Справа № 461/359/16-а
Суддя: Зубачик Н. Б.
Дата ухвалення: 2016-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 461/359/16-а
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.06.2016 року м.Львів

Галицький районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Зубачик Н.Б.,

секретаря судових засідань ОСОБА_1,

за участю:

представника відповідача ОСОБА_2,

представника третьої особи ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Львівської міської ради, Виконавчого комітету Львівської міської ради, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Первинної профспілкової організації Профспілки працівників вільного підприємництва України у Відділі приватизації житла Франківського району; Профспілки працівників вільного підприємництва України; Госпрозрахункового відділу приватизації житла Франківського району м.Львова; Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради; ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання нечинною та скасування рішення субєкта владних повноважень

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Галицького районного суду м. Львова з адміністративним позовом до Львівської міської ради, Виконавчого комітету Львівської міської ради, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Первинної профспілкової організації Профспілки працівників вільного підприємництва України у Відділі приватизації житла Франківського району; Профспілки працівників вільного підприємництва України; Госпрозрахункового відділу приватизації житла Франківського району м.Львова; Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради; ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, в якому просить визнати нечинною та скасувати ухвалу Львівської міської ради №4884 від 14.07.2015 року «Про створення комунальної установи "Львівський міський центр приватизації державного житлового фонду».

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що позивач з 1997 року по цей час працює на посаді економіста Відділу приватизації житла Франківського району м.Львова, комунальної установи, яка на госпрозрахунковій основі реалізовує у м.Львові положення Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду». 22 липня 2015 року начальником Управління комунальної власності Львівської міської ради ОСОБА_8 було вручене персональне попередження про звільнення з роботи. Як підставу звільнення з роботи у попередженні зазначено ухвалу Львівської міської ради №4884 від 14.07.2015 року «Про створення комунальної установи "Львівський міський центр приватизації державного житлового фонду". Стверджує, що позивач як і інші працівники відділу приватизації житла Франківського району м.Львова, є членом первинної організації Профспілки працівників вільного підприємництва України у Відділі приватизації житла Франківського району, яка з 1993 року створена та діє у Відділі приватизації житла Франківського району та входить до складу Профспілки працівників вільного підприємництва України. Зазначає, що відповідачі ні до профспілкового органу, ні до відділу приватизації житла з питанням ліквідації відділу приватизації житла Франківського району та вивільнення їх працівників не звертались. Вважає оскаржувану ухвалу винесеною без додержання ст.49-4 КЗпП України та ст.22 ЗУ «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності». Окрім того, зазначає, що юридична особа ліквідується за рішенням її учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, тобто рішення має прийняти засновник. Однак, ухвалою Господарського суду Львівської області від 16.02.2016 року встановлено, що відповідач не є засновником Госпрозрахункового відділу приватизації житла та між сторонами не існує корпоративних відносин, відтак оскаржувана ухвала була прийнята не засновником. Просить позов задоволити.

У судове засідання позивач та її представник не зявились. Від представника позивача через канцелярію суду надійшло клопотання, в якому просить розгляд справи проводити без їх участі, позовні вимоги підтримують, просять позов задоволити.

Представник Львівської міської ради у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову. Надав письмові заперечення, відповідно до яких вважає, що оскаржувана ухвала прийнята в межах компетенції Львівської міської ради, процедура ліквідації буде розпочата лише після внесення відомостей до Єдиного державного реєстру запису про перебування їх в процесі ліквідації. Окрім того зазначає, що дана ухвала стосується прав та інтересів інших осіб, які не є учасниками даної судової справи, а тому оскаржувана ухвала не може бути скасована.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову, надав суду письмові заперечення, аналогічні поданим представником відповідача.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Первинної профспілкової організації Профспілки працівників вільного підприємництва України у Відділі приватизації житла Франківського районуОСОБА_7 у судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце судового розгляду справи. Надав суду відзив на адміністративний позов, в якому зазначив, що між Відділом приватизації житла Франківського району та первинною профспілковою організацією Профспілки працівників вільного підприємництва України неодноразово укладався колективний договір відповідно до Закону України «Про колективні договори та угоди», чинний колективний договір був укладений 01 липня 2014 року та зареєстрований Департаментом економічної політики Львівської міської ради 31 липня 2014 року. Вважає, що при прийнятті оскаржуваної ухвали Львівська міська рада не дотрималась вимог чинного законодавства, зокрема, ст.49-4 КЗпП України та ст.22 ЗУ «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», просить позов задоволити.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Госпрозрахункового відділу приватизації житла Франківського району м.Львова у судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце судового розгляду справи однак подав відзив на позов, в якому просить позов задоволити з аналогічних підстав, викладених у відзиві на позов Первинної профспілкової організації Профспілки працівників вільного підприємництва України у Відділі приватизації житла Франківського району.

Інші учасники процесу в судове засідання не зявились, про причини неявки суд не повідомили, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та докази у їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку.

Згідно з вимогами ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Покликання позивача та її представника на те, що юридична особа ліквідується за рішенням її учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, тобто рішення має прийняти засновник, а ухвалою Господарського суду Львівської області від 16.02.2016 року встановлено, що відповідач не є засновником Госпрозрахункового відділу приватизації житла та між сторонами не існує корпоративних відносин, тобто оскаржувана ухвала була прийнята не засновником є необґрунтованими з наступних підстав.

