Справа № 331/8782/15-а(2-а/331/14/2016)
Суддя: Баранник Н.П.
Дата ухвалення: 2016-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

01 червня 2016 рокусправа № 331/8782/15-а 2-а/331/14/2016

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Баранник Н.П.

суддів: Суховарова А.В. Щербака А.А.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 03 лютого 2016 року у справі № 331/8782/15-а (2-а/331/14/2016) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

07 грудня 2015 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Запоріжжя (далі - відповідач) щодо відмови в призначенні пенсії за віком на загальних підставах відповідно до ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої зарплати працівників, зайнятих в галузях економіки України за 3 останні роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком з 10.11.2015 р.;

- зобов'язати відповідача призначити позивачу пенсію за віком з 10.11.2015р. відповідно до ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої зарплати працівників, зайнятих в галузях економіки України за 3 останні роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком, провести перерахунок та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією з 17.07.2015р..

Постановою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 03 лютого 2016 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу. В скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, позивач просить скасувати постанову Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 03 лютого 2016 року та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що з 08 березня 2001 року, позивач перебуває на обліку в Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Запоріжжя та отримує пенсію за віком на пільгових умовах по Списку №1, призначену згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення». Після призначення пільгової пенсії ОСОБА_1 продовжував працювати.

10 листопада 2015 року позивач, досягнувши пенсійного віку 08.03.2011р., звернувся до відповідача із заявою про призначення йому пенсії за віком на загальних підставах у відповідності до ст.26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Листом від 24.11.2015р. №122/Т-9 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком за нормами ст..26 з урахуванням ч.4 ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Відмова мотивована тим, що в листопаді 2000 року позивачу вже було призначено пенсію за віком на пільгових умовах по Списку №1 за нормами ЗУ «Про пенсійне забезпечення» і з 01.01.2004р. пенсія була перерахована згідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за документами, що містились в пенсійній справі.

Вважаючи таку відповідь протиправною та такою, що суперечить вимогам закону, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, який відмовив у задоволенні позовних вимог, враховуючи наступне.

Станом на час призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах пенсійне забезпечення громадян здійснювалось відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до статті 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за цим законом призначаються наступні види державних пенсій: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

Згідно п. "а" ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком N 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах;

З 01.01.2004р. набрав чинності Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Статтею 9 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено такі види пенсійних виплат: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Тобто, і Законом України «Про пенсійне забезпечення», на підставі якого позивачу призначено пенсію, і Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено такий вид пенсійних виплат як пенсія за віком.

Положення ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», на які посилається позивач, стосуються осіб, які вперше звернулися за призначенням пенсії.

Оскільки, позивачу у 2001 році вже було призначено пенсію за віком (на пільгових умовах), то його повторна заява про призначення цього ж виду пенсії, хоч і на загальних підставах, є необґрунтованою, а тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку відмовивши в задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, а тому колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст.197 п.1 ч.1 ст.198, ст.ст. 200, 205, 206 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 03 лютого 2016 року у справі № 331/8782/15-а (2-а/331/14/2016) - залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання чинності.

Головуючий: Н.П. Баранник

Суддя: А.В. Суховаров

Суддя: А.А. Щербак