правових норм та обставин справи суд приходить до висновку, що необхідними та достатніми підставами для включення позивачем до складу податкового кредиту відповідних сум податку на додану вартість є: придбання ним товару, робіт чи послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності; сплата чи нарахування сум податку на додану вартість у зв'язку з таким придбанням.

Судом встановлено вище, що придбання позивачем у ПП "Укрпостачання", ТОВ "ТМФ "Траспосервіс -ЛТД", ТОВ "Дизель Плюс", ТОВ ВТФ "Контех", ТОВ "ЗАХІДНАФТОХІМБУД", ТОВ "Західбудтелеком", ПП "Український професійний кур'єр", ТОВ "Альфа-Сервіс", ТОВ "Електродизель", ТОВ "ВКП "Точмашдеталь", ТОВ "РТК Трейд", ПП "Укрпостачання", ПП "Сігма-сервіс", ПП "ТД Бастіон", ТОВ "ЕСУ", ТОВ "Укр Енерго Холдінг", ТОВ "Євроінформ", ТОВ "Інтергранд", ТОВ "Український мейлінговий центр", ТОВ "Краусберг Україна" та ТОВ "Аутсорсинг Енд Менеджмент Телеком Юнікейшінс" товарів та робіт безпосередньо пов'язано з його господарською діяльністю, а здійснені господарські операції є реальними та підтверджуються необхідними документами.

Відповідно до пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Згідно з пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України дою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Податковий кодекс України передбачає лише такі випадки для не включення до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), як не підтвердження податковими накладними та/або відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, та/або порушення порядку заповнення податкової накладної оформлення їх з порушенням вимог (пункт 198.6 статті 198, пункт 201.10 статті 201).

Згідно з пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, складену за вибором покупця (отримувача) в один з таких способів: а) у паперовому вигляді; б) в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та умови реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних.

У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; и) вид цивільно-правового договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

За приписом пункту 201.8 статті 201 Податкового кодексу України право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Як встановлено судом, на момент складання податкових накладних контрагенти позивача - ПП "Укрпостачання", ТОВ "ТМФ "Траспосервіс -ЛТД", ТОВ "Дизель Плюс", ТОВ ВТФ "Контех", ТОВ "ЗАХІДНАФТОХІМБУД", ТОВ "Західбудтелеком", ПП "Український професійний кур'єр", ТОВ "Альфа-Сервіс", ТОВ "Електродизель", ТОВ "ВКП "Точмашдеталь", ТОВ "РТК Трейд", ПП "Укрпостачання", ПП "Сігма-сервіс", ПП "ТД Бастіон", ТОВ "ЕСУ", ТОВ "Укр Енерго Холдінг", ТОВ "Євроінформ", ТОВ "Інтергранд", ТОВ "Український мейлінговий центр", ТОВ "Краусберг Україна" та ТОВ "Аутсорсинг Енд Менеджмент Телеком Юнікейшінс", були зареєстровані як платники податку на додану вартість у встановленому законодавством порядку, а тому мали право нараховувати податок на додану вартість та складати податкові накладні на кожну поставку послуг; в свою чергу, податкові накладні, на підставі яких позивач формував податковий кредит, та копії яких знаходяться в матеріалах справи, відповідають вимогам, встановленим пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України.

Порушень з приводу реєстрації податкових накладних, виписаних підприємствами-постачальниками, у Єдиному реєстрі податкових накладних в акті перевірки не встановлено.

Суд вважає необґрунтованими висновки акта перевірки про наявність розбіжностей в АІС "Податковий блок" між показниками податкового кредиту позивача та показниками податкових зобов'язань постачальників, оскільки зазначена обставина не впливає на правомірність формування податкового кредиту.

Таким чином, збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість за епізодами порушення, що викладені вище, є неправомірним.

В частині висновків акта перевірки щодо безпідставного віднесення Івано-Франківською філією ПАТ "Укртелеком" до складу витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування податком на прибуток, витрат на створення резерву сумнівної заборгованості по ТОВ "Парктур" на загальну суму 284 773,30 грн.

Суд встановив, що відповідно до договору від 01 грудня 2006 року №304 про надання послуг бізнес-мережі, укладеного ВАТ "Укртелеком" (оператор) та ТОВ "Парктур" (бізнес-абонент) оператор надає бізнес-абоненту телекомунікаційні послуги бізнес-мережі, а останній отримує зазначені послуги та сплачує їх вартість відповідно до діючих тарифів. Під бізнес-мережею розуміється система комплексного обслуговування бізнес-абонентів, що забезпечує надання повного спектра телекомунікаційних послуг з підвищеним рівнем обслуговування.

Протягом грудня 2006 року сторонами укладено додаткові угоди до даного договору, згідно з якими не пізніше 10 робочих днів з моменту набрання чинності цією додатковою угодою оператор організовує один цифровий потік між обладнанням Оператора та обладнанням Бізнес-абонента (АТС), розташованим за адресою м. Івано-Франківськ, вул. Василіянок, 15а, встановлює обладнання доступу, підключає 1 лінію та надає по ній послуги.

Згідно пункту 3.3 договору бізнес-абонент зобов'язаний оплатити рахунок за послуги протягом 10 днів з моменту його отримання (але не пізніше останнього числа місяця, наступного за розрахунковим) шляхом перерахування належної до сплати суми на розрахунковий рахунок оператора.

Філією позивача у жовтні 2011 надано телекомунікаційні послуги ТОВ "Парктур" на загальну суму 293693,06 грн. Під надані послуги філією виписано рахунок-акт №59222 по особовому рахунку ТОВ "Парктур" №59222 з терміном сплати 20 листопада 2011 року на загальну суму 293702,38 грн., та виписано податкову накладну від 31 жовтня 2011 року №8776/260.

Однак, ТОВ "Парктур" не проводило своєчасно оплату за отримані телекомунікаційні послуги, внаслідок чого за період з жовтня 2011 року по травень 2012 року утворилась заборгованість в сумі 302 572,19 грн. Про існування даного боргу філія ПАТ "Укртелеком" повідомляла ТОВ "Парктур" шляхом виставлення рахунків за телекомунікаційні послуги.

Згідно з розрахунком суми заборгованості сума дебіторської заборгованості станом на 31 грудня 2014 року становить 302 572,19 грн.

З метою стягнення суми заборгованості філія позивача звернулась до Господарського суду Івано-Франківської області; ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 13 січня 2015 року у справі №909/1224/14 провадження у справі зупинено до до повернення матеріалів кримінальної справи з Івано-Франківського МВ УМВС України в Івано-Франківській області.

Одночасно філією ПАТ "Укртелеком" за перевірений період в бухгалтерському обліку нараховувався резерв сумнівної заборгованості ТОВ "Парктур" станом на 01 грудня 2014 року в сумі 302 572,19 грн., в т.ч. понад 3 роки - 284 773,26 грн., від 2 до 3 років - 17 798,93 грн.

У грудні 2014 року філією віднесено до складу витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування податком з прибутку витрати на створення резерву сумнівної заборгованості по ТОВ "Парктур" в сумі 284 773,30 грн.

На думку відповідача, у зв'язку із зверненням філії позивача до суду про стягнення заборгованості за телекомунікаційні послуги із ТОВ "Парктур", відбулось переривання терміну позовної давності, що вказує на неправомірність включення до складу витрат резерву сумнівної заборгованості.

Відповідно до підпункту "г" підпункту 138.10.6 пункту 138.10 статті 138 Податкового кодексу України витрати на створення резерву сумнівної заборгованості визнаються витратами з метою оподаткування в сумі безнадійної дебіторської заборгованості з урахуванням підпункту 14.1.11 пункту 14.1 статті 14 цього Кодексу.

За визначенням підпункту "а" підпункту 14.1.11 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України безнадійна заборгованість - це заборгованість, за зобов'язаннями, щодо яких минув строк позовної давності.

Вирішуючи питання спливу строку позовної давності у межах спірних правовідносин, суд виходить із наступних міркувань.

Згідно зі статтею 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Стаття 257 Цивільного кодексу України вказує, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до статті 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Оскільки граничним терміном виконання зобов'язань ТОВ "Парктур" - 30 листопада 2011 року, строк позовної давності починає свій перебіг з дня, наступного за останнім днем його невиконання.

Згідно зі статтею 264 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Разом з тим, судом не встановлено, а відповідачем не доведено наявність у межах спору підстав для переривання перебігу позовної давності.

При цьому посилання на факт звернення філії позивача до суду із позовом про стягнення заборгованості не приймаються судом до уваги, так як в контексті статті 264 Цивільного кодексу України пред'явлення позову до боржника не є підставою для переривання позовної давності; позовна давність переривається лише у пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, однак ТОВ "Парктур" виступає одноосібним боржником.

Таким чином, висновки акта перевірки про безпідставне віднесення до складу витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування, витрат на створення резерву сумнівної заборгованості по ТОВ "Парктур" та завищення витрат у цій частині є помилковими, а збільшення суми грошового зобов'язання з податку на прибуток - протиправним.

