Справа № 810/1739/16
Суддя: Панченко Н.Д.
Дата ухвалення: 2016-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2016 року 810/1739/16

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого - судді Панченко Н.Д., розглянувши у порядку письмового провадження у м. Києві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області про визнання протиправним та скасування припису та постанови по справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції України у Київській області (далі також «Інспекція»), у якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати припис №С-0505/1 про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, складений 05.05.2016 головним інспектором будівельного нагляду інспекційного відділу №1 Управління контролю та нагляду за проведенням перевірок Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області Зброцьким Олександром Вікторовичем щодо ОСОБА_1;

- визнати протиправною та скасувати постанову №А-1905/1 по справі про адміністративне правопорушення, винесену 19.05.2016 головним інспектором будівельного нагляду інспекційного відділу №1 Управління контролю та нагляду за проведенням перевірок Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області Зброцьким Олександром Вікторовичем, згідно якої на ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 8500,00 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що у травні 2016 року Департаментом ДАБІ у Київській області було проведено позапланову перевірку дотримання ОСОБА_1 вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності з підстав, визначених пунктом 7 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 №553, а саме у зв'язку необхідністю проведення перевірки достовірності даних, наведених у декларації про початок виконання будівельних робіт.

Вказаною перевіркою встановлено, що проектна документація на будівництво об'єкту була розроблена з відхиленням від державних будівельних норм, містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, що стало підставою для видачі оскаржуваного припису про усунення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності та притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу.

Позивач стверджує, що проведена перевірка є протиправною, а висновок відповідача про невідповідність технічної документації на будівництво вимогам містобудівного законодавства є передчасним.

Так, позивач зазначає, що декларація про початок виконання будівельних робіт, необхідність перевірки достовірності даних котрої зумовило проведення позапланової перевірки, не була зареєстрована інспекцією та повернута на доопрацювання. За цих обставин позивач вважає, що Інспекція не мала правових підстав для призначення та проведення перевірки, а будь-які порушення (неточності), що містились у вказаній декларації, з огляду на відмову у її реєстрації, не можуть слугувати підставою для притягнення особи, яка її подала, до юридичної відповідальності.

Щодо виявлених порушень під час розроблення та передачі проектної документації, позивач зазначає, що виявивши її невідповідність вимогам містобудівного законодавства остання, до початку перевірки, була повернута замовнику на доопрацювання. При цьому позивач наголошує, що не проводив будь-яких будівельних чи підготовчих робіт на підставі вказаної проектної документації.

Відповідач позов не визнав, в обґрунтування заперечень проти позову зазначив, що за наслідками перевірки достовірності даних, наведених у поданій позивачем декларації про початок виконання будівельних робіт було встановлено, що проектна документація на будівництво розроблена з порушенням державних норм та з відхиленням від містобудівних умов та обмежень, чим не дотримано вимог статтей 29 та 31 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Крім того, перевіркою встановлено, що у позивача відсутні завдання на проектування, акт прийому-передачі проектної документації та документ, яким затверджено проектну документацію.

Зважаючи на допущені позивачем порушення відповідач вважає, що правомірно видав припис про їх усунення та притягнув позивача до адміністративної відповідальності, а тому у задоволенні позову просить відмовити.

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

5 травня 2016 року посадовою особою відповідача було здійснено позапланову перевірку дотримання ОСОБА_1 вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил з підстав необхідності перевірки достовірності даних, наведених у поданій декларації про початок виконання будівельних робіт від 15.04.2016 №10/10-Ф-1504/60/П.

Результати перевірки оформлені актом перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 05.05.2016 (далі - Акт перевірки) (а.с. 24).

За наслідками перевірки відповідач встановив, що ФОП ОСОБА_3 на замовлення ОСОБА_1 розробив проектну документацію, яку було затверджено замовником 11.04.2016.

Оглянувши документи, подані до перевірки, відповідачем було встановлено, що у замовника будівництва відсутні завдання на проектування, акт прийому-передачі проектної документації та документ, яким було затверджено проектну документацію, технічні умови.

Зі змісту проекту відповідачем встановлено, що проект розроблено з такими техніко-економічними показниками: площа забудови -1006,93 кв.м., загальна площа -1123,09 кв.м., будівельний об'єм 7380,75 куб.м. Натомість в містобудівних умовах та обмеженнях зазначено, що площа забудови становить 712 кв.м., загальна площа - 1540 кв.м., з яких надземна частина: 1 поверх - 685 кв.м., 2 поверх - 249 кв.м., 3 поверх - 606 кв.м., будівельний об'єм - 5822 куб.м.

Крім того, проектна документація розроблена в стадії, що не відповідає пункту 4.6.2. ДБН А.2.2-3-2014 (додаток Е) «Склад та зміст проектної документації на будівництво», у силу якого для об'єктів ІІІ категорії складності проектування здійснюється в дві стадії: 1) проект (П); 2) робоча документація (Р).

