Справа № 377/139/16-а
Суддя: Горяйнов А.М.
Дата ухвалення: 2016-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 377/139/16-а Головуючий у 1-й інстанції: Малишенко Т.О. Суддя-доповідач: Горяйнов А.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Горяйнова А.М.,

суддів - Мамчура Я.С. та Шостака О.О.,

за участю секретаря - Доник М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Славутицького міського суду Київської області від 07 квітня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, у якому просив:

- Зобов'язати УДВС ГУЮ у Київській області внести зміну в прийняте облікове рішення №49916771 в Реєстрі шляхом виправлення помилково зазначеного боржника УПСЗН Славутицького МР Київської області на фактичного боржника - Управління пенсійного фонду України в м. Славутичі Київської області.

- Визнати протиправним прийняття облікового рішення № 49916771 про внесення постанови від 14 жовтня 2011 року Славутицького міського суду Київської області по адміністративній справі №2-а-6029/11/1023 до Реєстру судових рішень, виконання яких гарантується державою, в частині застосування календарної дати 22 січня 2016 року для визначення порядкового номеру в першій категорії черги за №195541, скасувати це положення та зобов'язати УДВС ГУЮ у Київській області внести зміни в реєстрі з визначенням меншого порядкового номеру в категорії першої черги за фактичною датою надходження рішення (постанови) 17 лютого 2012 року.

- Для врахування заборгованості Державною казначейською службою України в Державний бюджет України 2017 року (з перерахуванням для кожних наступних Державних бюджетах після 2017 року при не виконанні рішення в поточному році) зобов'язати УДВС ГУЮ у Київській області витребувати в поточному році від боржника - УПСЗН ВК Славутицької МР Київської області належним чином оформленого розрахунку грошової суми, яка підлягає до виплати згідно даного рішення суду за період з 14 жовтня 2011 року по 31 грудня 2016 року (з перерахунком по 31 грудня перед кожним наступним бюджетним роком при невиконанні рішення в поточному році), а також розрахунок грошової суми її індексації, підписаних уповноваженою особою і завіреного гербовою печаткою.

- Зобов'язати УДВС ГУЮ у Київській області надати звіт в місячний строк після виконання рішення суду, відповідно до ст. 267 КАС України.

Постановою Славутицького міського суду Київської області від 07 квітня 2016 року у задоволенні вказаного адміністративного позову було відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нове рішення про задоволення позову. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції порушив норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема апелянт вказує на те, що відповідач порушив черговість внесення рішень до Реєстру судових рішень, виконання яких гарантується державою.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися, проте направили клопотання про розгляд справи за їх відсутності.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за їх відсутності.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Славутицького міського суду Київської області від 07 квітня 2016 року - без змін.

Згідно ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд встановив, що постановою Славутицького міського суду Київської області від 14 жовтня 2011 року у справі № 2-а-6029/11/1023 було задоволено адміністративний позов ОСОБА_2 та зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в м. Славутичі Київської області провести з 01 жовтня 2010 року перерахунок і виплату додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, відповідно до ст. 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

На підставі вказаного судового рішення позивачу був виданий виконавчий лист, який вперше був переданий на виконання до відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області 17 лютого 2012 року. Постановою державного виконавця від 21 лютого 2012 року було відкрите виконавче провадження за вказаним виконавчим листом, а постановою від 26 квітня 2012 року - закінчено виконавче провадження з підстави, передбаченої п. 11 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження».

Із 01 січня 2013 року набув чинності Закон України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень». Відповідно до ч. 1 ст. 2 вказаного Закону держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов'язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є: державний орган; державні підприємство, установа, організація; юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства.

Згідно з п. 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» у редакції, що діє з 16 жовтня 2013 року, виконавчі документи за рішеннями суду про стягнення коштів або рішення суду, що набрали законної сили, боржниками за якими є визначені частиною першою статті 2 цього Закону суб'єкти, які видані або ухвалені до набрання чинності цим Законом, подаються до органу державної виконавчої служби протягом шести місяців з дня набрання чинності цим пунктом. Якщо рішення суду про стягнення коштів або виконавчі документи за цими рішеннями, боржниками за якими є визначені частиною першою статті 2 цього Закону суб'єкти, не було подано в строк, встановлений цим пунктом, це не є підставою для відмови у виконанні даного судового рішення.

Заборгованість погашається в такій черговості: у першу чергу погашається заборгованість за рішеннями суду щодо пенсійних та соціальних виплат, про стягнення аліментів, відшкодування збитків та шкоди, завданих внаслідок злочину або адміністративного правопорушення, каліцтва або іншого ушкодження здоров'я, а також у зв'язку з втратою годувальника; у другу чергу погашається заборгованість за рішеннями суду, пов'язаними з трудовими правовідносинами; у третю чергу погашається заборгованість за всіма іншими рішеннями суду.

Бюджетні асигнування на погашення заборгованості визначаються законом про Державний бюджет України на відповідний рік.

З метою реалізації п. 3 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» постановою КМ України від 03 вересня 2014 року № 440 був затверджений Порядок погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою (далі - Порядок).

Згідно з п.п. 3, 4 Порядку рішення подаються до органів державної виконавчої служби за місцезнаходженням боржника для проведення їх обліку, інвентаризації заборгованості та подальшої передачі до органів, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, для погашення заборгованості.