Щодо висновків про завищення Кіровоградською філією ПАТ "Укртелеком" витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування на загальну суму 2 849 606,00 грн. в частині перевищення собівартості реалізованих модемів над доходами, отриманими від їх реалізації.

Як зазначено в акті перевірки, Кіровоградська філія ПАТ "Укртелеком" реалізовувала модеми фізичним та юридичним особам на умовах акції "Модем ОГО! За 1 грн." на підставі відповідних наказів.

Зміст акції - надання абонентам можливості підключитись до послуги "ОГО!" та отримувати послуги "ОГО!". Територія дії акції - вся Україна. Учасниками акції можуть бути фізичні та юридичні особи, які є абонентами телефонної мережі ПАТ "Укртелеком" (крім корпоративних і бізнес-абонентів) і які в період дії акції подадуть послуги до мережі Інтернет за технологією ADSL та додаткову угоду до нього у паперовому вигляді із зобов'язаннями користуватися послугою "ОГО!" протягом періоду зазначеного в наказі.

Перевіркою встановлено, що Кіровоградська філія на підставі маркетингової акції "Модем ОГО! За 1 грн." реалізувала наступні модеми: 2012 рік: модем ZTE ZXV10 H108L ADSL - 264 шт.; модем Huawei HG530 ADSL - 403 шт.; 2013 рік: модем ZTE ZXV10 H108L ADSL - 1742 шт.; модем Huawei HG530 ADSL - 1353 шт.; модем ADSL Huawei HG532e - 4746 шт.; 2014 рік: модем ZTE ZXV10 H108L ADSL - 17 шт.; модем ADSL Huawei HG532e - 7274 шт.

На підставі даних аналітичного обліку та первинних документів, які підтверджують факт реалізації модемів встановлено, що Кіровоградська філія ПАТ "Укртелеком" реалізовувало модеми по ціні 1,00 грн., разом з тим до собівартості реалізованих товарів відносило повну вартість модему; при понесених витратах (собівартості реалізованих модемів) в сумі 2 862 770,48 грн. отримано доходу 13165,83 грн., тобто, витрати понесені підприємством є більші, ніж доходи, отримані від реалізації вищезазначених модемів, у зв'язку із чим такі витрати не можуть включатись до складу витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування.

Згідно з пунктом 138.4 статті 138 Податкового кодексу України витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, крім нерозподільних постійних загальновиробничих витрат, які включаються до складу собівартості реалізованої продукції в періоді їх виникнення, визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг.

Відповідно до підпункту 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України господарською діяльністю є діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно з положеннями статті 42 Господарського кодексу України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Наведені норми права дають підстави для висновку про те, що у зв'язку з веденням господарської діяльності платником податків здійснюються операції, кінцевим результатом яких є отримання прибутку, але здійснюються вони на його власний ризик.

Таким чином, при здійсненні платником господарської діяльності можливі збиткові операції. Віднесення таких операцій до господарських можливе у випадках обґрунтування платником податків економічних причин чи ділової мети (зважаючи на ризики підприємницької діяльності) укладення угод за ціною нижчою за виробничу собівартість.

Як зазначає позивач, проведення акції "Модем ОГО! За 1 грн." в цілому дозволило збільшити кількість користувачів інтернет-послуг та, відповідно, збільшити доходи.

Доказів, які б спростовували, що діяльність позивача не направлена на отримання доходу, відповідачем до суду не надано.

З таких підстав, на думку суду, висновки акта перевірки про завищення витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування, на загальну суму 2 849 605,00 грн. є помилковими.

В акті перевірки зазначено також, що ПАТ "Укртелеком" не враховані результати планової виїзної документальної перевірки від 17 червня 2011 року №432/42-10/21560766 в частині завищення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток за період з 01 січня 2008 року по 31 грудня 2010 року на загальну суму 8 144 110,00 грн. в рядку 06.6 декларації з податку на прибуток за 2-й квартал 2011 року, та не проведено відповідних коригувань щодо зменшення інших витрат в сумі від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток попереднього звітного періоду на загальну суму 8 144 110,00 грн.

Разом з тим, суд звертає увагу, що Податковий кодекс України не встановлює обов'язку для платника податків та не передбачає відповідного порядку проведення коригувань суми витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування, у тому числі зменшення суми від'ємного значення, на підставі висновків акта перевірки.

Відповідно до норм пункту 54.3 статті 54 та пункту 58.1 статті 58 Податкового кодексу України у разі завищення суми від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток, контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суми зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток та надіслати платнику податків податкове повідомлення-рішення.

Такими чином, висновки акта перевірки про необхідність коригування суми витрат на суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток за результатами попередньої перевірки є безпідставними.

Щодо висновків акта перевірки про завищення податкового кредиту/заниження податкових зобов'язань з податку на додану вартість за іншими операціями.

За результатами аналізу податкової звітності з податку на додану вартість декларацій з додатками №5 "Розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів", наданих первинних документів для перевірки та в результаті аналізу згідно підсистеми "Аналітична система - Перегляд результатів співставлення" інтегрованої автоматизованої інформаційної системи ДПС "Податковий блок", встановлені розбіжності між податковим кредитом ПАТ "Укртелеком", та наступними суб'єктами господарювання, в ІПН яких було допущено помилки, що є порушенням пункту 198.6 статті 198, пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України.

В ході перевірки встановлено, що ПАТ "Укртелеком" було двічі віднесено до податкового кредиту суми податку на додану вартість по податковим накладним, отриманим від постачальників товарів (робіт, послуг) на загальну суму податку на додану вартість 119 843,78 грн., що є порушенням вимог пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України.

В ході перевірки встановлено, що в перевірений період, Апаратом Управління ПАТ "Укртелеком" не в повному обсязі проведено розрахунки коригування, а саме не відкориговано суми операцій придбання з податку на додану вартість, які не надають право формування податкового кредиту на загальну суму податку на додану вартість.

Перевіркою встановлено, що ПАТ "Укртелеком" до складу податкового кредиту були включені суми податку на додану вартість по контрагентам, по яким не задекларовані податкові зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 11 440,51 грн.

Перевіркою встановлено, що позивачем до складу податкового кредиту включені суми податку на додану вартість по контрагентам, по яким не проведено коригування з податку на додану вартість на загальну суму 2 967,98 грн.

Перевіркою встановлено, що позивачем проведено коригування та відображено податкові зобов'язання з від'ємним значенням на загальну суму податку на додану вартість на суму податку на додану вартість.

Перевіркою встановлено, що ПАТ "Укртелеком" до складу податкового кредиту включені суми податку на додану вартість по контрагентам, по яким не задекларовані податкові зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 163 121,22 грн., до складу податкового кредиту включені суми податку на додану вартість по контрагентам, по яким податкова звітність має стан - "історія подання" на загальну суму - 56 612,03 грн.

Перевіркою також встановлено, що позивачем проведено коригування та відображено податкові зобов'язання з від'ємним значенням на загальну суму податку на додану вартість 27 216,78 грн., що є порушенням підпункту 192.1.1 пункту 192.1 статті192, пункту 198.6 статті 198 Податкового Кодексу України.

Дослідивши наведені епізоди порушень на предмет їх обґрунтованості, суд зауважує на порушенні відповідачем порядку оформлення результатів перевірки.

Так, відповідно до пунктів 4-6 розділу І Порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 22 грудня 2010 року №984 (далі по тексту - Порядок, чинного на момент виникнення спірних правовідносин), акт документальної перевірки повинен містити систематизований виклад виявлених під час перевірки фактів порушень норм податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби; за результатами документальної перевірки в акті викладаються всі суттєві обставини фінансово-господарської діяльності платника податків, які мають відношення до фактів виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби; факти виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об'єктивно та в повній мірі, із посиланням на первинні або інші документи, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку, що підтверджують наявність зазначених фактів.

Пункт 5.2 розділу ІІ вказаного Порядку передбачає, що у разі встановлення перевіркою порушень податкового законодавства за кожним відображеним в акті фактом порушення необхідно: чітко викласти зміст порушення з посиланням на конкретні пункти і статті законодавчих актів, що порушені платником податків, зазначити період (місяць, квартал, рік) фінансово-господарської діяльності платника податків та господарську операцію, в результаті якої здійснено це порушення, при цьому додати до акта письмові пояснення посадових осіб платника податків або його законних представників щодо встановлених порушень; зазначити первинні документи, на підставі яких вчинено записи у податковому та бухгалтерському обліку, навести регістри бухгалтерського обліку, кореспонденцію рахунків операцій та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків і зборів, та докази, що підтверджують наявність факту порушення; у разі відсутності первинних документів або ненадання для перевірки первинних та інших документів, що підтверджують факт порушення, зазначити перелік цих документів.

