Справа № 815/7141/15
Суддя: Федусик А. Г.
Дата ухвалення: 2016-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 червня 2016 р.м.ОдесаСправа № 815/7141/15

Категорія: 5.2.2 Головуючий в 1 інстанції: Танцюра К.О.
Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Федусик А.Г.,

суддів Шевчук О.А. та Зуєвої Л.Є.,

при секретарі Пальоній І.М.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1 та представника апелянта ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті ОСОБА_3 апеляційну скаргу Одеської митниці Державної фіскальної служби на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 21 березня 2016 року по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Круп'яний двір" до Одеської митниці Державної фіскальної служби України про скасування рішень про коригування митної вартості та карток відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів транспортних засобів комерційного призначення,-

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Круп'яний двір" (далі ТОВ) звернулось до суду з адміністративним позовом до Одеської митниці Державної фіскальної служби (далі ДФС) про скасування рішень про коригування митної вартості №500060006/2015/000069/2 та №500060006/2015/000070/2 від 12 листопада 2015 року, скасування карток відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів транспортних засобів комерційного призначення №500060006/2015/00108 та №500060006/2015/00109 від 11 листопада 2015 року (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 11 січня 2016 року.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 21 березня 2016 року позовні вимоги задоволено.

Не погоджуючись з постановою суду, ДФС подала апеляційну скаргу, в якій зазначається, що вказана постанова ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю - доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 05 листопада 2015 року ТОВ подало до ДФС митну декларацію №500060006/2015/010301 для здійснення митного оформлення товару «рис пакистанський довгозернистий: повністю обрушений, не пропарений, врожай 2014-2015 року довгозернистий вибілений рис LONG GRAIN MILLED WHITE RISE IRRI-6» (середня довжина зерна 6,4 мм) із співвідношенням довжини і ширини більше 3, шліфований, 8,59% дроблених зерен, для продовольчих цілей (ДСТУ 6292-93), не у первинній упаковці, розфасований у поліпропіленові мішки по 25 кг., не для роздрібної торгівлі, для подальшого розфасування. Всього 78000 кг.

12 листопада 2015 року ДФС прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №500060006/2015/000069/2.

Відповідно до п.33 рішення від 12 листопада 2015 року, рішення про коригування митної вартості товарів №500060006/2015/000069/2 прийнято у зв'язку з тим, що у поданих до митного оформлення документах містяться розбіжності, а саме: - умови поставки С&F, вказані у перелічених вище документах (інвойс, прас-лист, калькуляція, декларація країни відправлення, контракт) не відповідають позначкам, які містяться у «ІНКОТЕРМС-2010» та не відповідають даним зазначеним у МД гр.20., а саме «СFR»; у поданої МД та протоколу випробувань від 02 листопада 2015 року №1592 не вказано ґатунок рису, що впливає на його вартість; маркування, яке вказане на мішках, не містить інформації, що саме рис «IRRI -6» знаходиться у мішках; згідно маркування на мішках виробництво рису-вересень 2015 року, а у МД №500060006/2015/010301 вказано виробництво 2014-2015 року; прайс-лист виробника датований 17 серпня 2015 року, тоді як контракт був укладений тільки 20 серпня 2015 року; не виконані умови оплати за товар згідно з п.4.1.3 контракту, що не дає змогу ідентифікувати дану поставку.

Крім того, 05 листопада 2015 року ТОВ подало до ДФС митну декларацію №500060006/2015/010302 для здійснення митного оформлення товару «рис пакистанський довгозернистий: повністю обрушений, не пропарений, врожай 2014-2015 року довгозернистий вибілений рис LONG GRAIN MILLED WHITE RISE IRRI-6»(середня довжина зерна 6,4 мм) із співвідношенням довжини і ширини більше 3, шліфований, 8,59% дроблених зерен, для продовольчих цілей(ДСТУ 6292-93), не в первинній упаковці, розфасований у поліпропіленові мішки по 25 кг., не для роздрібної торгівлі, для подальшого розфасування. Всього 78000 кг.

12 листопада 2015 року ДФС прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №500060006/2015/000070/2.

Відповідно до п.33 рішення від 12 листопада 2015 року, рішення про коригування митної вартості товарів №500060006/2015/000070/2 прийнято у зв'язку з тим, що у поданих до митного оформлення документах містяться розбіжності, а саме: - умови поставки С&F, вказані у перелічених вище документах (інвойс, прас-лист, калькуляція, декларація країни відправлення, контракт) не відповідають позначкам, які містяться у «ІНКОТЕРМС-2010» та не відповідають даним зазначеним у МД гр.20., а саме «СFR»; у поданої МД та протоколу випробувань від 02 листопада 2015 року №1593 не вказано ґатунок рису, що впливає на його вартість; маркування, яке вказане на мішках, не містить інформації, що саме рис «IRRI -6» знаходиться у мішках; згідно маркування на мішках виробництво рису-вересень 2015 року, а у МД №500060006/2015/010302 вказано виробництво 2014-2015 року; прайс-лист виробника датований 17 серпня 2015 року, тоді як контракт був укладений тільки 20 серпня 2015 року; не виконані умови оплати за товар згідно з п.4.1.3 контракту, що не дає змогу ідентифікувати дану поставку.

Коригування митної вартості товару (рис) та винесення відповідних розпорядчих документів і стало підставою для звернення з позовом до суду.