Заявник подає до органу державної виконавчої служби: заяву про виконання рішення із зазначенням реквізитів банківського рахунка, на який слід перерахувати кошти, або даних для перерахування коштів у готівковій формі через банки або підприємства поштового зв'язку, якщо зазначений рахунок відсутній; оригінал (дублікат) виконавчого документа або рішення суду (належним чином завірену його копію); копію довідки про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків (крім фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідному органу державної податкової служби і мають відмітку у паспорті або до паспорта яких внесені дані про реєстраційний номер облікової картки платника податків) та копію паспорта громадянина України.

Відповідно до п. 8 Порядку рішення вносяться до кожної з черг за датою їх надходження до органу державної виконавчої служби.

Суд встановив, що ОСОБА_2 26 лютого 2015 року звернувся до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області із заявою про внесення до Реєстру рішень суду, виконання яких гарантується державою, постанови Славутицького міського суду Київської області від 14 жовтня 2011 року у справі № 2-а-6029/11/1023.

Зазначене судове рішення було внесене до Реєстру рішень суду, виконання яких гарантується державою 22 січня 2016 року за номером 49916771 (перша черга), порядковий номер у категорії першої черги - 195541.

ОСОБА_2 вважає неправомірними дії Головного територіального управління юстиції у Київській області щодо внесення зазначеного судового рішення до Реєстру рішень суду, виконання яких гарантується державою датою - 22 січня 2016 року, у зв'язку з цим звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з того, що постанова Славутицького міського суду Київської області від 14 жовтня 2011 року у справі № 2-а-6029/11/1023 була внесена до Реєстру рішень суду, виконання яких гарантується державою з дотримання черговості, встановленої п. 8 Порядку.

Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції, оскільки він знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Як раніше зазначалося, п. 8 Порядку передбачає, що рішення вносяться до кожної з черг за датою їх надходження до органу державної виконавчої служби.

На переконання ОСОБА_2 постанова Славутицького міського суду Київської області від 14 жовтня 2011 року у справі № 2-а-6029/11/1023 підлягала внесенню до Реєстру рішень суду, виконання яких гарантується державою за датою її надходження до відповідача вперше, а саме - 17 лютого 2012 року.

Згідно з матеріалами справи, станом на дату набрання чинності Законом України Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» та Порядком, виконавчий лист, який поданий 17 лютого 2012 року, був повернутий позивачу у зв'язку із закінченням виконавчого провадження. З огляду на те, що на дату набрання чинності вказаними нормативно-правовими актами виконавчий лист у справі № 2-а-6029/11/1023 не перебував у розпорядженні Головного територіального управління юстиції у Київській області, підстави для внесення постанови Славутицького міського суду Київської області від 14 жовтня 2011 року у відповідача були відсутні.

Повторно зазначений виконавчий лист разом із заявою, передбаченою п. 4 Порядку, був поданий до відповідача 26 лютого 2015 року. Саме за вказаною датою вказана постанова підлягає внесенню до Реєстру рішень суду, виконання яких гарантується державою.

З огляду на значну кількість заяв, що були подані до Головного територіального управління юстиції у Київській області відповідно до п. 3 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», постанова Славутицького міського суду Київської області від 14 жовтня 2011 року була внесена до Реєстру рішень суду, виконання яких гарантується державою лише 22 січня 2016 року. Разом з тим, дії відповідача щодо тривалого невнесення судового рішення до вказаного реєстру не є предметом оскарження у даній справі.

Як вбачається з апеляційної скарги позивач не погоджується із тим, що судове рішення внесене Реєстру рішень суду, виконання яких гарантується державою із зазначенням дати - 22 січня 2016 року, а не 17 лютого 2012 року або 26 лютого 2015 року, які є датами його надходження до органу державної виконавчої служби.

Закріплене у п. 8 Порядку правило щодо внесення рішення до кожної з черг за датою їх надходження до органу державної виконавчої служби передбачає, що такі рішення підлягають внесенню до відповідної черги у порядку черговості, яка визначається за датою їх надходження. Висновок позивача про те, що у Реєстрі рішень суду, виконання яких гарантується державою підлягає зазначенню дата надходження судового рішення до органу державної виконавчої служби - не ґрунтується на вимогах п. 8 Порядку.

Як на підставу для задоволення своїх вимог позивач також посилається на те, що Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області порушило вимоги щодо черговості внесення постанова Славутицького міського суду Київської області від 14 жовтня 2011 року у справі № 2-а-6029/11/1023 до Реєстру рішень суду, виконання яких гарантується державою та самостійно виправило власну помилку. Зазначений висновок ОСОБА_2 обґрунтовує тим, що станом на 22 січня 2016 року номер судового рішення у першій черзі був 195541, а станом на 06 квітня 2016 року - 194584.

Вказані доводи позивача є необґрунтованими, адже згідно пояснень відповідача порядковий номер судового рішення у першій черзі зменшився у зв'язку з виконанням певної кількості судових рішень та їх виключення із Реєстру рішень суду, виконання яких гарантується державою.

Таким чином, доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 не спростовують висновки суду першої інстанції, викладені в постанові від 07 квітня 2016 року, та не можуть бути підставами для її скасування.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, надав належну оцінку дослідженим доказам та прийняв законне і обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права. У зв'язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Славутицького міського суду Київської області від 07 квітня 2016 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

У задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_2 - відмовити.

Постанову Славутицького міського суду Київської області від 07 квітня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня її складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя А.М. Горяйнов

Судді Я.С. Мамчур

О.О. Шостак

Ухвала складена у повному обсязі 10 травня 2016 року.

Головуючий суддя Горяйнов А.М.

Судді: Шостак О.О.

Мамчур Я.С