У свою чергу, всупереч нормам Порядку, акт перевірки не містить посилань на конкретні факти виявлених порушень щодо завищення податкового кредиту/заниження податкових зобов'язань з податку на додану вартість, а саме: не зазначено про яким контрагентам встановлені розбіжності між податковим кредитом ПАТ "Укртелеком" та посилання на відповідні первинні та податкові документи; не вказано по яким самим податковим накладним сформовано повторно податковий кредит; не зазначено про обставини не проведення коригування суми операцій придбання з податку на додану вартість, які не надають право формування податкового кредиту, та вплив такого коригування на розрахунки із бюджетом; не вказано по відносинам із якими контрагентами включені суми податку на додану вартість, по яким не задекларовані податкові зобов'язання з податку на додану вартість, та посилань на відповідні первинні та податкові документи, що унеможливлює встановити обставини ймовірних порушень та вказує про необґрунтованість таких висновків акта перевірки.

В акті перевірки зафіксовано, що позивачем до складу податкового кредиту включені суми податку на додану вартість по контрагентам, що є суб'єктами господарювання, місце реєстрації яких Автономна Республіка Крим та місто Сімферополь на загальну суму - 12 825,83 грн., що є порушенням пункту 198.6 статті 198, пунктів 201.1, 201.6 статті 201 Податкового кодексу України, оскільки суб'єкти господарювання, які зареєстровані на території ВЕЗ "Криму" і не перереєструвалися на іншу територію України, з 01 червня 2014 року втратили статус платників податку на додану вартість та не мають права на складання податкових накладних.

Як встановлює пункт 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковим накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до пункту 201.6 статті 201 Податкового кодексу України податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих накладних покупця.

Законом України "Про створення вільної економічної зони "Крим" та про особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території України" створено вільну економічну зону (ВЕЗ) "Крим".

Підпунктом 3 пунктом 12.3 статті 12 Закону України "Про створення вільної економічної зони "Крим" та про особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території України" встановлено, що з 01 червня 2014 року вважається анульованою податкова реєстрація осіб, які станом на 31 травня 2014 травня 2014 року мали місцезнаходження та перебували на обліку в контролюючих органах на території Автономної Республіки Крим або міста Севастополя.

Таким чином, суб'єкти господарювання, які зареєстровані на території ВЕЗ "Криму" і не перереєструвалися на іншу територію України, з 01 червня 2014 року втратили статус платників податку на додану вартість та не мають права на складання податкових накладних.

На думку відповідача, у разі не подання підприємствами-постачальниками до податкового органу декларації з податку на додану вартість за відповідний звітний період, податкові накладні, виписані такими постачальниками у цих звітних періодах, вважаються такими, що заповнені з порушенням статті 201 Податкового Кодексу України.

Водночас, суд звертає увагу, що всупереч нормам Порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 22 грудня 2010 року №984, відповідач не вказав в акті перевірки відповідних постачальників ВЕЗ "Крим", які втратили статус платників податку на додану вартість, реквізитів податкових накладних, на підставі яких позивач формував податковий кредит, та посилань на відповідні звітні періоди та відображення вказаних операцій у податковому обліку, що не дозволяє встановити обставини ймовірних порушень та підтвердити висновки акта перевірки.

Щодо ненарахування ПАТ "Укртелеком" податкових зобов'язань з податку на додану вартість по фінансово-господарській операції з постачання квитків та послуг, що є невід'ємною частиною квитка, без оплати фізичним особам (працівникам підприємства).

Так, перевіркою встановлено, що на порушення пункту 187.1. статті 187, пункту 188.1 статті 188 Податкового Кодексу України позивачем занижено базу оподаткування податком на додану вартість по фінансово-господарській операції з постачання послуг без оплати, а саме: постачання квитків та послуг, що є невід'ємною частиною квитка, які були передані безкоштовно працівникам підприємства та надавали право проходу на стадіони та перегляд матчів чемпіонату Європи з футболу УЄФА "Євро-2012" на суму 5 240 162,74 грн., в результаті чого занижено податкові зобов'язання з податку на додану вартість на 1 048 032,54 грн. за липень 2012 року.

Суд встановив, що між ПАТ "Укртелеком" (компанія) та Союзом європейських футбольних асоціацій (УЄФА) укладено договір від 27 травня 2011 року №801640-116-116, за умовами якого позивачем придбано квитки на право проходу на стадіони та перегляд матчів чемпіонату Європи з футболу УЄФА "Євро-2012", які були розподілені між працівниками ПАТ "Укртелеком".

Відповідно до пункту 3.7 договору стосовно усіх квитків на матчі компанія підтверджує та погоджується, що: а) такі квитки та безплатні квитки можуть використовуватися компанією для цілей гостинності та/або рекламних цілей з метою просування продуктів та не можуть продаватися/перепродуватися або пропонуватися для продажу; b) право власності на усі такі квитки та безплатні квитки залишається за УЄФА та вони не можуть передаватися і ними забороняється розпоряджатися іншим чином, ніж прямо дозволяється відповідно до умов, що застосовуються до них, або як іншим чином дозволяється УЄФА.

Таким чином, стосовно квитків на матчі, право перегляд у яких отримано товариством, право власності залишилось на УЄФА і до ПАТ "Укртелеком" не переходило, а останнє не мало права продавати/перепродавати або пропонувати до продажу такі квитки.

Відповідно до пункту 187.1 статті 187 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

У свою чергу за визначенням підпункту 14.1.191 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України постачання товарів - це будь-яка передача права на розпоряджання товарами як власник, у тому числі продаж, обмін чи дарування такого товару, а також постачання товарів за рішенням суду.

Разом з тим, як визначено умовами договору від 27 травня 2011 року №801640-116-116, ПАТ "Укртелеком" не мало права на володіння та розпорядження квитками, а тому суд приходить до висновку, що у межах спірних правовідносин постачання квитків УЄФА позивачем не здійснювалось, відповідно, податкові зобов'язання з податку на додану вартість не виникли.

Крім того, навіть припустивши, що постачання квитків мало місце, згідно з пунктом 19 підрозділу 2 розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України операції з постачання УЄФА квитків та послуг, що є невід'ємною частиною квитка, тимчасово, до 01 вересня 2012 року, звільнялися від оподаткування податком на додану вартість.

Таким чином, висновки акта перевірки про порушення пункту 188.1 статті 188 Податкового Кодексу України є помилковими, тому визначення податкового зобов'язання з податку на додану вартість за даним епізодом порушення - протиправним.

З огляду на зазначене, податкові повідомлення-рішення МГУ-ЦО від 01 липня 2015 року №№ та є протиправним та підлягають скасуванню, а позовні вимоги у цій частин належить задовольнити.

Щодо зменшення суми від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток згідно з податковим повідомленням-рішенням від 01 липня 2015 року №.

В ході проведення перевірки Апарату Управління ПАТ "Укртелеком" встановлено відображення Апаратом Управління ПАТ "Укртелеком" в рядку 06.4 декларації "Інші витрати звичайної діяльності та інші операційні витрати" та в рядку 06.4.43 "Інші витрати господарської діяльності" Додатка ІВ до декларації з податку на прибуток за 2012 рік, 2013 рік, 2014 рік від'ємного значення об'єкта оподаткування, отриманого від ведення діяльності, яка підлягає патентуванню (збитків) попередніх звітних періодів, а саме:

за 2012 рік - збитки патентованої діяльності попередніх періодів на загальну суму 1 893 270 грн., в тому числі 25% -1 частина збитків патентованої діяльності попередніх періодів за 2011 рік на суму 1 893 270 грн.;

за 2013 рік - збитки патентованої діяльності попередніх періодів на загальну суму 78 546 566 грн., в тому числі 25% - 2 частина збитків патентованої діяльності попередніх періодів за 2011 рік на суму 1 893 270 грн. та збитки патентованої діяльності за 2012 рік на суму 76 653 296 грн.;

за 2014 рік - збитки патентованої діяльності попередніх періодів на загальну суму 143 962 478 грн., в тому числі 25% - 3 частина збитків патентованої діяльності попередніх періодів за 2011 рік на суму 1 893 270 грн. та збитки патентованої діяльності за 2013 рік на суму 142 069 208 грн.

Відповідач вважає, що нормами Податкового кодексу України не передбачено віднесення до складу інших витрат, від'ємного значення об'єкта оподаткування, отриманого за результатами ведення діяльності, яка підлягає патентуванню, за підсумками попереднього звітного року.

Відповідно до пункту 150.1 статті 150 Податкового кодексу України якщо результатом розрахунку об'єкта оподаткування платника податку з числа резидентів за підсумками податкового року є від'ємне значення, то сума такого від'ємного значення підлягає включенню до витрат першого календарного кварталу наступного податкового року. Розрахунок об'єкта оподаткування за наслідками півріччя, трьох кварталів та року здійснюється з урахуванням зазначеного від'ємного значення попереднього року у складі витрат таких податкових періодів наростаючим підсумком до повного погашення такого від'ємного значення.

Від'ємне значення як результат розрахунку об'єкта оподаткування, отриманий від ведення діяльності, яка підлягає патентуванню, не враховується для цілей абзацу першого цього пункту та відшкодовується за рахунок доходів, отриманих у майбутніх податкових періодах від такої діяльності.

Пункт 152.2 статті 152 Податкового кодексу України передбачає, що платник податку, який проводить діяльність, що підлягає патентуванню відповідно до розділу XII цього Кодексу, зобов'язаний окремо визначати податок від кожного виду такої діяльності та окремо визначати податок від іншої діяльності. З цією метою ведеться окремий облік доходів, отриманих від діяльності, що підлягає патентуванню, та витрат, пов'язаних з веденням діяльності з урахуванням від'ємного значення як результату розрахунку об'єкта оподаткування.