Відповідно до п.30 ст.26 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання, зокрема, прийняття рішень щодо відчуження відповідно до закону комунального майна; затвердження місцевих програм приватизації, а також переліку об'єктів комунальної власності, які не підлягають приватизації; визначення доцільності, порядку та умов приватизації об'єктів права комунальної власності; вирішення питань про придбання в установленому законом порядку приватизованого майна, про включення до об'єктів комунальної власності майна, відчуженого у процесі приватизації, договір купівлі-продажу якого в установленому порядку розірвано або визнано недійсним, про надання у концесію об'єктів права комунальної власності, про створення, ліквідацію, реорганізацію та перепрофілювання підприємств, установ та організацій комунальної власності відповідної територіальної громади.

Судом встановлено, що Львівською міською радою на 22 сесії шостого скликання прийнято ухвалу №4884 від 14.07.2015 року «Про створення комунальної установи «Львівський міський центр приватизації державного житлового фонду», якою передбачається створення комунальної установи «Львівський міський центр приватизації державного житлового фонду»; визначено уповноваженим органом комунальної установи «Львівський міський центр приватизації державного житлового фонду» управління комунальної власності; передбачено припинення шляхом ліквідації районних відділів приватизації державного житлового фонду, а саме: Відділ приватизації державного житлового фонду Галицького району, Відділ приватизації державного житлового фонду (ВПД житлового фонду), Відділ приватизації державного житлового фонду, Госпрозрахунковий відділ приватизації житла (Відділ приватизації житла), Госпрозрахунковий відділ приватизації житла (ВПЖ) Шевченківського району; утворено ліквідаційну комісію та затверджено її персональний склад.

Суд зазначає, що позовні вимоги про те, що оскаржувана ухвала прийнята з порушенням ст.494 КЗпП України та ст.22 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» не заслуговують на увагу з огляду на наступне.

Відповідно до ст.494 КЗпП України ліквідація, реорганізація підприємств, зміна форм власності або часткове зупинення виробництва, що тягнуть за собою скорочення чисельності або штату працівників, погіршення умов праці, можуть здійснюватися тільки після завчасного надання професійним спілкам інформації з цього питання, включаючи інформацію про причини наступних звільнень, кількість і категорії працівників, яких це може стосуватися, про строки проведення звільнення. Власник або уповноважений ним орган не пізніше трьох місяців з часу прийняття рішення проводить консультації з професійними спілками про заходи щодо запобігання звільненню чи зведенню їх кількості до мінімуму або пом'якшення несприятливих наслідків будь-якого звільнення.

Згідно ст.22 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» у разі, якщо роботодавець планує звільнення працівників з причин економічного, технологічного, структурного чи аналогічного характеру або у зв'язку з ліквідацією, реорганізацією, зміною форми власності підприємства, установи, організації, він повинен завчасно, не пізніше як за три місяці до намічуваних звільнень надати первинним профспілковим організаціям інформацію щодо цих заходів, включаючи інформацію про причини наступних звільнень, кількість і категорії працівників, яких це може стосуватися, про терміни проведення звільнень, а також провести консультації з профспілками про заходи щодо запобігання звільненням чи зведенню їх кількості до мінімуму або пом'якшення несприятливих наслідків будь-яких звільнень.

Аналіз вищевказаного засвідчує те, що норма ст.494 КЗпП України та ст.22 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» визначає повідомлення профспілкових організацій у звязку із ліквідацією завчасно, не пізніше, як за три місяці до намічуваних звільненьпрацівників, а не за тримісяці до прийняття рішення про ліквідацію.

Відповідно до ч.2 ст.33 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» юридична особа є такою, що припинилася, з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення юридичної особи, тобто сама процедура ліквідація розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного державного реєстру запису про перебування їх в процесі ліквідації (припинення).

Тому, суд зазначає, що рішенням про ліквідацію не визначається кінцевий термін припинення юридичної особи, а відтак і звільнення працівників.

Таким чином, суд дійшов висновку, що вищевказані твердження позивача не є підставою для визнання нечинною та скасування оскаржуваної ухвали Львівської міської ради.

Як передбачено ч.2 ст.19 Конституції України - органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом також встановлено, що позивач просить визнати нечинною та скасувати ухвалу міської ради від 14.07.2015р. №4884 «Про створення комунальної установи «Львівський міський центр приватизації державного житлового фонду», якою передбачено не тільки припинення шляхом ліквідації Госпрозрахунковий відділ приватизації житла, працівником якого є ОСОБА_4, а ухвалу, якою передбачено припинити шляхом ліквідації Відділ приватизації державного житлового фонду Галицького району, Відділ приватизації державного житлового фонду (ВПД житлового фонду), Відділ приватизації державного житлового фонду, Госпрозрахунковий відділ приватизації житла (ВПЖ) Шевченківського району та створення комунальної установи «Львівський міський центр приватизації державного житлового фонду».

У даному випадку оскаржувана ухвала не може бути визнаною нечинною та скасована, оскільки стосується прав та інтересів третіх осіб, які не є учасниками судового процесу.

Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та безпідставними, а оскаржувана ухвала №4884 прийнята в межах повноважень Львівської міської ради та стосується прав та інтересів третіх осіб, які не є учасниками судового процесу, права яких можуть бути порушені у зв'язку із визнання нечинною та скасування вказаної ухвали, відтаку задоволенні позову необхідно відмовити.

Окрім того, відповідно до вимог ст.94 КАС України у звязку з відмовою у задоволенні позовних вимог судовий збір необхідно залишити за позивачем.

Керуючись ст.ст.26 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні», ст.22 ЗУ «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», ст.49-4 КЗпП України, ст.ст.2, 7-12, 86, 94, 99, 100, 161-162, 167 КАС України, суд

п о с т а н о в и в :

У задоволенні позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду через Галицький районний суд м. Львова шляхом подачі протягом десяти днів з дня її проголошення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цієї постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Зубачик Н.Б.