Справа № 320/1086/16-а
Суддя: Дараган Л. В.
Дата ухвалення: 2016-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Дата документу 24.05.2016
Справа № 320/1086/16-а
Провадження № 2-а/320/72/16
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2016 року м. Мелітополь

Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області в складі:

головуючого: судді Дараган Л.В.

за участю секретаря: Данчук К.В.

за участю представника відповідача: Григор'євої Н.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, розташованого в м. Мелітополі Запорізької області, адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Мелітопольського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду із адміністративним позовом до Мелітопольського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

В адміністративному позові зазначено, що позивач перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області та отримував пенсію по вислузі років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». В подальшому позивач набув право на пенсію за віком на загальних підставах відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», в зв'язку із чим з 04 вересня 2012 року перебуває на обліку в Мелітопольському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області та отримує пенсію за віком. Відповідно до чинного законодавства при розрахунку пенсії за віком підлягає застосуванню показник середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарних роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Проте, всупереч зазначеним вимогам, розмір пенсії позивача було розраховано із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2007 рік. Позивач звернувся до відповідача із заявою щодо перерахунку призначеної йому пенсії. Однак, відповідач у здійсненні перерахунку призначеної позивачу пенсії відмовив. Позивач просить суд зобов'язати відповідача здійснити дії щодо перерахунку і виплати йому з 01 серпня 2015 року пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарних роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, відповідно до ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням різниці, яка була сплачена.

В судове засідання позивач не з'явився, від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

В судовому засіданні представник відповідача позов не визнала та пояснила, що вимоги позивача безпідставні та не обґрунтовані, ними подані письмові заперечення проти заявлених вимог. Так, позивач перебуває на обліку в Мелітопольському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 04 вересня 2012 року. До цього часу позивач перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області та отримував пенсію по вислузі років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Пенсія за віком була обчислена відповідно до вимог ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та постанови Кабінету Міністрів України «Про підвищення рівня соціального захисту населення» від 23 квітня 2012 року № 327 із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2007 рік, тобто за рік, що передував призначенню пенсії за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», оскільки позивач використав своє право вибору пенсії та його було переведено з одного виду пенсії (за вислугою років) на інший (за віком). Крім того, позивачем пропущений строк звернення до адміністративного суду. Тому просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

В судове засідання представник третьої особи не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за його відсутності від нього не надходило, тому суд визнає його неявку неповажною та вважає можливим ухвалити рішення за його відсутності на підставі наявних у справі доказів. Крім того, від третьої особи надійшли письмові заперечення проти заявлених вимог.

Суд, вислухавши пояснення представника відповідача, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, приходить до висновку про можливість задоволення позову з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги і заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 162 КАС України, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності, а також про зобов'язання відповідача вчинити певні дії. Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 22 Конституції України, конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), особам звільненим з військової служби, іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей може призначатися (за їх бажанням) пенсія на умовах і в порядку, передбачених Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». При цьому для обчислення пенсій враховуються всі види грошового забезпечення, що отримували зазначені особи, які мають право на пенсію за цим Законом, перед звільненням зі служби.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей, які одночасно мають право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором. У разі якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до цього Закону та Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», призначається одна пенсія за її вибором. При цьому різниця між розміром пенсії, на який особа має право відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», і розміром пенсії із солідарної системи відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», яка визначається в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, фінансується за рахунок коштів державного бюджету.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), умови, норми і порядок пенсійного забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» і цим Законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами у період до 1 січня 2016 року або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року незалежно від перерв. Заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою:

Зп = Зс х (Ск : К), де:

Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях;

Зс - середня заробітна плата (дохід) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади у галузі статистики, економіки, соціальної політики і фінансів;

Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз + Кз + Кз + ... + Кз ); 1 2 3 n

К - кількість місяців страхового стажу, за які розраховано коефіцієнти заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Відповідно до ч. 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії. Якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі, при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії.