Отже, розмір отриманого об'єкта оподаткування від діяльності, що підлягає патентуванню, не впливає на суму від'ємного значення об'єкта оподаткування звітного податкового року.

Відповідно до форми податкової декларації з податку на прибуток підприємства, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 28 вересня 2011 року №1213, у декларації з податку на прибуток підприємства доходи, отримані від здійснення діяльності, що підлягає патентуванню, витрати, пов'язані зі здійсненням такої діяльності, та сума амортизаційних нарахувань, нарахованих на основні засоби (нематеріальні активи), що використовуються для здійснення діяльності, що підлягає патентуванню, а також об'єкт оподаткування від діяльності, що підлягає патентуванню, відображаються у рядках 01 - 07 декларації у складі загальних показників доходів, витрат, об'єкта оподаткування, а також у додатках до відповідних рядків декларації.

В рядку 07 відображається об'єкт оподаткування за звітний період, який визначається як різниця між доходами від усіх видів діяльності та витратами, які враховуються при визначенні об'єкта оподаткування.

В рядку 06.5 відображається від'ємне значення рядка 07 декларації за попередній звітний (податковий) період, яке зменшує об'єкт оподаткування звітного періоду відповідно до статті 150Податкового кодексу України та пункту 3 підрозділу 4 розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України.

Від'ємне значення як результат розрахунку об'єкта оподаткування, отриманий від ведення діяльності, яка підлягає патентуванню, не враховується для цілей абзацу першого пункту 150.1 статті 150 Податкового кодексу України та відшкодовується за рахунок доходів, отриманих у майбутніх податкових періодах від такої діяльності.

Оскільки в рядках 01-07 Декларації зазначаються відповідні показники від усіх видів діяльності, в тому числі і від діяльності, що підлягає патентуванню, від'ємне значення рядка 07 декларації включає в себе і від'ємне значення як результат розрахунку об'єкта оподаткування, отриманий від ведення діяльності, яка підлягає патентуванню.

З урахуванням положень пункту 150.1 статті 150 Податкового кодексу України слідує, що до рядка 06.5 декларації за І квартал наступного року слід переносити значення рядка 07 попередньої декларації за вирахуванням від'ємного значення від ведення діяльності, яка підлягає патентуванню.

Розрахунок податку на прибуток, отриманого від діяльності, що підлягає патентуванню, здійснюється за формою додатка ТП до рядків 08 та 12 податкової декларації з податку на прибуток підприємства.

У додатку ТП відображаються відповідні показники за даними окремого обліку діяльності, що підлягає патентуванню, в розрізі кожного виду такої діяльності, визначається об'єкт оподаткування від діяльності, що підлягає патентуванню (рядок 08 додатка ТП) та сума податку на прибуток від діяльності, що підлягає патентуванню, зменшена на вартість торгових патентів (рядок 12 додатка ТП). Значення рядків 08 та 12 додатка ТП переносяться до рядків 08 та 12 декларації.

Від'ємне значення об'єкта оподаткування, отримане за результатами ведення діяльності, яка підлягає патентуванню, за підсумками попереднього звітного року враховується у складі інших витрат, понесених у зв'язку з отриманням такого виду доходів, та відображається в залежності від виду діяльності, яка підлягає патентуванню, у рядках А3.1, Б3.1, В3.1 та Г3.1 додатка ТП.

Суд звертає увагу, що нормами пунктів 138.5, 138.10, 138.11, 138.12 статті 138 та пункту 140.1 статті 140 Податкового кодексу України, що визначають перелік складу інших витрат, не передбачено віднесення до складу інших витрат суми від'ємного значення об'єкта оподаткування, отриманого за результатами ведення діяльності, яка підлягає патентуванню за підсумками попереднього звітного року.

Крім того, позивач не надав суду будь-яких первинних, звітних та інших документів, які б підтверджували правомірність формування спірної суми від'ємного значення об'єкта оподаткування з податку на прибуток.

З урахуванням викладеного суд погоджується із висновками акта перевірки про порушення позивачем пункту 150.1 статті 150 Податкового кодексу України та завищення від'ємного значення об'єкта оподаткування, отриманого від ведення діяльності, яка підлягає патентуванню (збитків) попередніх звітних періодів на загальну суму 224 402 314 грн., та вважає, що позовні вимоги в частині скасування податкового повідомлення-рішення від 01 липня 2015 року № нормативно та документально не підтверджуються.

Щодо правомірності визначення суми податкового зобов'язання із земельного податку відповідно до податкового повідомлення-рішення від 01 липня 2015 року № суд звертає увагу на наступне.

Як встановлено в акті перевірки, на підставі даних Державного земельного кадастру, технічних звітів по встановленню зовнішніх меж землекористування, документів на право власності на будинки та нежитлові приміщення, витягів з технічної документації про нормативні грошові оцінки земельних ділянок, довідки про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки (код ділянки 75:047:005Ґ), договорів оренди майна та інших документів встановлено заниження задекларованих суб'єктом господарювання показників:

- у розділі 5 "Нараховано земельного податку на рік" податкової декларації з плати за землю за 2013 рік в сумі 7 633,14 грн., в тому числі за березень - 486,30 грн., квітень - 793,44 грн. , травень - 793,44 грн., червень - 793,44 грн., липень - 793,44 грн., серпень - 793,44 грн., вересень - 794,93 грн., жовтень - 794,93 грн., листопад - 794,93 грн., грудень - 794,85 грн.;

- у розділі 5 "Нараховано земельного податку на рік" податкової декларації з плати за землю за 2014 рік в сумі 9 512,08 грн., в тому числі за січень - 788,83 грн., лютий - 788,83 грн., березень - 793,43 грн., квітень - 793,44 грн., травень - 793,44 грн., червень - 793,44 грн., липень - 793,44 грн., серпень - 793,44 грн., вересень - 793,44 грн., жовтень - 793,44 грн., листопад - 793,44 грн., грудень - 793,47 грн.

В ході проведення перевірки встановлено, що у 2013 році Департаментом земельних ресурсів КМДА на замовлення ПАТ "Укртелеком" виготовлено довідку №Ю-38110/2013 від 13 березня 2013 року про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки (код ділянки 75:047:005), розташованої на вулиці Академіка Кржижановського, 8.

Зазначена довідка до перевірки позивачем не надавалась. На запит МГУ-ЦО Департамент земельних ресурсів КМДА листом від 15 травня 2015 року №057078582 направив Довідку №Ю-38110/2013 від 13 березня 2013 року, згідно з якою за рахунок зміни узагальнюючого локального коефіцієнту у 2013 році збільшено грошову оцінку зазначеної земельної ділянки.

Пункт 274.1 статті 274 Податкового кодексу України встановлює, що ставка податку за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено, встановлюється у розмірі 1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки, за винятком земельних ділянок, зазначених у статтях 272, 273, 276 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 286.1 статті 286 Податкового кодексу України підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру.

Центральні органи виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері земельних відносин та у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця, а також за запитом відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки подають інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 286.4 статті 286 Податкового кодексу України за нововідведені земельні ділянки або за новоукладеними договорами оренди землі платник плати за землю подає податкову декларацію протягом 20 календарних днів місяця, що настає за звітним.

У разі зміни протягом року об'єкта та/або бази оподаткування платник плати за землю подає податкову декларацію протягом 20 календарних днів місяця, що настає за місяцем, у якому відбулися такі зміни.

Таким чином, земельний податок на земельні ділянки обчислюється, виходячи із актуальної нормативної грошової оцінки, а у разі зміни протягом року об'єкта та/або бази оподаткування платник плати за землю зобов'язаний подати нову податкову декларацію із відповідними показниками.

Разом з тим, суд звертає увагу, що при визначенні суми земельного податку на земельну ділянку, розташованої на вулиці Академіка Кржижановського, 8, позивач використовував нормативну грошову оцінку станом на 2009 рік згідно з витягом з технічної документації №Ю-25618/2009 від 27 лютого 2009 року, тобто, у розмір меншому, ніж визначено у довідці про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки №Ю-38110/2013 від 13 березня 2013 року, що суперечить приписам пункт 274.1 статті 274 Податкового кодексу України.

При цьому суд не приймає до уваги посилання позивача на помилковість нормативної грошової оцінки землі, визначеної у довідці №Ю-38110/2013 від 13 березня 2013 року, оскільки доказів оскарження ПАТ "Укртелеком" визначеної у цій довідці нормативної грошової оцінки землі матеріали справи не містять.

Враховуючи викладене, висновки акта перевірки про заниження податкового зобов'язань із земельного податку на суму 17145,22 грн., в тому числі за 2013 рік -7 633,14 грн., за 2014 рік - 9 512,08 грн., є обґрунтованими.

Щодо правомірності визначення суми податкового зобов'язання з податку на прибуток на підставі податкового повідомлення-рішення від 01 липня 2015 року № слід зазначити таке.

