Справа № 490/1520/14-а
Суддя: Гриців М.І.
Дата ухвалення: 2016-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

30 травня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у складі:

судді-доповідачаГриціва М.І.,
суддів:Маринченка В.Л., Терлецького О.О., -
розглянувши заяву адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради (далі - Адміністрація) про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого адміністративного суду України від 25 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Адміністрації, треті особи - ОСОБА_5, Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївській області, про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,

встановила:

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 25 лютого 2016 року залишив без змін постанову Центрального районного суду м. Миколаєва від

14 травня 2014 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 17 червня 2015 року.

Не погодившись з ухвалою Вищого адміністративного суду України, Адміністрація подала заяву про її перегляд Верховним Судом України з передбаченої пунктом 5 частини першої статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) підстави невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України від 17 грудня 2014 року (справа № 6-137цс14) висновку щодо застосування у подібних правовідносинах положень статті 376 Цивільного кодексу України (далі - ЦК).

Колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України перевірила наведені у заяві доводи і дійшла висновку про таке.

За правилами пункту 5 частини першої статті 237 КАС одним із мотивів перегляду Верховним Судом України судових рішень в адміністративних справах є невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

У справі, в якій оскаржується рішення суду касаційної інстанції, спір стосувався правомірності розпорядження Адміністрації про можливість добудови лоджії до квартири, що призвело до збільшення загальної площі квартири. Це розпорядження було прийнято без висновків відповідних служб (СЕС, МНС, управління містобудування та архітектури) та висновку про технічний стан будівлі, наданого організацією, яка має відповідну ліцензію на цей вид діяльності.

У правовому висновку Верховного Суду України від 1 квітня 2015 року, сформульованому у справі № 6-137цс14, викладені судження щодо правильного розуміння і застосування статті 376 у поєднанні з положеннями статей 16, 386, 391 ЦК у спорі, що виник у сфері регулювання містобудівної діяльності з приводу збудованого зерносховища й під'їзду до нього на земельній ділянці, яка не була відведена в установленому законом порядку для цієї мети.

З наведеного висновується, що заява не містить необхідного обґрунтування підстав, за яких за законом справа може бути допущена до провадження Верховного Суду України.

З огляду на викладене, керуючись статтею 240 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України

ухвалила:

Відмовити у допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4 до адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради, треті особи - ОСОБА_5, Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївській області, про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії для перегляду ухвали Вищого адміністративного суду України від 25 лютого 2016 року.

Суддя-доповідач М.І. Гриців

Судді: В.Л. Маринченко

О.О. Терлецький