Справа № 352/2491/15-а (2а/352/22/16)
Суддя: Заяць В.С.
Дата ухвалення: 2016-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

10 червня 2016 року м. Київ К/800/15414/16

Суддя Вищого адміністративного суду України Заяць В.С., перевіривши на предмет відповідності вимогам закону касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 02 березня 2016 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 11 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Тисменицькому районі Івано-Франківської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до управління Пенсійного фонду України в Тисменицькому районі Івано-Франківської області про

визнання дій управління Пенсійного фонду України в Тисменицькому районі Івано-Франківської області щодо відмови в зарахуванні пільгового стажу роботи в районах Крайньої Півночі та в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, неправомірними,

зобов'язати вчинити дії щодо цього зарахування та здійснити йому перерахунок і виплату недоотриманих коштів, з 18 листопада 2014 року (з моменту призначення пенсії).

Постановою Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 02 березня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 11 травня 2016 року, у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням судів, ОСОБА_1 звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального і процесуального права.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до пункту 5 частини 5 статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі також у випадках, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

За змістом цієї норми касаційна скарга повинна містити посилання на помилкове та/або неправильне застосування норм матеріального права при вирішенні справи та/або порушення норм процесуального права (у разі оскарження судового рішення по суті - пояснення, яким чином такі порушення вплинули на правильність вирішення справи).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшов до висновку, що позивач, який працював вахтово-експедиційним методом у районах Крайньої Півночі і прирівняних до них місцевостях та не укладав строкового договору на роботу в районах Крайньої Півночі і прирівняних до них місцевостях, не користувався додатковою пільгою, яка передбачена пунктом «д» статті 5 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», щодо зарахування одного року роботи в районах Крайньої Півночі і в прирівняних до них місцевостях за один рік шість місяців роботи при обчисленні стажу, що дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права була висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України, зокрема, у постановах від 27 жовтня 2015 року у справі №338/1079/14-а), від 13 січня 2016 року (справа № 344/1423/15-а), від 13 квітня 2016 року (справи №344/9046/15-а, № 344/17420/14-а), у яких колегія суддів Верховного Суду України дійшла висновку, що на працівників, які працювали вахтовим методом в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, поширюються пільги, передбачені статтями 14 Указу від 10 лютого 1960 року, а додаткові пільги, передбачені статтею 5 зазначеного Указу, зокрема зарахування одного року роботи у районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців роботи при обчисленні стажу, що дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності, не поширюються.

Обставини, які зазначені скаржником у касаційній скарзі, досліджувалися та перевірялися судами попередніх інстанцій з наданням належної правової оцінки. Виходячи зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень, ця касаційна скарга є необґрунтованою, а викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки скаржник не наводить підстав, які б дозволили вважати, що суд неправильно застосував норми матеріального або процесуального права.

Керуючись статтями 211, 213, пунктом 5 частини 5 статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И В:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 02 березня 2016 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 11 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Тисменицькому районі Івано-Франківської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.С. Заяць