Вирішуючи справу та задовольняючи вимоги, суд першої інстанції, на ряду з іншим, виходив з того, що відповідачем не доведено неможливість застосування основного методу визначення митної вартості товарів за ціною договору, яка була зазначена ТОВ у митних деклараціях №500060006/2015/010301 та №50006000/2015/010302 від 05 листопада 2015 року.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає їх правильними з огляду на наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.318 МК України митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України.

Пунктом 1 ст.49 МК України встановлено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно до ч.1 та 2 ст.51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Згідно з положеннями ст.57 МК України (Глава 9) визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Приймаючи оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів та не застосовуючи основний метод визначення митної вартості відповідач виходив з того, що у поданих документах містяться розбіжності та відсутні всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.

Частиною 2 ст.53 МК України визначено документи, які підтверджують митну вартість товарів, якими є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах пятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є обєктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

З аналізу ст.53 МК України вбачається, що МК України передбачено вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення. Основними документами, які підтверджують митну вартість товару, є: зовнішньоекономічний договір (контракт), рахунок-фактура (інвойс), якщо рахунок сплачено, то банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару.

Це також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15 лютого 2011 року № 3018-IV Про внесення змін до Закону України "Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур", якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження заявленої митної вартості товару позивачем було надано митному органу: зовнішньоекономічні контракти, рахунки-фактури, пакувальні листи, коносамент, міжнародні автомобільні накладні, висновки експертних організацій про вартісні характеристики товару, платіжні доручення, сертифікати походження товару, страхові поліси та іншу документацію, на підставі якої можливо встановити митну вартість імпортованого товару.

Отже, позивачем було надано всі необхідні та вичерпні документи для визначення митної вартості імпортованого товару за вказаним контрактом, тому колегія суддів приходить до висновку, що прийняття спірного рішення відповідачем є безпідставним та таким, що суперечить основним принципам здійснення державної митної справи (ст.8 МК України), зокрема, законності та додержання прав та охоронюваних законом інтересів осіб.

При цьому, суд не приймає до уваги посилання відповідача на наявність розбіжностей у поданих декларантом з метою здійснення митного оформлення документах, які викладені у спірному рішенні про коригування митної вартості товарів, і які, за твердженням відповідача, стали підставою для відмови у здійсненні митного оформлення та коригування митної вартості товарів.

Посилання митного органу на те, що умови поставки С&F, вказані в поданих документах, не відповідають позначкам, вказаним в Інкотермс-2010, а саме позначці CFR, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки, відповідно до п.9.3 правил Інкотермс 2010 на практиці сторони часто продовжують використовувати стару абревіатуру C&F (або C і F, C+F).

Також, судом враховано, що компанією Marvel Agro Commodities та ТОВ були узгоджені умови поставки Соst and Freigt (вартість товару і фрахт) з використанням скорочення С&F, яке не міститься в правилах Інкотермс 2010, проте, суб'єкти господарської діяльності мають можливість укладати контракти, використовуючи при цьому правила Інкотермс будь-якої редакції.

Окрім іншого, колегія суддів зазначає, що діючим законодавством не передбачено обов'язку декларанта заповнення даних щодо ґатунку товару, а лише розпізнавальні особливості товару (опис товару), що надає можливість його ідентифікувати, тому відповідні посилання ДФС на відсутність ґатунку рису колегія суддів не приймає до уваги.

Також, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо безпідставності доводів ДФС про наявність розбіжності: маркування на мішках виробництва рису вересень 2015 року, а у митній декларації зазначено виробництво 2014-2015 роки, з огляду на ту обставину, що поняття дати врожаю рису-сирця та дати виробництва (його оброблення), не є тотожними.

Крім того, доводи ДФС щодо не невиконання ТОВ умов оплати за товар згідно п.4.1.3 контракту, а саме сплати третьої частини грошових коштів, спростовується платіжними дорученнями ТОВ №81 та №83 від 20 листопада 2015 року.

Додатково колегія суддів зазначає, що всі (нібито наявні) розбіжності в документації декларанта за своєю суттю не є такими, що свідчать про можливе заниження митної вартості товарів, а могли б свідчити про наявність формальних недоліків (помилок) при оформленні первинної документації між продавцем товару та ТОВ.

Отже, в ході розгляду справи колегією суддів встановлено, що подані декларантом документи з метою здійснення митного оформлення поставлених за вказаним контрактом товарів фактично не мали розбіжностей, на наявність яких посилався митний орган, як на підставу неможливості визначення митної вартості товарів за основним методом.

Таким чином, враховуючи все вищезазначене у сукупності, колегія у суддів приходить до висновку, що митний орган під час здійснення митного контролю правильності визначення позивачем митної вартості товарів і митного оформлення діяв у спосіб, який не відповідає вимогам МК України, в зв'язку з чим позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Отже, колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції викладена достатньо повно, висновки обґрунтовані з посиланням на конкретні норми Законів України та відповідають чинному законодавству.

Доводи ДФС викладені у апеляційній скарзі за змістом ідентичні наданим до адміністративного позову запереченням, зазначених висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні норм матеріального права.

За таких обставин, підстав для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення апеляційних скарг не вбачається.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Одеської митниці Державної фіскальної служби залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 21 березня 2016 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: ОСОБА_4
Суддя: Суддя: ОСОБА_5 ОСОБА_3