Справа № 536/130/16-а
Суддя: Сіренко О.І.
Дата ухвалення: 2016-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

14 червня 2016 р.Справа № 536/130/16-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Сіренко О.І.

Суддів: Спаскіна О.А. , Любчич Л.В.

за участю секретаря судового засідання Медяник А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду клопотання Кременчуцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області про заміну відповідача по справі на правонаступника та відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги на постанову Кременчуцького районного суду Полтавської області від 24.03.2016р. по справі № 536/130/16-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України в Кременчуцькому районі Полтавської області

про зобов'язання призначити пенсію,

ВСТАНОВИЛА:

24 березня 2016 постановою Кременчуцького районного суду Полтавської області частково задоволено позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Кременчуцькому районі Полтавської області про зобов'язання призначити пенсію.

30 березня 2016 року Управлінням Пенсійного фонду України в Кременчуцькому районі Полтавської області на зазначену постанову суду подано апеляційну скаргу, яка не оплачена судовим збором. У апеляційній скарзі Управлінням Пенсійного фонду України в Кременчуцькому районі Полтавської області заявлено клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги на постанову суду по даній справі на один місяць.

10 травня 2016 року ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду у задоволенні клопотання Управління Пенсійного фонду України в Кременчуцькому районі Полтавської області про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги на постанову Кременчуцького районного суду Полтавської області від 24.03.2016 року по справі №536/130/16-а - відмовлено.

17 травня 2016 року ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Кременчуцькому районі Полтавської області на постанову Кременчуцького районного суду Полтавської області від 24.03.2016р. по справі № 536/130/16-а за - залишено без руху з підстави порушення частини 6 статті 187 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: до апеляційної скарги не додано документ про сплату судового збору. Скаржнику надано для усунення недоліків поданої апеляційної скарги - десять днів з дня отримання копії ухвали суду.

01 червня 2016 року через канцелярію суду надійшло клопотання Кременчуцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області про заміну відповідача - Управління Пенсійного фонду України в Кременчуцькому районі Полтавської області на правонаступника та про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги до винесення судового рішення.

Перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що відповідач у справі Управління Пенсійного фонду України в Кременчуцькому районі Полтавської області підлягає заміні, з таких підстав.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16.12.2015 року №1055 "Деякі питання функціонування територіальних органів Пенсійного фонду України" припинено діяльність управління Пенсійного фонду України в м. Кременчуці, управління Пенсійного фонду України в м. Комсомольську, управління Пенсійного фонду України в Кременчуцькому районі, управління Пенсійного фонду України в Козельщинському районі та утворено, шляхом злиття, Кременчуцьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області, яке продовжує виконувати функції попередніх державних органів.

Зважаючи на вище викладене, колегія суддів вважає за необхідне провести заміну відповідача на Кременчуцьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області.

В обґрунтування заявленого клопотання про відстрочення сплати судового збору зазначено, що Кременчуцьким об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Полтавської області було направлено лист до головного управління Пенсійного фонду України Полтавської області про надання коштів на сплату судового збору.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи заявленого клопотання та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для його задоволення.

Гарантією реалізації права на судовий захист в аспекті доступу до правосуддя є встановлення законом помірного судового збору для осіб, які звертаються до суду. Це відповідає Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо заходів, що полегшують доступ до правосуддя‚ від 14 травня 1981 року № R (81) 7: „В тій мірі, в якій судові витрати становлять явну перешкоду доступові до правосуддя, їх треба, якщо це можливо, скоротити або скасувати" (підпункт 12 пункту D).

Отже, сплата судового збору за подання заяв, скарг до суду є складовою доступу до правосуддя.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 87 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрат складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України "Про судовий збір" (тут і далі, в редакції, що є чинною на час подання апеляційної скарги).

Положеннями ч. 1 ст. 88 Кодексу адміністративного судочинства України, які кореспондуються з приписами ч. 1 та ч. 2 ст. 8 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що єдиною підставою для зменшення розміру належних для оплати судових витрат, звільнення від їх оплати, відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім'ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім'ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка контролюючого органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо).