Врахувавши викладене, відповідач дійшов висновку про невідповідність проектної документації вимогам статтей 29 та 31 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та статті 23 Закону України «Про архітектурну діяльність».

5 травня 2016 року Інспекція з огляду на порушення, виявлені під час перевірки, видала ОСОБА_1 припис №05/05/1 про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, яким зобов'язала позивача у строк до 22.09.2016 усунути допущені порушення (а.с. 25).

11 травня 2016 року Інспекція на підставі Акта перевірки склала стосовно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення №1-Л-А-1105/1 (а.с. 26-27).

Розглянувши зазначений протокол та Акт перевірки, Інспекція визнала позивача винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1, 8 статті 96 Кодексу України про адміністративні правопорушення та прийняла постанову від 19.05.2016 №1905/1 про накладення на ОСОБА_1 штрафу у розмірі 8500,00 грн. (а.с. 33-34).

Не погоджуючись з вказаним приписом та постановою, позивач звернувся до суду.

Перевіряючи обґрунтованість доводів позивача в частині протиправності перевірки за наслідками якої прийняті оскаржувані рішення, суд виходив з такого.

Правові та організаційні основи містобудівної діяльності визначені у Законі України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 № 3038-VI (далі - Закон №3038-VI).

Частинами 1 та 3 статті 6 Закону №3038-VI встановлено, що управління у сфері містобудівної діяльності здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду.

Зміст управління у сфері містобудівної діяльності, державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду включає, зокрема, контроль за дотриманням законодавства у сфері містобудівної діяльності, вимог будівельних норм, державних стандартів і правил, положень містобудівної документації всіх рівнів, вихідних даних для проектування об'єктів містобудування (далі - вихідні дані), проектної документації.

Відповідно до Положення про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09.07.2014 №294, Державна архітектурно-будівельна інспекція України (Держархбудінспекція) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Віце-прем'єр-міністра України - Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства і який реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду.

Основними завданнями Держархбудінспекції є реалізація державної політики з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, зокрема, шляхом здійснення державного контролю та нагляду за дотриманням вимог законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил.

Пунктом 7 Положення встановлено, що Держархбудінспекція здійснює свої повноваження безпосередньо та через свої територіальні органи.

За визначенням, наведеним у частині 1 статті 41 Закону №3038-VI, державний архітектурно-будівельний контроль - це сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.

Процедуру здійснення заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт визначає Порядок здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 №553 (далі - Порядок №553).

Пунктом 2 Порядку №553 передбачено, що державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється за дотриманням: 1) вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, проектної документації, будівельних норм, державних стандартів і правил, положень містобудівної документації всіх рівнів, вихідних даних для проектування об'єктів містобудування, технічних умов, інших нормативних документів під час виконання підготовчих і будівельних робіт, архітектурних, інженерно-технічних і конструктивних рішень, застосування будівельної продукції; 2) порядку здійснення авторського і технічного нагляду, ведення загального та (або) спеціальних журналів обліку виконання робіт (далі - загальні та (або) спеціальні журнали), виконавчої документації, складення актів на виконані будівельно-монтажні та пусконалагоджувальні роботи; 3) інших вимог, установлених законодавством, будівельними нормами, правилами та проектною документацією, щодо створення об'єкта будівництва.

Згідно з пунктом 5 Порядку №553 державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом.

Позаплановою перевіркою відповідно до пункту 7 Порядку №553 вважається перевірка, яка не передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю.

У цьому ж пункті наведено вичерпний перелік підстав призначення та проведення позапланових перевірок, однією з яких є необхідність проведення перевірки достовірності даних, наведених у повідомленні та декларації про початок виконання підготовчих робіт, повідомленні та декларації про початок виконання будівельних робіт, декларації про готовність об'єкта до експлуатації, протягом трьох місяців з дня подання зазначених документів.

Проаналізувавши наведені норми права, суд дійшов висновку, що словосполучення «подання зазначених документів» як складова підстави для призначення позапланової перевірки достовірності даних, наведених у повідомленні та декларації про початок виконання підготовчих робіт, повідомленні та декларації про початок виконання будівельних робіт, декларації про готовність об'єкта до експлуатації включає і реєстрацію (прийняття) Інспекцією таких документів.

Тобто, передумовою для призначення і проведення перевірки з підстав необхідності проведення перевірки достовірності даних, наведених у декларації про початок виконання будівельних робіт є факт її реєстрації у встановленому порядку.

Порядок реєстрації, вичерпні підстави для відмови у реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт визначено Порядком виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 № 466 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 26.08.2015 № 747) (далі - Порядок №466).