В акті перевірки зазначено, що, виходячи з даних Державного земельного кадастру, технічних звітів по встановленню зовнішніх меж землекористування, документів на право власності на будинки та нежитлові приміщення, витягів з технічної документації про нормативні грошові оцінки земельних ділянок, договорів оренди майна, відомостей про статус земельних ділянок та інших документів встановлено заниження задекларованих суб'єктом господарювання показників:

- у розділі 5 "Нараховано земельного податку на рік" податкової декларації з плати за землю за 2011 рік в сумі 241 636,30 грн., в тому числі за січень - 20 243,88 грн., лютий - 20 243,88 грн., березень - 20 243,88 грн., квітень - 20 243,88 грн., травень - 20 193,34 грн., червень - 20 020,05 грн., липень - 20 020,05 грн., серпень - 200 20,05 грн., вересень - 20 055,66 грн., жовтень - 20 117,17 грн., листопад - 20 117,18 грн., грудень - 20 117,28 грн.;

- у розділі 5 "Нараховано земельного податку на рік" податкової декларації з плати за землю за 2012 рік в сумі 241 409,19 грн., в тому числі за січень - 20 117,17 грн., лютий - 20 117,17 грн., березень - 20 117,17 грн., квітень - 20 117,17 грн., травень - 20 117,17 грн., червень - 20 117,17 грн., липень - 20 117,17 грн., серпень - 20 117,17 грн., вересень - 20 117,17 грн., жовтень - 20 117,17 грн., листопад - 20 117,18 грн., грудень - 20 120,31 грн.;

- у розділі 5 "Нараховано земельного податку на рік" податкової декларації з плати за землю за 2013 рік в сумі 242866,76 грн., в тому числі за січень - 20 120,19 грн., лютий - 20 120,19 грн., березень - 20 120,19 грн., квітень - 20 120,19 грн., травень - 20 120,19 грн., червень - 20 120,19 грн., липень - 20 120,19 грн., серпень - 20 400,22 грн., вересень - 20 400,22 грн., жовтень - 204 00,22 грн., листопад - 20 400,23 грн., грудень - 20 424,54 грн.;

- у розділі 5 "Нараховано земельного податку на рік" податкової декларації з плати за землю за 2014 рік в сумі 246 256,50 грн., в тому числі за січень - 20 525,29 грн., лютий - 20 525,29 грн., березень - 20 525,29 грн., квітень - 20 525,29 грн., травень - 20 525,29 грн., червень - 20 525,29 грн., липень - 20 525,29 грн., серпень - 20 525,29 грн., вересень - 20 525,29 грн., жовтень - 20 525,29 грн., листопад - 20 501,75 грн., грудень - 20 501,85 грн.

В ході проведення перевірки встановлено, що на замовлення ПАТ "Укртелеком" Головним управлінням охорони культурної спадщини КМДА у 2011 році надані відомості про статус земельної ділянки по вул. Л. Толстого, 16/18 у Шевченківському районі міста Києва. Згідно зазначеного документа та листа Головного управління охорони культурної спадщини КМДА від 15 липня 2011 року №3541 земельні ділянки по вул. Л. Толстого, 16/18 належать до земель історико-культурного призначення національного (загальнодержавного) значення.

Згідно з пунктом 276.3 статті 276 Податкового кодексу України податок за земельні ділянки на територіях та об'єктах історико-культурного призначення, використання яких не пов'язано з функціональним призначенням цих територій та об'єктів, справляється із застосуванням таких коефіцієнтів: міжнародного значення - 7,5; загальнодержавного значення - 3,75; місцевого значення - 1,5.

Однак, за період з 01 січня 2011 року по 31 грудня 2014 року позивач обчислював земельний податок за земельні ділянки по вул. Л. Толстого, 16/18 з використанням коефіцієнту земель місцевого значення - 1,5, а не коефіцієнту 3,75, встановленого для земельних ділянок на територіях та об'єктах історико-культурного призначення загальнодержавного значення, що призвело до заниження податкових зобов'язань земельного податку на загальну суму 972 168,75 грн., в тому числі за 2011 рік - 241 636,30 грн., за 2012 рік - 241 409,19 грн., за 2013 рік - 242 866,76 грн., за 2014 рік - 246 256,50 грн.

В обґрунтування позовних вимог ПАТ "Укртелеком" зазначає, що воно не є користувачем або власником земельних ділянок по вул. Льва Толстого, 16/18 з кадастровими номерами 76:009:004 та 76:009:005, посилаючись на лист Фонду державного майна України від 24 червня 2015 року №10-15-11322.

Однак, на думку суду, такі доводи позивача є помилковими, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до пункту 286.1 статті 286 Податкового кодексу України встановлено, що підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру.

Як встановлено в акті перевірки та не спростовано позивачем, за перевірений період та станом на 31 грудня 2014 року земельні ділянки, які знаходяться за адресою: м. Київ, вул. Льва Толстого, 16/18, (кадастрові номери 76:009:004 та 76:009:005), рахуються за Філією спеціалізованого електрозв'язку ВАТ "Укртелеком".

Протягом 2011-2014 років ПАТ "Укртелеком" не оскаржувало неправомірність занесення до Державного земельного кадастру земельних ділянок по вул. Л. Толстого, 16/18 даних про нього як землекористувача, а за період з 01 січня 2011 року по 31 грудня 2014 року самостійно декларувало за ці землі земельний податок.

Відповідно до частини першої статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Частина четверта статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Водночас позивач не надав суду доказів, які б спростовували висновки акта перевірки та свідчили, що ПАТ "Укртелеком" не є користувачем чи власником спірних земельних ділянок, наприклад відповідний витяг Державного земельного кадастру. У свою чергу лист Фонду державного майна України від 24 червня 2015 року №10-15-11322, на який посилається позивач, не може підтверджувати чи спростовувати дані про земельну ділянку, що містяться у Державному земельному кадастрі, оскільки у ньому зазначено лише про віднесення до сфери правління Держспецзв'язку деяких будівель,розташованих за адресою: м. Київ, вул. Л. Толстого, 16/18, а не земельних ділянок.

При цьому відповідно до частини першої статті 20 Закону України "Про Державний земельний кадастр" відомості Державного земельного кадастру є офіційними.

Таким чином, в даному випадку визначення суми податкового зобов'язання із земельного податку є правомірним.

Посилання позивача на порушення строків давності, передбачених статтею 102 Податкового кодексу України, також є необґрунтованими.

Так, відповідно до пункту 102.1 статті 102 Податкового кодексу України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов'язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов'язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов'язання, а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

У разі подання платником податку уточнюючого розрахунку до податкової декларації контролюючий орган має право визначити суму податкових зобов'язань за такою податковою декларацією протягом 1095 днів з дня подання уточнюючого розрахунку.

Таким чином, граничний строк визначення суми податкового зобов'язання починає свій перебіг з дня подання податкової декларації або уточнюючого розрахунку до неї.

Відповідач вказує, що ВАТ "Укртелеком" подало уточнюючі податкові декларації по земельним ділянкам Шевченківського району міста Києва: за 2011 рік 29 листопада 2012 року за №, за 2012 рік - 22 квітня 2013 року за № (зазначені в акті перевірки), що вказує про визначення суми податкового зобов'язання із земельного податку відбулося у межах встановлених строків.

Досліджуючи правомірність прийняття податкових повідомлень-рішень від 01 липня 2015 року №№, , , , , , суд виходить із наступних міркувань.

В акті перевірки зазначено, що в порушення пункту 50.1 статті 50 Податкового кодексу України ПАТ "Укртелеком" при поданні уточнюючих декларацій, в яких самостійно виявлені факти заниження податкових зобов'язань минулих податкових періодів, не обчислено штраф у розмірі 3% від суми недоплати.

Абзац другий пункту 286.4 статті 286 Податкового Кодексу України визначає, що у разі зміни протягом року об'єкта та/або бази оподаткування платник плати за землю подає податкову декларацію протягом 20 календарних днів місяця, що настає за місяцем, у якому відбулися такі зміни.

Відповідно до пункту 50.1 статті 50 Податкового кодексу України у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Платник податків має право не подавати такий розрахунок, якщо відповідні уточнені показники зазначаються ним у складі податкової декларації за будь-який наступний податковий період, протягом якого такі помилки були самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявлені.

Платник податків, який самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє факт заниження податкового зобов'язання минулих податкових періодів, зобов'язаний, за винятком випадків, установлених пунктом 50.2 цієї статті:

а) або надіслати уточнюючий розрахунок і сплатити суму недоплати та штраф у розмірі трьох відсотків від такої суми до подання такого уточнюючого розрахунку;

б) або відобразити суму недоплати у складі декларації з цього податку, що подається за податковий період, наступний за періодом, у якому виявлено факт заниження податкового зобов'язання, збільшену на суму штрафу у розмірі п'яти відсотків від такої суми, з відповідним збільшенням загальної суми грошового зобов'язання з цього податку.

Якщо після подачі декларації за звітний період платник податків подає нову декларацію з виправленими показниками до закінчення граничного строку подання декларації за такий самий звітний період або подає у наступних податкових періодах уточнюючу декларацію внаслідок виконання вимог пункту 169.4 статті 169 Кодексу, то штрафи, визначені у цьому пункті, не застосовуються.