При цьому, особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий/фінансовий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Як вбачається зі змісту клопотання, заявник посилається на відсутність необхідного бюджетного фінансування як на підставу для відстрочення сплати ним судового збору.

Колегія суддів вважає, що наведені заявником підстави не є достатніми для його задоволення. Обмежене фінансування установи не може бути підставою для відстрочення сплати нею судового збору, встановленого законом. Доказів, на підтвердження того, що матеріальне становище скаржника позбавляло його можливості сплатити судовий збір у встановленому розмірі на час подання апеляційної скарги та таке становище зміниться протягом розгляду справи та він зможе сплатити судовий збір скаржником також не надано.

Крім того, відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону України від 22 травня 2015 року № 484-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» зобов'язано Кабінет Міністрів України забезпечити відповідне фінансування державних органів, які позбавляються пільг щодо сплати судового збору.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладений в ухвалі Верховного Суду України від 25 вересня 2015 року по справі № 21-5401а15.

Як вбачається зі змісту клопотання, заявник посилається на відсутність об'єктивної можливості здійснити сплату судового збору у необхідному розмірі з огляду на те, що ним було направлено лист до Головного управління Пенсійного фонду України Полтавської області про надання коштів на сплату судового збору.

Колегія суддів вважає вказані доводи необґрунтованими, з огляду на наступне.

Згідно пункту 11.1 Порядку казначейського обслуговування державного бюджету за витратами, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 24.12.2012 N 1407 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 січня 2013 р. за N 130/22662 (далі - Порядок №1407), органи Казначейства здійснюють розрахунково-касове обслуговування розпорядників бюджетних коштів шляхом проведення платежів з реєстраційних, спеціальних реєстраційних рахунків розпорядників бюджетних коштів та рахунків одержувачів бюджетних коштів, відкритих в органах Казначейства, відповідно до кошторисів, планів асигнувань загального фонду державного бюджету (за винятком надання кредитів з державного бюджету), планів надання кредитів із загального фонду державного бюджету, планів спеціального фонду державного бюджету (за винятком власних надходжень бюджетних установ та відповідних видатків) або планів використання бюджетних коштів та помісячних планів використання бюджетних коштів.

У відповідності до пунктів 11.3 цього Порядку, органи Казначейства здійснюють платежі на підставі платіжних доручень (додаток 31 до цього Порядку) за дорученнями розпорядників бюджетних коштів та одержувачів бюджетних коштів у разі наявності в обліку відповідного бюджетного зобов'язання та бюджетного фінансового зобов'язання у межах залишків на рахунках для обліку відкритих асигнувань.

За змістом норм розділу ХІ Порядку №1407, платіжні доручення подаються до органів Казначейства відповідними розпорядниками бюджетних коштів.

Колегія суддів зазначає, що посилання заявника на те, що ним було направлено лист до Головного управління Пенсійного фонду України Полтавської області про надання коштів на сплату судового збору, є безпідставними, оскільки не підтверджуються жодними документальними доказами. Суд апеляційної інстанції не має обґрунтованих підстав вважати, що Головним управлінням Пенсійного фонду України Полтавської області дійсно було сформоване відповідне платіжне доручення на сплату судового збору за подання апеляційної скарги на постанову Кременчуцького районного суду Полтавської області від 24.03.2016р. по справі №536/130/16-а і таке подано до Державної казначейської служби України з метою проведення платежу.

Таким чином, враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що обставини, викладені скаржником у клопотанні не знайшли свого підтвердження, відтак в його задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст. 55, 88, 160, 167, 196, 205, 206, 211, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Клопотання Кременчуцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області про заміну відповідача по справі №536/130/16-а - задовольнити.

Замінити відповідача - Управління Пенсійного фонду України в Кременчуцькому районі Полтавської області на Кременчуцьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області.

У задоволенні клопотання Кременчуцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги на постанову кременчуцького районного суду Полтавської області від 24.03.2016р. по справі №536/130/16-а - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в частині відмови у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає як така, що не перешкоджає подальшому провадженню у справі відповідно до частини 2 статті 211 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Сіренко О.І.
Судді Спаскін О.А. Любчич Л.В.

Повний текст ухвали виготовлений 16.06.2016 р.