Відповідно до пункту 16 Порядку №466 замовник (його уповноважена особа) заповнює і подає особисто або надсилає рекомендованим листом з описом вкладення чи через електронну систему здійснення декларативних процедур у будівництві до відповідного органу державного архітектурно-будівельного контролю два примірники декларації за формою, наведеною у додатках 4, 5, 6 до цього Порядку.

Орган державного архітектурно-будівельного контролю протягом п'яти робочих днів з дня надходження до нього декларації перевіряє повноту даних, зазначених у декларації, та здійснює дії щодо внесення інформації, зазначеної у декларації, до реєстру (Пункт 17 Порядку №466).

Пунктом 18 Порядку №466 передбачено, що орган державного архітектурно-будівельного контролю повертає з письмовим обґрунтуванням причини у строк, передбачений для її реєстрації, декларацію про початок виконання будівельних робіт замовникові (його уповноваженій особі) для усунення виявлених недоліків, якщо у декларації не відображено інформації щодо замовника, назви чи адреси об'єкта, документа, що підтверджує право власності чи користування земельною ділянкою (крім випадків, визначених пунктом 7 цього Порядку), містобудівних умов та обмежень (крім об'єктів, для проектування яких містобудівні умови та обмеження не надаються), проектувальника, головного архітектора та/або головного інженера проекту, осіб, відповідальних за проведення авторського і технічного нагляду.

Відповідно до пункту 19 Порядку №466 після усунення недоліків декларація розглядається органом державного архітектурно-будівельного контролю у порядку, передбаченому для її реєстрації.

Таким чином, отримавши від замовника декларацію про початок виконання будівельних робіт орган державного архітектурно-будівельного контролю за наслідками перевірки повноти наведених у ній даних реєструє таку декларацію або повертає її замовнику з одночасним обґрунтуванням причин повернення.

У цьому контексті судом встановлено, що 16.04.2016 позивач склав та подав до Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Київській області декларацію про початок виконання будівельних робіт на об'єкті «Виробнича база з переробки алюмінієвого профілю (виробництво вікон)», що розташований за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Тарасівка (вх. №10/10-Ф-1504/60/П).

Розглянувши подану позивачем декларацію про початок виконання будівельних робіт відповідач відмовив у її реєстрації у зв'язку з неповнотою зазначених у ній даних, про що направив позивачу листа від 21.04.2016 №10/10-50/2104/02 у якому виклав зміст недоліків (а.с. 20).

У ході розгляду справи суд встановив, що після повернення зазначеної декларації позивач повторно до Держархбудінспекції та її територіальних органів з іншою декларацією про початок виконання будівельних робіт не звертався. Такі обставини також не заперечувались відповідачем.

Разом з тим, незважаючи на відмову у реєстрації декларації (вх. №10/10-Ф-1504/60/П), 05.05.2016 Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області ініціював проведення позапланової перевірки з підстав необхідності перевірки достовірності наведених у ній даних.

Суд зазначає, що у разі використання Інспекцією свого права на відмову у реєстрації декларації та повернення її для виправлення виявлених недоліків, така декларація вважається неподаною, не створює для сторін жодних юридичних наслідків, а тому не може слугувати підставою для призначення позапланової перевірки.

За наведених обставин суд дійшов висновку, що у даному конкретному випадку законодавчих передумов для проведення позапланової перевірки у тому контексті, в якому її провів відповідач - не існувало.

Суд вважає, що призначення та проведення позапланової перевірки за відсутності законної підстави для її призначення та проведення є порушенням Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю.

В аспекті викладеного суд зазначає, що імперативними положеннями Закону №3038-VI та Порядку №553 встановлені умови та порядок прийняття контролюючим органом рішень про проведення перевірок і лише їх безумовне дотримання може бути належною підставою для проведення перевірки.

У розглядуваному випадку такою умовою є факт реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт у порядку, визначеному законом, зокрема, відповідно до Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.14.2011 № 466 «Деякі питання виконання підготовчих і будівельних робіт»

Призначення та проведення перевірки за відсутності встановлених у законі підстав для її призначення зумовлює незаконність перевірки та нівелює значення будь-яких рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки.

Суд також бере до уваги ту обставину, що у ході позапланової перевірки позивача відповідач достовірності даних, наведених у декларації про початок будівельних робіт, не перевіряв, оскільки Акт перевірки не містить жодних висновків з даного питання, як позитивних так і висновків про наявність певних розбіжностей або недостовірної інформації.

Натомість відповідач, використавши факт звернення позивача з відповідною декларацією, достовірно знаючи про факт її повернення для доопрацювання, вдався до вибіркової перевірки проектної документації, яка на момент здійснення контролюючого заходу була повернута проектувальнику на доопрацювання, що підтверджується рішенням позивача від 22.04.2016 (а.с. 22) та актом приймання-передачі (повернення) проектної документації (а.с. 23).