Згідно з пунктом 120.2 статті 120 Податкового кодексу України невиконання платником податків вимог, передбачених абзацами третім - п'ятим пункту 50.1 статті 50 цього Кодексу, щодо умов самостійного внесення змін до податкової звітності тягне за собою накладення штрафу у розмірі 5 відсотків від суми самостійно нарахованого заниження податкового зобов'язання (недоплати).

Як встановлено в акті перевірки, та не заперечується позивачем, ПАТ "Укртелеком" не обчислено штраф у розмірі 3% від суми недоплати при поданні уточнюючих розрахунків земельного податку за 2011-2014 роки.

На думку позивача, застосування штрафу є неправомірним, оскільки уточнююча звітність хоча і подана після граничного терміну подання, але до граничного терміну сплати податкових зобов'язань.

Проте, суд звертає увагу, що застосування штрафу при невиконанні платником податків умов самостійного внесення змін до податкової звітності не залежить від граничного терміну сплати, визначальним у даному випадку є саме заниження суми податкового зобов'язання та виправлення помилки платником податків самостійно.

З таких підстав суд вважає, застосування штрафних санкцій на підставі пункту 120.2 статті 120 Податкового кодексу України є правомірним, а позовні вимоги у цій частині - необґрунтованими.

В частині правомірності визначення суми грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб згідно з податковим повідомленням-рішенням від 01 липня 2015 року №000924201 суд звертає увагу на наступне.

В акті перевірки встановлено, ПАТ "Укртелеком" не включено до загального оподатковуваного доходу працівників безоплатно видані путівки на оздоровлення: товариство придбавало за свої кошти без обмежень путівки та видавало своїм працівникам через Первинну профспілкову організацію ПАТ "Укртелеком". Як зазначено на стор.425 акта перевірки, вартість путівки, оплаченої ПАТ "Укртелеком", необхідно було відобразити у складі заробітної плати та у податковій звітності про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платників податків за формою 1-ДФ з ознакою доходу "101 - основна та додаткова заробітна плата, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, які виплачуються (надаються) платнику податку у зв'язку з відносинами трудового найму згідно з законом".

Відповідно до підпункту 164.2.1 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються доходи у вигляді заробітної плати, нараховані (виплачені) платнику податку відповідно до умов трудового договору (контракту).

Відповідно до пунктів 171.1, 171.2 статті 171 Податкового кодексу України особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку.

Особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з інших доходів, є:

а) податковий агент - для оподатковуваних доходів з джерела їх походження в Україні;

б) платник податку - для іноземних доходів та доходів, джерело виплати яких належить особам, звільненим від обов'язків нарахування, утримання або сплати (перерахування) податку до бюджету.

За визначенням підпункту 14.1.48 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України заробітна плата для цілей розділу IV цього Кодексу - це основна та додаткова заробітна плата, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, які виплачуються (надаються) платнику податку у зв'язку з відносинами трудового найму згідно із законом.

На думку відповідача, ПАТ "Укртелеком" являється податковим агентом щодо податку на доходи фізичних осіб з придбаних путівок та безоплатно наданих своїм працівникам, оскільки придбані путівки через Первинну профспілкову організацію ПАТ "Укртелеком", за рахунок ПАТ "Укртелеком", являються іншими заохочувальними та компенсаційними виплатами в натуральній формі.

У свою чергу позивач зазначає, що придбання путівок для оздоровлення членів профспілки здійснювалось первинними профспілковими організаціями та Об'єднаною профспілковою організацією за рахунок їхніх власних коштів, а здійснене ПАТ "Укртелеком" цільове фінансування на оздоровлення працівників та їх дітей є обов'язком в силу положень колективного договору.

На стор. 421-423 акта перевірки зазначено реквізити платіжних доручень, згідно з якими позивач перераховував первинній профспілковій організації грошові кошти з призначенням платежу "цільове фінансування на оздоровлення працівників та їх дітей" та "на оздоровчу роботу" та перелік осіб, які за переконанням відповідача отримували путівки за рахунок коштів ПАТ "Укртелеком"

Відповідно до частини першої статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Частина четверта статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Разом з тим, суд звертає увагу, що відповідачем не доведено факт придбання путівок працівникам товариства та їхнім дітям саме рахунок коштів ПАТ "Укртелеком", зокрема спрямування грошових коштів згідно з вказаними акті перевірки платіжними дорученнями на купівлю путівок працівникам; в акті перевірки не міститься посилань на кількість та вартість придбаних путівок, їх характеристики та умови придбання. Такі упущення відповідача, на думку суду, не дозволяють стверджувати, що позивач придбавав для своїх працівників путівки та не виконав обов'язку податкового агента.

З урахуванням відсутності в матеріалах справи відповідних доказів та недостатнього відображення в акті перевірки обставин щодо надання путівок, суд вважає вірним застосування до спірних правовідносин підпункту 165.1.35 пункту 165.1 статті 165 Податкового кодексу України, відповідно до якого вартість путівок на відпочинок, оздоровлення та лікування, у тому числі на реабілітацію інвалідів, на території України платника податку та/або його дітей віком до 18 років, які надаються йому безоплатно або із знижкою (у розмірі такої знижки) професійною спілкою, до якої зараховуються профспілкові внески платника податку - члена такої професійної спілки, створеної відповідно до законодавства України, або за рахунок коштів відповідного фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування, не включається до складу загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку на доходи фізичних осіб.

Крім того, відповідачем не обґрунтовано розмір суми об'єкта оподаткування податком на доходи фізичних осіб, з якої обчислено суму нарахованого податку.

Оскільки відповідачем не доведено набуття позивачем статусу податкового агента, вбачається також відсутність у ПАТ "Укртелеком" обов'язку відображати у складі заробітної плати та у податковій звітності про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платників податків за формою 1-ДФ.

Таким чином, висновки акта перевірки про заниження податку на доходи фізичних осіб у розмірі 157 701,14 грн. є помилковими, а збільшення суми грошового зобов'язання з вказаного податку - протиправним.

В частині правомірності прийняття рішення про застосування штрафних санкцій від 01 липня 2015 року № суд зауважує наступне.

При проведенні перевірки дотримання вимог законодавства в частині повноти нарахування, утримання та сплати єдиного внеску в акті перевірки зроблено висновок щодо порушення ПАТ "Укртелеком" вимог, встановлених Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове соціальне страхування" за операціями, пов'язаними з організацією відпочинку та оздоровлення працівників товариства - членів профспілки.

За визначенням статті 1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" платниками єдиного внеску є: роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Як передбачено пунктом 1 частини першої статті 7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" єдиний внесок нараховується: для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого) частини першої статті 4 цього Закону, - на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України "Про оплату праці", та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами.

Згідно з пунктом 3 частини одинадцятої статті 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції за донарахування органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску накладається штраф у розмірі 10 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску.

У той же час, суд звертає увагу, що враховуючи помилковість та недоведеність висновків акта перевірки про заниження позивачем податку на доходи фізичних осіб та підстав для включення до складу заробітної плати вартості путівок на оздоровлення працівників, підстави для донарахування єдиного внеску, як для застосування штрафних санкцій, у межах спірних правовідносин відсутні.

З огляду на викладені обставини, суд приходить до висновку про необхідність скасування рішення про застосування штрафних санкцій від 01 липня 2015 року № .

Досліджуючи правомірність податкового повідомлення-рішення від 01 липня 2015 року №, суд керується викладеним нижче.

Згідно з наявним у справі розрахунком штрафних (фінансових санкцій) до ПАТ "Укртелеком" застосовані штрафні санкції по наступним епізодам порушення:

1) по Харківській філії, Житомирській та Полтавській філії ПАТ "Укртелеком" перевіркою встановлено порушення норм з регулювання обігу готівки та порядку ведення касових операцій щодо не оприбуткування (несвоєчасного оприбуткування) готівки у касі, а саме:

а) неоприбуткування готівкових коштів в касі підприємства у розмірі 63 129,43 грн., чим порушено вимоги пункту 2.6 глави 2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 року №637 (далі по тексту - Положення) а саме: не оприбуткування фактичних надходжень в книзі обліку розрахункових операцій №р/4: за 13 листопада 2014 року Z-звіт №1334 в розмірі 6 901,81 грн.; за 14 листопада 2014 року Z-звіт №1335 в розмірі 6 550,78 грн.; за 17 листопада 2014 року Z-звіт №1336 в розмірі 11 966,69 грн.; за 18 листопада 2014 року Z-звіт №1337 в розмірі 7 489,59 грн.; за 19 листопада 2014 року Z-звіт №1338 в розмірі 8 565,23 грн.; за 20 листопада 2014 року Z-звіт №1339 в розмірі 3 957,85 грн.;

б) несвоєчасне (неповне) оприбуткування готівкових коштів в КОРО на загальну суму 88 015,99 грн., а саме:

