Справа № 0870/12367/12
Суддя: Кошіль В.В.
Дата ухвалення: 2016-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2016 року м. Київ К/800/10828/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючого Кошіля В.В.

Суддів Борисенко І.В.

Моторного О.А.

при секретарі Калініні О.С.

за участю представника відповідача - Макаренка С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального головного управління Міндоходів

на ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 17.02.2015

та постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 13.02.2013

у справі № 0870/12367/12

за позовом Публічного акціонерного товариства «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна»

до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Державної податкової служби

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна» звернулось до суду з позовом про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 10.12.2012 № , № та № Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Державної податкової служби, правонаступником якої є Спеціалізована державна податкова інспекція з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального головного управління Міндоходів.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 13.02.2013, яка залишена без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 17.02.2015, позов задоволено; визнано протиправними та скасовано спірні податкові повідомлення-рішення, з мотивів обґрунтованості позовних вимог.

В касаційній скарзі відповідач просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій; прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Позивач в запереченнях на касаційну скаргу просить залишити її без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, як законні та обґрунтовані.

В касаційній скарзі відповідач просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій в частині; прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Позивач в запереченнях на касаційну скаргу просить залишити її без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, як законні та обґрунтовані.

Представником відповідача в судовому засіданні заявлено клопотання про реорганізацію відповідача зі Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального головного управління Міндоходів на правонаступника - Спеціалізовану державну податкову інспекцію з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального головного управління ДФС.

Відповідно до ст. 55 Кодексу адміністративного судочинства України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії адміністративного процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов'язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов'язкові для особи, яку він замінив.

Суд касаційної інстанції, розглянувши заявлене клопотання, дійшов висновку про його задоволення.

Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що за результатами проведеної документальної позапланової виїзної перевірки ПАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна» щодо підтвердження відомостей, отриманих від ТОВ «Арті Інвест», ТОВ «Дієг-Авіастар», які мали правові відносини за період з 01.01 по 31.10.2011, складено акт № 502/24-1/00186536 від 26.11.2012, в якому зафіксовано порушення: п. 5.1 ст. 5, пп. 5.2.1 п. 5.2, абз. 4 пп. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»; п. 138.2 ст. 138, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток за період з 01.01 по 31.12.2011 в розмірі 2 159 575 грн., у тому числі по періодам: у 1-му кварталі 2011 року у сумі 1 052 598 грн., у 2-му кварталі 2011 року у сумі 444 913 грн.; у періоді 2-й, 3-й квартали 2011 року у сумі 1 106 966 грн., у періоди 2-й та 4-й квартали 2011 року у сумі 1 106 977 грн.; пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14, п. 44.1 ст. 44, п. 198.1, п. 198.3 ст. 198, п. 200.1, п. 200.3, п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України, п. 10.1 «Порядку ведення реєстру виданих та отриманих податкових накладних», затвердженого наказом ДПА України № 1002 від 24.12.2010, розділу V п. 4 наказу ДПА України № 1490/20228 від 20.12.2011 «Про затвердження форм та порядку заповнення та подання податкової звітності з податку на додану вартість», в результаті чого ПАТ «Дніпроспецсталь» завищено суму від'ємного значення за період з 01.01 по 31.08.2011 на суму ПДВ 1 804 666, в тому числі по періодам: лютий 2011 року - 441 270 грн., березень 2011 року - 400 808 грн., червень 2011 року - 386 881 грн., серпень 2011 року - 575 707 грн. та бюджетного відшкодування за період з 01.02 по 30.09.2011 на суму ПДВ 1 804 666 грн. по взаємовідносинам з контрагентами: ТОВ «Арті Інвест», ТОВ «Дієг-Авіастар».