Суд погоджується з твердженням позивача, що закон не обмежує право замовника скасувати раніше затверджену проектну документацію та повернути її на доопрацювання, або ж взагалі відмовитись від послуг проектувальника з укладенням нового договору та розроблення нової документації. Поряд з цим суд вважає, що за умови не використання проектної документації у будівництві (для заповнення декларації про початок виконання будівельних робіт, отримання інших дозвільних документів) вона є внутрішнім документом суб'єкта містобудування, тому певні недоліки у ній не можуть бути підставою для притягнення особи до відповідальності за правопорушення у сфері містобудівної діяльності.

За таких обставин, припис Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Київській області від 05.05.2016 №С-0505/1 про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил та постанова від 19.05.2016 №1905/1 по справі про адміністративне правопорушення є протиправними та підлягають скасуванню.

При цьому, скасовуючи постанову відповідача від 19.05.2016 №1905/1 по справі про адміністративне правопорушення суд звертає увагу на інший аспект даної справи.

Так, з вказаної постанови вбачається, що позивача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, склад якого передбачений частинами 1 та 8 статті 96 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Частиною 1 статті 96 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що порушення вимог законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил та затверджених проектних рішень під час нового будівництва, реконструкції, реставрації, капітального ремонту об'єктів чи споруд - тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від десяти до п'ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та на посадових осіб - від п'ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У свою чергу, частиною 8 статті 96 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що виконання будівельних робіт без реєстрації декларації про початок виконання зазначених робіт, а також наведення недостовірних даних у такій декларації, вчинені щодо об'єктів III категорії складності, - тягнуть за собою накладення штрафу від п'ятисот до шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Хоча у резолютивній частині оскаржуваної постанови від 19.05.2016 №1905/1 в якості підстави для визначення штрафних санкцій міститься посилання на обидві частини статті 96 Кодексу України про адміністративні правопорушення, під час розгляду справи суд при здійсненні математичних розрахунків встановив, що штрафні санкції позивачу були визначені лише за порушення частини 8 статті 96 КУпАП у розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто за виконання будівельних робіт без реєстрації декларації про початок виконання зазначених робіт.

Разом з тим, як слідує з Акта перевірки, зміст якого відповідач надалі повністю відтворив у протоколі про адміністративне правопорушення від 11.05.2016 №1-Л-А-11105/1 та у постанові від 19.05.2016 №1905/1 по справі про адміністративне правопорушення, під час виїзду інспектором на земельну ділянку за адресою місцезнаходження об'єкта будівництва, ознак виконання підготовчих або будівельних робіт встановлено не було.

Таким чином суд зазначає, що у даному випадку, відсутня об'єктивна сторона правопорушення, передбаченого частиною 8 статті 96 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Крім цього, враховуючи обставини, встановлені під час розгляду справи, суд звертає увагу на позицію Верховного Суду України, викладену ним у постанові від 02.06.2015 №21-720а15 за позовом Приватної агрофірми «Агроінвест» до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Полтавській області про скасування постанов, у якій суд, проаналізувавши положення пункту 8 статті 36 Закону № 3038-VI, дійшов висновку, що поняття «подання декларації» як складова підстав для відповідальності за повноту та достовірність зазначених в ній даних включає і реєстрацію (прийняття) Інспекцією цієї декларації. У разі використання Інспекцією свого права на відмову у реєстрації декларації та повернення її для виправлення виявлених недоліків, така декларація не може вважатися поданою та бути підставою для притягнення до відповідальності, передбаченої Законом № 208/94-ВР за порушення норм Закону № 3038-VI.

Відповідно до частини 1 статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України.

Відповідно до частини 5 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду України, враховуються іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладаєтеся на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На виконання цих вимог відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не надав суду жодних доказів, які спростовували б твердження позивача, а відтак, не довів правомірності своїх дій та рішень.

З огляду на зазначене, беручи до уваги докази наявні у матеріалах справи у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судом рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати припис Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області від 05.05.2016 №С-0505/1 про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.

Визнати протиправною та скасувати постанову Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області від 19.05.2016 №1905/1 по справі про адміністративне правопорушення.

Присудити ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) документально підтверджені судові витрати у розмірі 551,20 грн. (п'ятсот п'ятдесят одна грн. 20 коп.) згідно квитанції №QS76473701 від 26.05.2016 за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області (місцезнаходження: 01133, м.Київ, бул. Лесі Українки, буд. 26)

Постанова суду у частині визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення є остаточною та оскарженню не підлягає.

В іншій частині постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили ніш» повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подасться до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Панченко Н.Д.

Дата виготовлення і підписання повного тексту постанови - 09 червня 2016 року.