- 19 липня 2012 року проведено розрахункових операцій на суму 9 717,90 грн., дану готівкову виручку оприбутковано в розділі №2 "Облік руху готівки та сум розрахунків" в КОРО № "Р"/1 - 20 липня 2012 року на підставі фіскального звітного чеку №0558 від 20 липня 2012 року;

- 27 вересня 2012 року проведено розрахункових операцій на суму 3 222,36 грн., дану готівкову виручку оприбутковано в розділі №2 "Облік руху готівки та сум розрахунків" в КОРО № "Р"/1 - 28 вересня 2012 року на підставі фіскального звітного чеку №0607 від 28 вересня 2012 року;

- 04 грудня 2012 року проведено розрахункових операцій на суму 3 559,04 грн., дану готівкову виручку не оприбутковано в розділі №2 "Облік руху готівки та сум розрахунків" в КОРО№ "Р"/1 на підставі фіскального звітного чеку №0656 від 04 грудня 2012 року;

- 27 грудня 2012 року проведено розрахункових операцій на суму 4 636,96 грн., дану готівкову виручку оприбутковано в розділі №2 "Облік руху готівки та сум розрахунків" в КОРО№ "Р"/1 - 28 грудня 2012 року на підставі фіскального звітного чеку №0673 від 28 грудня 2012 року;

- 11 лютого 2012 року проведено розрахункових операцій на суму 5 320,50 грн., дану готівкову виручку оприбутковано в розділі №2 "Облік руху готівки та сум розрахунків" в КОРО№ "Р"/1 - 12.02.2014р. на підставі фіскального звітного чеку №0075 від 11.02.2014р.;

- 24 лютого 2014 року проведено розрахункових операцій на суму 6 492,81 грн., дану готівкову виручку оприбутковано в розділі №2 "Облік руху готівки та сум розрахунків" в КОРО № "Р"/1 - 25 лютого 2014 року на підставі фіскального звітного чеку №1123 від 25 лютого 2014 року;

- 03 лютого 2014 року проведено розрахункових операцій на суму 3 274,40 грн., дану готівкову виручку оприбутковано в розділі №2 "Облік руху готівки та сум розрахунків" в КОРО № "Р"/1 - 04 листопада 2014 року на підставі фіскального звітного чеку №1194 від 04 листопада 2014 року;

- 12 лютого 2014 року проведено розрахункових операцій на суму 19 218,21 грн., дану готівкову виручку оприбутковано в розділі №2 "Облік руху готівки та сум розрахунків" в КОРО № "Р"/1 - 13 лютого 2014 року на підставі фіскального звітного чеку №0826 від 13 лютого 2014 року;

- 14 червня 2013 року, проведено розрахункових операцій на суму 17 489,96 грн., дану готівкову виручку оприбутковано в розділі №2 "Облік руху готівки та сум розрахунків" в КОРО № "Р"/2 - 15 червня 2013 року на підставі фіскального звітного чеку №0670 від 15 червня 2013 року;

- 06 травня 2014 року проведено розрахункових операцій на суму 697,91 грн., дану готівкову виручку оприбутковано в розділі №2 "Облік руху готівки та сум розрахунків" в КОРО № "Р"/2 - 07 травня 2014 року на підставі фіскального звітного чеку №0690 від 07 травня 2014 року;

- 08 лютого 2013 року проведено розрахункових операцій на суму 9 649,27 грн., дану готівкову виручку оприбутковано в розділі №2 "Облік руху готівки та сум розрахунків" в КОРО № "Р"/1 - 09 лютого 2013 року на підставі фіскального звітного чеку №0648 від 09 лютого 2013 року;

- 31 травня 2013 року проведено розрахункових операцій на суму 4 736,67 грн., дану готівкову виручку оприбутковано в розділі №2 "Облік руху готівки та сум розрахунків" в КОРО № "Р"/1 - 01 червня 2013 року на підставі фіскального звітного чеку №0755 від 01 червня 2013 року.

в) несвоєчасне (неповне) оприбуткування готівкових коштів на загальну суму 6 901,00 грн., зокрема:

ЦТП 12, с. Червонозаводське, вул. Матросова, 18:

1. із реєстратора розрахункових операцій (далі по тексту - РРО), книги обліку касових операцій (далі по тексту - КОРО) №р/9 вбачається, що 11 квітня 2013 року видано готівки 1 000,00 грн., в касу банку згідно з квитанцією №129 кошти здано 04 квітня 2013 року;

2. із реєстратора розрахункових операцій (далі по тексту - РРО), книги обліку касових операцій (далі по тексту - КОРО) №р/9 вбачається, що 11 квітня 2013 року видано готівки 900,00 грн., в касу банку згідно з квитанцією №39 кошти здано 12 квітня 2013 року;

3. із реєстратора розрахункових операцій (далі по тексту - РРО), книги обліку касових операцій (далі по тексту - КОРО) №р/9 вбачається, що 17 квітня 2013 року видано готівки 1 000,00 грн., в касу банку згідно з квитанцією №48 кошти здано 18 квітня 2013 року;

ЦТП 17, смт. Оржиця, вул. Леніна, 18:

із реєстратора розрахункових операцій (далі по тексту - РРО), книги обліку касових операцій (далі по тексту - КОРО) №р/1 вбачається, що 27 червня 2014 року не оприбутковано в КОРО 4 001,00 грн. на підставі фіскального звітного чека Z-звіту №0409.

г) в результаті перевірки Чернівецької філії ПАТ "Укртелеком" встановлено несвоєчасне (неповне) оприбуткування готівкових коштів, а саме: готівкові кошти, які надійшли 05 червня 2012 року у сумі 6 326,00 грн. на підставі фіскального звітного чеку від 05 червня 2012 року №0864 оприбутковані у КОРО № 06 червня 2012 року, тобто несвоєчасно оприбутковано;

2) в порушення пункту 2.8 Положення по Апарату управління ПАТ "Укртелеком" перевищено дотримання встановленого ліміту залишку готівки в касі;

3) не дотримано порядку видачі готівки під звіт та її використання, а саме: перевіркою Чернівецької філії ПАТ "Укртелеком" встановлено, що несвоєчасно прозвітована та повернена сума у розмірі 1 406,72 грн., у тому числі 109,32 грн., видана під звіт ОСОБА_4, 557,78 грн., видана ОСОБА_5, 20,94 грн., видана ОСОБА_6, 12,96 грн., видана ОСОБА_2, 352,86 грн., видана ОСОБА_7

4) проведення готівкових розрахунків без подання одержувачем коштів платіжного документа, який би підтверджував сплату покупцем готівкових коштів, а саме: ОСОБА_8 у розмірі 85,00 грн. та 165,00 грн., ОСОБА_6 у розмірі 33,90 грн.

По першому епізоду порушення дотримання вимог касової дисципліни суд звертає увагу на наступне.

Як свідчать матеріали справи та встановлено в акті перевірки, позивач та його філії здійснюють продаж товарів/послуг за готівку з використанням РРО та веденням КОРО.

Відповідно до пункту 2.6 Положення уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися.

Оприбуткуванням готівки в касах підприємств, які проводять готівкові розрахунки з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги відповідно до вимог глави 4 цього Положення, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів.

У разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або використанням РК оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків РРО (даних РК).

Підприємствам, яким Законом України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" надано право проводити розрахунки готівкою із споживачами без використання РРО та РК і специфіка функціонування яких унеможливлює оформлення ними кожної операції касовим ордером (продаж проїзних і перевізних документів; білетів державних лотерей; квитків на відвідування культурно-спортивних і видовищних закладів тощо), дозволяється оприбутковувати готівку наприкінці робочого дня за сукупністю операцій у цілому за робочий день з оформленням касовими документами і відображенням у відповідній книзі обліку.

Суми готівки, що оприбутковуються, мають відповідати сумам, визначеним у відповідних касових (розрахункових) документах.

У свою чергу оприбуткування готівки, за визначенням пункту 1.2 Положення, це проведення підприємствами і підприємцями обліку готівки в касі на повну суму її фактичних надходжень у касовій книзі, книзі обліку доходів і витрат, книзі обліку розрахункових операцій.

Згідно з пунктом 6 розділу 4 Порядку реєстрації та ведення розрахункових книжок, книг обліку розрахункових операцій, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 28 серпня 2013 року №417, використання книги ОРО, зареєстрованої на РРО, передбачає:

наявність книги ОРО на місці проведення розрахунків, де встановлено РРО;

підклеювання фіскальних звітних чеків на відповідних сторінках книги ОРО;

щоденне виконання записів про рух готівки та суми розрахунків, при цьому дані за сумами, отриманими від покупців (клієнтів), та дані за сумами, виданими покупцям (клієнтам), записуються окремо;

у разі виходу з ладу РРО чи відключення електроенергії здійснення записів за обліком розрахункових квитанцій;

ведення обліку ремонтів, робіт з технічного обслуговування, а також перевірок конструкції та програмного забезпечення РРО у відповідному розділі книги ОРО.

З аналізу вказаних правових норм вбачається, що оприбуткуванням готівки для позивача є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків РРО; в свою чергу, облік зазначених коштів у книзі обліку розрахункових операцій передбачає підклеювання фіскальних звітних чеків на відповідних сторінках такої книги та щоденне виконання записів про рух готівки та суми розрахунків.