10.12.2012 за результатами проведеної перевірки були прийняті наступні податкові повідомлення-рішення:

- № про зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 1 804 666 грн., в т.ч. по періодам: за березень 2011 року у розмірі 441 270 грн., за червень 2011 року у розмірі 400 808 грн., за серпень 2011 року у розмірі 386 881 грн., за вересень 2011 року у розмірі 575 707 грн., та нарахування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 481 295 грн.;

- № про зменшення розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 1 804 666 грн., в т.ч. по періодам: за лютий 2011 року у розмірі 441 270 грн., за березень 2011 року у розмірі 400 808 грн., за червень 2011 року у розмірі 386 881 грн., за червень 2011 року у розмірі 575 707 грн.;

- № про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на прибуток підприємств у розмірі 2 159 576 грн., у т.ч.: 2 159 575 грн. основного платежу та 1 грн. штрафних (фінансових) санкцій.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, позивачем були надані під час проведення перевірки податковому органу та суду під час судового розгляду справи первинні документи в підтвердження здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентами ТОВ «Дієг-Авіастар» і ТОВ «Арті Інвест», а саме: договори поставки, специфікації, податкові та видаткові накладні, рахунки-фактури, товарно-транспортні накладні, прибуткові ордери, сертифікати якості, платіжні доручення.

Додатково позивачем надані суду копії установчих та реєстраційних документів ТОВ «Дієг-Авіастар» та ТОВ «Арті Інвест» та відомості руху ТМЦ. Жодних зауважень до невідповідностей, які містяться у зазначених документах, відповідачем не було зазначено.

В якості доказів відсутності факту постачання товарів відповідач посилається на акт перевірки № 1307/23/34884334 від 14.04.2011, складений Лівобережною МДПІ м. Дніпропетровська щодо ТОВ «Дієг-Авіастар», яким встановлено порушення ТОВ «Дієг-Авіастар» ч. 1, ч. 5 ст. 203, ч. ч. 1, 2 ст. 215, ст. 228, ст. ст. 662, 665 ст. 656 ЦК України в частині недодержання вимог визначених статей в момент вчинення правочинів, які не спрямовані на реальне настання наслідків, що обумовлені ними по правочинах, здійснених по ланцюгу з ТОВ «УП Укрпромресурс», ДП «ДЗПТ», ТОВ «Дієг-Авіастар», ВАТ «Дніпроспецсталь».

Також відповідач в обґрунтування своєї позиції посилався на акт про неможливість проведення зустрічної перевірки ТОВ «Арті Інвест» з питань правомірності проведених господарських відносин з контрагентами-покупцями та постачальниками з метою встановлення факту реальності проведених взаємовідносин, повноти їх відображення в податковому обліку з урахуванням їх виду, обсягу, якості та розрахунків при здійсненні фінансово-господарської діяльності за період з 01.09.2009 по 31.04.2012 № 841/15-02/35204018 від 21.09.2012.

Задовольняючи позовні вимоги, суди попередніх інстанцій виходили з того, що в акті перевірки відсутній чіткий та систематизований виклад виявлених під час перевірки фактів порушень, однак в цілому зі змісту акту вбачається, що відповідач дійшов висновку про завищення позивачем сум валових витрат та податкового кредиту у період лютий, березень, червень, серпень 2011 року по господарським операціям з контрагентами ТОВ «Дієг-Авіастар» та ТОВ «Арті Інвест», по яким, на думку відповідача, встановлено відсутність факту постачання товарів; при цьому відповідач не заперечує факт відображення позивачем в бухгалтерському та податковому обліку операцій з отримання товарів від зазначених контрагентів на підставі первинних документів (податкових накладних, договорів, видаткових (прибуткових) накладних, банківських виписок, прибуткових ордерів, рахунків, платіжних доручень) які були надані до перевірки. Будь-яких зауважень до зазначених документів в акті перевірки не зазначено; зі змісту наданого позивачем акту перевірки № 1307/23/34884334 від 14.04.2011, складеного Лівобережною МДПІ м. Дніпропетровська, зазначений акт складено за результатами документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Дієг-Авіастар» з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства за період з 01.01 по 31.01.2011 вбачається, що перевірка проводилась фактично за січень 2011 року, в той час як правовідносини між позивачем та його контрагентами, які, на думку відповідача, не були спрямовані на реальне настання правових наслідків, відбувалися у лютому, березні, червні, та серпні 2011 року; акт про неможливість проведення зустрічної перевірки ТОВ «Арті Інвест» всупереч його назві та всупереч зазначеної у ньому інформації про те, що зустрічну звірку неможливо провести, в зв'язку з не знаходженням підприємства за юридичною адресою, містить інформацію про фактично проведену звірку та висновки про встановлення порушень ч. 1 ст. 203, ст. ст. 215, 216, 228, 662, 655, 656 ЦК України в частині недодержання в момент вчинення правочину вимог, які не спрямовані не реальне настання правових наслідків, що обумовлені ними (п. 5 ст. 203 ЦК України) по правочинах, здійснених по ланцюгу постачання ТОВ «Арті Інвест» до реальних вигодонабувачів за період з 01.09.2009 по 31.04.2012; на час здійснення спірних фінансово-господарських операцій ТОВ «Арті Інвест» та ТОВ «Дієг-Авіастар» були зареєстровані в установленому законом порядку, відповідали ознакам і поняттю юридичної особи та виступали правоздатними учасниками господарського обороту.

Суд касаційної інстанції погоджується з таким висновком судів попередніх інстанцій, з огляду на наступне.

Згідно з п. 5.1 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» валові витрати виробництва та обігу - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

Відповідно до пп. 5.2.1 п. 5.2 ст. 5 цього Закону до складу валових витрат включаються: суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті.

Не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку (абз. 4 пп. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»).

Аналогічні положення наведені і в Податковому кодексі України, який набрав чинності з 01.01.2011.

Відповідно до пп. 14.1.27 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Згідно з п. 138.1 ст. 138 цього Кодексу витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті: інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу (п. 138.2 ст. 138 ПК України).

Згідно з пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України не включаються до складу витрат: витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Також, відповідно до пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно з п. 198.1 ст. 198 цього Кодексу право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною (п. 198.2 ст. 198 ПК України).

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу) (п. 198.6 ст. 198 ПК України).

Згідно з п. п. 200.1, 200.3 ст. 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду; при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то: а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг; б) залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду (п. 200.4 ст. 200 ПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Згідно зі ст. 1 цього Закону господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку.

Згідно зі ст. 9 зазначеного Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Таким чином, для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій.

Господарська операція пов'язана з фактом руху активів платника податків та руху його капіталу.

Тобто, господарські операції для визначення податкового кредиту та витрат мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Судами попередніх інстанцій з підтвердженням матеріалів справи встановлено формування позивачем витрат та від'ємного значення з податку на додану вартість, а також бюджетного відшкодування з податку на додану вартість спірного періоду на підставі належним чином оформлених первинних документів бухгалтерського та податкового обліку, та встановлено, що господарські операції фактично здійснені та спричинили реальні зміни в майновому стані платника податків - ПАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна», підтверджені первинними документами, тому податковим органом безпідставно прийняті спірні податкові повідомлення-рішення.

Слід також зазначити, що акт про неможливість проведення зустрічної перевірки контрагента платника податку не є джерелом отримання податкової інформації, яка згідно положень ст. 83 Податкового кодексу України визначена в якості підстави для висновків посадових осіб контролюючих органів під час проведення перевірок. Сама по собі неможливість реалізації органами державної податкової служби визначеної законодавством компетенції щодо проведення зустрічних звірок вказаного контрагента не може вважатись доказом вчинення порушень податкового законодавства ПАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна».

Судова практика вирішення податкових спорів виходить з презумпції добросовісності платників та інших учасників правовідносин у сфері економіки. У зв'язку з цим презюмується, що дії платника, результатом яких є отримання податкової вигоди, вважаються економічно виправданими, а відомості, що містяться у податковій та бухгалтерській звітності платника, - достовірні.

За вказаних обставин, відсутності порушень норм матеріального та процесуального права, висновок судів першої та апеляційної інстанцій про задоволення позовних вимог є вірним, а касаційна скарга відповідача - необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 221, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Допустити заміну по даній справі відповідача - Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального головного управління Міндоходів її правонаступником - Спеціалізованою державною податковою інспекцією з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального головного управління ДФС.

Касаційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального головного управління Міндоходів залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 17.02.2015 та постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 13.02.2013 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути переглянута Верховним Судом України у випадках, встановлених Кодексом адміністративного судочинства України.

Головуючий В.В. Кошіль
Судді І.В. Борисенко
О.А. Моторний