Як встановлено судом, згідно паспорта громадянина України, виданого 26 жовтня 1995 року Мелітопольським МВ УМВС України в Запорізькій області, позивач народився 03 вересня 1952 року в м. Мелітополі Запорізької області.

Згідно копії пенсійного посвідчення, позивач народився 03 вересня 1952 року, йому призначена пенсія - за віком, термін дії - довічно, дата видачі - 17 жовтня 2012 року.

Згідно заяви позивача, 01 лютого 2016 року він звернувся до відповідача щодо проведення перерахунку йому пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за рік, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком.

Однак, згідно листа Мелітопольського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 12 лютого 2016 року № 26/Ф-7, позивачу відмовлено у здійсненні перерахунку призначеної йому пенсії за віком. Підставою відмови у здійсненні перерахунку призначеної пенсії зазначено, що первинно позивачу було призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», починаючи з 15 жовтня 1995 року. Тому пенсія за віком обчислена (розрахована) відповідно до вимог ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та постанови Кабінету Міністрів України «Про підвищення рівня соціального захисту населення» від 23 квітня 2012 року № 327 із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2007 рік. Підстав для перерахунку пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в України, з якої сплачено страхові внески, за 2011 рік немає. Показник середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в України, з якої сплачено страхові внески, за три календарних роки, що передують року звернення за призначенням пенсії застосовується під час обчислення пенсії згідно чинного законодавства тільки під час її первинного призначення.

Разом із цим, згідно заяви позивача від 04 червня 2012 року, останній звернувся до відповідача з проханням призначити йому пенсію за віком.

Згідно атестату про зняття з обліку від 12 вересня 2012 року, позивачу припинено виплату пенсії Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області по причині переходу на пенсію за іншим законом, пенсія була призначена з 15 жовтня 1995 року, пенсію виплачено по 30 вересня 2012 року.

Згідно розпорядження від 19 вересня 2012 року, позивачу призначено пенсію за віком, умови призначення пенсії - загальні, дата перерахунку - 04 вересня 2012 року, пенсію призначено відповідно до нового закону; призначено пенсію за законом щомісячно з 04 вересня 2012 року довічно.

Отже, вбачається, що у межах спірних правовідносин мало місце призначення іншої пенсії за іншим законом, а не переведення з одного виду пенсії на інший вид пенсії в межах одного закону.

Так, до призначення пенсії за віком позивач отримував пенсію за вислугу років як військовослужбовець, призначену на умовах і в порядку, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», при розрахунку якої взагалі не застосовувалася будь-яка середня заробітна плата (дохід) у середньому на одну застраховану особу в цілому в України, бралися зовсім інші показники, ніж ті, що використовуються відповідачем для нарахування пенсії за віком на умовах, передбачених Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Аналіз положень ч. 3 ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» вказує на однозначний висновок, що при обчисленні пенсії за вислугу років, призначеної згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», за основу береться грошове забезпечення, яке, в свою чергу, складається з окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентної надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії.

В свою чергу, обчислення пенсії за віком, передбаченої Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», здійснюється на підставі положень ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», де зазначено, що заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою, яка серед іншого містить вказівку на необхідність застосування середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Враховуючи вказане вище, вбачається, що умови й порядок обчислення цих пенсій визначені різними законодавчими актами. Тобто, законодавець окремо виділив призначення пенсії на умовах і в порядку, передбачених Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Отже, як було встановлено в ході судового розгляду, в даному випадку відбулося саме призначення пенсії на умовах і в порядку, передбачених Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

До того ж, позивачу також було припинено виплату пенсії за вислугу років, призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», по причині призначення пенсії за віком за іншим законом.

Таким чином, оскільки позивачу було призначено інший вид пенсії за іншим законом у 2012 році, то під час обчислення розміру належної йому пенсії має застосовуватися показних середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії (2009 - 2011 роки), як це передбачено ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Крім того, так як пенсія згідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» була призначена позивачу вперше, то для визначення розміру пенсії мають застосовуватися формули, які використовуються при призначенні пенсії вперше, а не ті формули та граничні розміри коштів, які використовуються при переході із одного виду пенсії на інший.