На підставі наявної у справі копії КОРО №/4 суд встановив, що записи записів про рух готівки та суми розрахунків у КОРО не здійснювались, що підтверджує висновки акта перевірки про неоприбуткування готівки.

Позивач зазначає, що оскільки оприбуткування готівки прив'язано до певної дати, прикріплення Z-звіту у КОРО є достатньою підставою вважати готівку оприбуткованою, а не здійснення записів є лише порушенням ведення КОРО.

Разом з тим, суд звертає увагу, що виконання записів про рух готівки та суми розрахунків у КОРО є обов'язковим елементом процедури оприбуткування готівки.

Таким чином, висновки акта перевірки щодо неоприбуткування та несвоєчасного оприбуткування є обґрунтованими, а застосування штрафних санкцій за даним епізод порушення - правомірним.

Згідно з пунктом 2.8 Положення підприємства можуть тримати в позаробочий час у своїх касах готівкову виручку (готівку) у межах, що не перевищують установлений ліміт каси. Готівкова виручка (готівка), що перевищує встановлений ліміт каси, обов'язково здається до банків для її зарахування на банківські рахунки. Відокремлені підрозділи підприємств - юридичних осіб можуть здавати готівкову виручку (готівку) безпосередньо до кас таких юридичних осіб або до будь-якого банку для її переказу і зарахування на банківські рахунки зазначених юридичних осіб.

За відсутності банків готівкова виручка (готівка) для переказу на банківські рахунки підприємства (підприємця) може здаватися до операторів поштового зв'язку та небанківських фінансових установ, які в установленому законодавством порядку отримали ліцензію на переказ коштів без відкриття рахунку.

Здавання готівкової виручки (готівки) здійснюється самостійно (у тому числі із застосуванням платіжних пристроїв та через пункти приймання готівки) або через відповідні служби, яким згідно із законодавством надано право на перевезення валютних цінностей та інкасацію коштів.

Здавання готівкової виручки (готівки) може здійснюватися для зарахування на будь-який банківський рахунок підприємства (підприємця) на його вибір.

Як встановлено в акті перевірки та визнається позивачем у позовній заяві (стор. 59 позовної заяви), готівкові кошти з каси підприємства видані працівникам по видатковим касовим ордерам: №1 - ОСОБА_9 в сумі 6 151,93 грн., №2 - ОСОБА_10 в сумі 10 389,15 грн., №3 - ОСОБА_11 в сумі 10 548,67 грн., №4 - ОСОБА_12 в сумі 12 126,30 грн., №5 - ОСОБА_13 в сумі 12 688,93 грн., №6 - ОСОБА_14 в сумі 13 300,48 грн., №7 - ОСОБА_15 в сумі 30 198,22 грн., №8 - ОСОБА_1 в сумі 35 369,79 грн., №9 - ОСОБА_16 в сумі 35 369,79 грн. не відображені у касовій книзі.

Виплата з каси підприємства здійснена видатковим касовим ордером від 07 листопада 2013 року №350 в сумі 166 143,26 грн., у якому видача готівки з каси не підтверджена підписом одержувача. Тому, на переконання відповідача, сума готівки за таким видатковим документом додається до залишку готівки в касі виключно в день, у якому оформлено зазначений видатковий документ, і надалі зазначена сума не береться для розрахунку понадлімітних залишків готівки.

Таким чином, відповідач зробив висновок, що 07 листопада 2013 року перевищено встановлений ліміт каси в сумі 163 143,26 грн. (166 143,26 грн. - 3 000,00 грн. = 163 143,26 грн.), де: 3 000,00 грн. ліміт каси для апарату управління ВАТ "Укртелеком" затверджений наказом від 20 лютого 2007 року №84.

Пункт 4.2 Положення встановлює, що усі надходження і видачу готівки в національній валюті підприємства відображають у касовій книзі.

Відповідно до пункту 4.3 Положення записи в касовій книзі проводяться касиром за операціями одержання або видачі готівки за кожним касовим ордером і видатковою відомістю в день її надходження або видачі. За відсутності руху готівки в касі протягом робочого дня записи в касовій книзі в цей день можуть не провадитися.

Згідно з положеннями пунктів 3.5, 3.8 Положення у разі видачі окремим фізичним особам готівки (у тому числі працівникам підприємства) за видатковим касовим ордером або видатковою відомістю касир вимагає пред'явити паспорт чи документ, що його замінює, записує його найменування і номер, ким і коли він виданий. Фізична особа розписується у видатковому касовому ордері або видатковій відомості про одержання готівки із зазначенням одержаної суми (гривень - словами, копійок - цифрами), використовуючи чорнильну або кулькову ручку з чорнилом темного кольору. Якщо видаткова відомість складена на видачу готівки кільком особам, то одержувачі також пред'являють паспорти чи документи, що їх замінюють, і розписуються у відповідній графі документа.

Для виведення залишку готівки в касі не приймаються видаткові касові ордери або видаткові відомості, в яких видача готівки з каси не підтверджена підписом одержувача.

Виплати, пов'язані з оплатою праці, проводяться касиром підприємства або за видатковими касовими ордерами на кожного одержувача чи за видатковими відомостями.

Оскільки позивач не надав доказів, які б підтверджували, що видатковий касовий ордер від 07 листопада 2013 року №350 на суму 166 143,26 грн. підписаний одержувачами, суд вважає, що вказана сума не може прийматись до уваги як видана для виведення залишку готівки в касі, та приходить до висновку про правомірність висновків акта перевірки та оскаржуваного рішення у цій частині.

Доводи позивача про те, що видатковий касовий ордер від 07 листопада 2013 року №350 на суму 166 143,26 грн. є узагальнюючим та не потребує підпису одержувача не приймаються судом до уваги, тому що Положення встановлює обов'язкову вимогу для підписання видаткового ордера одержувачем коштів, незалежно від його виду.

Стосовно висновків акта перевірки про не дотримання порядку видачі готівки під звіт та її використання, а також про проведення готівкових розрахунків без подання одержувачем коштів платіжного документа, який би підтверджував сплату покупцем готівкових коштів, суд звертає увагу, що дані епізоди позивачем не оскаржуються, зокрема у позовній заяві не наведено мотивів незгоди з оскаржуваним рішенням у цій частині, а до справи позивачем не долучено відповідних доказів, які б спростовували виявлені порушення.

Доводи позивача про порушення МГУ-ЦО строків застосування адміністративно-господарських санкцій, передбачених статтею 250 Господарського кодексу України суд відхиляє як безпідставні, так як відповідно до частини другої статті 250 Господарського кодексу України дія цієї статті не поширюється на штрафні санкції, розмір і порядок стягнення яких визначені Податковим кодексом України, Законом України "Про банки і банківську діяльність" та іншими законами, контроль за дотриманням яких покладено на органи доходів і зборів.

У свою чергу строки давності для застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) встановлені у пункті 114.1 статті 114 Податкового кодексу України, згідно з яким граничні строки застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) до платників податків відповідають строкам давності для нарахування податкових зобов'язань, визначеним статтею 102 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, позовні вимоги про скасування податкового повідомлення-рішення від 01 липня 2015 року № нормативно та документально не підтверджуються.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, МГУ-ЦО частково доведено правомірність та обґрунтованість прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень з урахуванням вимог встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ПАТ "Укртелеком" підлягає частковому задоволенню.

Частина третя статті 4 Закону України "Про судовий збір" встановлює, що під час подання адміністративного позову майнового характеру сплачується 10 відсотків розміру ставки судового збору. Решта суми судового збору стягується з позивача або відповідача пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимоги.

Матеріали справи підтверджують, що позивач сплатив судовий збір у розмірі 487,20 грн.

Частина перша статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Водночас згідно з частиною третьою статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Таким чином, з огляду на часткове задоволення позовних вимог, на користь позивача належить присудити здійснені ним витрати по сплаті судового збору відповідно до частини задоволених вимог за рахунок бюджетних асигнувань МГУ-ЦО.

Так, суд встановив, що у процентному відношенні позивачу відмовлено у задоволенні майнових вимог у розмірі 96,4% (232 185 509,62 грн. з 240 806 159,81 грн.), тобто на користь Державного бюджету України належить присудити суму судового збору, за виключенням вже сплаченої суми судового збору, а саме: 4 209,40 грн. (4 872,00 грн. х 96,4%) - 487,20 грн.).

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" задовольнити частково.

2. Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Міжрегіонального головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників від 01 липня 2015 року №№, , та рішення про застосування штрафних санкцій від 01 липня 2015 року №.

3. В іншій частині адміністративного позову відмовити.

4. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" (; 01601, м. Київ, бульвар Тараса Шевченка, 18) на користь Державного бюджету України (отримувач УДСКУ у Печерському районі, код 38004897, банк отримувача ГУ ДКСУ у м. Києві, код банку 820019, рахунок 4007) суму судового збору за подання адміністративного позову у розмірі 4 209,40 грн. (чотири тисячі двісті дев'ять гривень сорок копійок).

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.А. Кузьменко