При цьому слід зауважити, що переведення з одного виду пенсії на інший виконується в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Так, положеннями ч. 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії на інший, призначеного саме за цим законом. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої цим законом, однак за заявою позивача йому було призначено іншу пенсію за іншим законом. При обчисленні пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», так як і при її перерахунку, показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, не застосовується взагалі, тобто норми ч. 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не підлягають застосуванню при переході з пенсії за вислугу років на пенсію за віком. До того ж, якщо проаналізувати наведені вище правові норми, то можна дійти висновку, що навіть при переведенні з одного виду пенсії на інший можуть застосовуватись норми ч. 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» щодо застосування показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії, тільки за бажанням пенсіонера.

Така ж правова позиція висловлена й у висновках Верховного суду України, викладених у постановах від 31 березня 2015 року № 21-612а14 та від 09 червня 2015 року № 21-550а14, відповідно до яких в ч. 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» йде мова про переведення з одного виду пенсії на інший вид пенсій по матеріалам пенсійної справи, але не в тому випадку, коли мало місце призначення іншої пенсії за іншим законом, а не переведення з одного виду на інший вид пенсії в межах одного закону.

При цьому судом не можуть бути прийняті до уваги посилання представника відповідача на ту обставину, що позивача було переведено з одного виду пенсії (за вислугою років) на інший (за віком), а тому немає підстав для перерахунку пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в України, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, оскільки такі посилання представника відповідача є необґрунтованими та безпідставними. Так, як вже було зазначено вище, позивачу вперше була призначена пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», раніше він отримував пенсію по вислузі років відповідно до іншого закону - Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», тому відсутнє переведення з одного виду пенсії на інший в межах одного закону і положення ч. 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в даному випадку застосуванню не підлягають.

Так само судом не можуть бути прийняті до уваги й посилання представника відповідача на те, що позивачем пропущений строк звернення до адміністративного суду, так як про розмір призначеної йому пенсії позивач дізнався 17 вересня 2012 року. Такі посилання представника відповідача не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду, є безпідставними та необґрунтованими. Так, суд враховує, що позивач звернувся до відповідача із заявою про проведення перерахунку пенсії 01 лютого 2016 року і 12 лютого 2016 року отримав відповідну відмову. Тому, оскільки пенсійні виплати є щомісячними, суд приходить до висновку, що позивачем шестимісячний строк звернення до суду не пропущений.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відмова у здійсненні перерахунку призначеної позивачу пенсії за віком не відповідає вимогам законодавства України. Тому, при вирішенні питання щодо перерахунку призначеної позивачу пенсії за віком відповідач повинен був врахувати ті обставини, що під час обчислення розміру пенсії позивача має застосовуватися показних середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії (2009 - 2011 роки), як це передбачено ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», оскільки пенсія за віком відповідно до положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» була призначена позивачу вперше.

Таким чином, оскільки відповідач, відмовляючи позивачу у здійсненні перерахунку призначеної йому пенсії, діяв не у спосіб, передбачений законом, тому суд вважає достатнім засобом захисту прав позивача - зобов'язання відповідача здійснити дії щодо перерахунку і виплати позивачу з 01 серпня 2015 року пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарних роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, відповідно до ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням різниці, яка була сплачена.

На підставі вищевикладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову та зобов'язання відповідача здійснити дії щодо перерахунку і виплати позивачу з 01 серпня 2015 року пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарних роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, з урахуванням різниці, яка була сплачена.

Керуючись ст. 19 Конституції України, Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст.ст. 69, 71, 86, 159, 161 - 163 КАС України,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_2 до Мелітопольського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, - задовольнити.

Зобов'язати Мелітопольське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити дії щодо перерахунку і виплати ОСОБА_2 з 01 серпня 2015 року пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарних роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, відповідно до ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням різниці, яка була сплачена.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області протягом десяти днів з дня проголошення постанови. У разі проголошення судом вступної та резолютивної частини постанови або якщо постанову було постановлено у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя: