Справа № 819/618/16
Суддя: Ходачкевич Н.І.
Дата ухвалення: 2016-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/618/16

07 червня 2016 р.м.Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ходачкевич Н.І.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Тернополі адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» до Відділу державної виконавчої служби Підволочиського районного управління юстиції про звільнення майна з під арешту,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» (надалі позивач, ТзОВ «Кей-Колект»), звернулось до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовом до Відділу державної виконавчої служби Підволочиського районного управління юстиції (надалі Відповідач), про звільнення майна з під арешту.

В судовому засіданні подав заяву про уточнення позовних вимог, а саме просить зняти арешт з житлового будинку загальною площею 222,6 кв.м., житловою площею 117,3 кв.м., що знаходиться за адресою: Тернопільська обл., смт. Підволочинськ, вул. 60-річчя УПА (Квітнева), 4.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 30.05.2007 року між ОСОБА_1 (Іпотекодержатель) та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (Іпотекодавець) укладено Договір іпотеки житлового будинку загальною площею 222,6 кв.м., житловою площею 117,3 кв.м., що знаходиться за адресою: Тернопільська обл., смт. Підволочинськ, вул. 60-річчя УПА (Квітнева), 4, та належить Іпотекодавцю на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно видане Підволочиською селищною радою тернопільської області 28 жовтня 2004 року на підставі рішення виконкому № 421 від 19 жовтня 2004 року та зареєстрований Підволочиським районним бюро технічної інвентаризації 28 жовтня 2004 року.

12.12.2011 року Акціонерний комерційний інноваційний банк «УкрСиббанк» (надалі - «УкрСиббанк») відступив Товариству з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», відповідно до Договору факторингу № 1 свої права вимоги за зобов'язаннями по кредитному договору.

Проте державними виконавцями відділу державної виконавчої служби Підволочиського районного управління юстиції винесено Постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 26.05.2009 року на підставі виконавчого листа № 2-а-6982 виданого 05.12.2008 року Тернопільським окружним адміністративним судом та Постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 25.01.2010 року на підставі виконавчого листа № 2-526 виданого 24.12.2009 року Підволочиським районним судом Тернопільської області.

У звязку з цим, позивач не може звернути стягнення на предмет іпотеки згідно Договору іпотеки про задоволення вимог Іпотекодержателя, в порядку визначеному ст. 37 Закону України "Про іпотеку".

Представник позивача в судове засідання не зявився, надав суду клопотання в якому просить розглядати справу без його участі в письмовому провадженні.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився , проте подав клопотання про розгляд справи без участі представника. При розгляді справи та прийнятті рішення покладається на думку суду.

Відповідно до ч.6 ст.128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Таким чином, суд вважає, що наявні підстави для розгляду справи в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно зясувавши всі представлені у справі докази у їх сукупності, на підставі чинного законодавства, судом встановлені наступні обставини.

30 травня 2007 року ОСОБА_1 (надалі - Боржник, Позичальник) уклав з «УкрСиббанк» кредитний договір № 0 (надалі Кредитний договір).

В забезпечення належного виконання зобов'язання за Кредитним договором укладено Іпотечний договір 30.05.2007 року. За умовами даного договору ОСОБА_1 (Іпотекодавець) передавав в іпотеку ТзОВ «Кей-Колект» (Іпотекодержателю) у якості забезпечення виконання Іпотекодавцем зобов'язань за Договором кредиту № 0 від 30.05.2007 року наступне нерухоме майно: житловий будинок загальною площею 222,6 кв.м., житловою площею 117,3 кв.м., що знаходиться за адресою: Тернопільська обл., смт. Підволочинськ, вул. 60-річчя УПА (Квітнева), 4, та належить Іпотекодавцю на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно видане Підволочиською селищною радою тернопільської області 28 жовтня 2004 року на підставі рішення виконкому № 421 від 19 жовтня 2004 року та зареєстрований Підволочиським районним бюро технічної інвентаризації 28 жовтня 2004 року.

12.12.2011 року між «УкрСиббанк» (надалі Клієнт) та ТзОВ «Кей-Колект» (надалі Фактор), укладено Договір факторингу № 1, відповідно до якого Клієнт відступив свої права вимоги за зобов'язаннями по кредитному договору - Фактору.

Враховуючи те, що Боржник недобросовісно виконував взяте на себе забовязання, а саме, обовязок повертати грошові кошти, відповідно до умов Кредитного договору Позивач скористався своїм правом, в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку», та задовольнив свої вимоги шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, відповідно до умов Іпотечного договору.

Проте 26 квітня 2016 року Позивачу при зверненні до нотаріуса стало відомо, що на майно, яке було предметом іпотеки накладено арешти, на підставі:

-постанови, про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № б/н від 25.01.2010 року, видану Відділом державної виконавчої служби Підволочиського районного управління юстиції;

-постанови, про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № б/н від 21.09.2009 року, видану Відділом державної виконавчої служби Підволочиського районного управління юстиції.

Вважаючи накладення таких арештів на нерухоме майно, що перебуває в іпотеці відповідно до Іпотечного договору, та оголошення заборони на його відчуження протиправними та такими, що суперечать вимогам чинного законодавства, позивач звернувся із позовом до суду.

При прийнятті рішення суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 1 Закону України Про виконавче провадження від 21.04.1999 (з наступними змінами та доповненнями) № 606-XIV (далі Закон № 606-XIV), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Частиною 1 статті 6 Закону № 606-XIV визначено, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Частиною 1 статті 17 Закону № 606-XIV передбачено, що примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 19 Закону № 606-XIV державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону: за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Згідно приписів частини 1 статті 52 Закону № 606-XIV звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Відповідно до частини 1 статті 54 Закону № 606-XIV звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача - заставодержателя.

Згідно з частиною 3 статті 54 Закону № 606-XIV для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю.

В свою чергу, відповідно до частини 4 статті 54 Закону № 606-XIV, про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна.

Відповідно до частини 8 статті 54 Закону № 606-XIV, примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України Про іпотеку.

З огляду на зазначене, при вирішенні питання про необхідність та доцільність зняття арешту із конкретно визначеного майна, що належить ОСОБА_1, та перебуває у іпотеці ТзОВ «Кей-Колект», суд виходить з наступного:

За приписами статті 1 Закону України Про іпотеку від 05.06.2003 року (з наступними змінами та доповненнями) № 898-IV (далі Закон № 898-IV), іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Статтею 3 Закону № 898-IV передбачено, що іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Взаємні права і обовязки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з моменту державної реєстрації іпотеки відповідно до закону.

Іпотекою може бути забезпечене виконання дійсного зобов'язання або задоволення вимоги, яка може виникнути в майбутньому на підставі договору, що набрав чинності.

Іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Згідно з ч. 6 та ч. 7 ст. 3 Закону № 898-IV - у разі порушення боржником основного зобов'язання іпотекодержатель має право задовольнити вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.

Згідно з частиною 1 статті 33 Закону № 898-IV у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання Іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до частини 4 цієї ж статті - звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону № 898-IV, іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для, реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

Частина 3 статті 63 Закону № 606-XIV зобов'язує державного виконавця у разі звернення стягнення на будинок, квартиру, інше приміщення чи земельну ділянку подавати запит до відповідних місцевих органів, що здійснюють реєстрацію та облік майна, про належність такого майна боржнику на праві власності, а також перевіряти, чи не перебуває це майно під арештом.

Відповідно до статті 60 Закону № 606-XIV особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна, арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Враховуючи вимоги наведених норм законодавства, суд приходить до висновку, що ТзОВ «Кей-Колект» як іпотекодержатель має пріоритетне право на першочергове задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предметів іпотеки переважно перед іншими особами.

У зв'язку з наявністю арештів не вказане нерухоме майно, яке належить ОСОБА_1, Позивач не має можливості звернення стягнення на предмет іпотеки.

Таким чином, накладення арешту на майно, що перебуває в іпотеці ТзОВ «Кей-Колект», обмежує забезпечене іпотекою право позивача на першочергове задоволення вимог згідно договору.

Відповідно до статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно зі статтею 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

З урахуванням встановлених фактичних обставин справи суд дійшов висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, відповідають дійсним обставинам, підтверджені матеріалами справи та підлягають задоволенню шляхом зняття арешту з житлового будинку загальною площею 222,6 кв.м., житловою площею 117,3 кв.м., що знаходиться за адресою: Тернопільська обл., смт. Підволочинськ, вул. 60-річчя УПА (Квітнева), 4, та належить Іпотекодавцю на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно видане Підволочиською селищною радою тернопільської області 28 жовтня 2004 року на підставі рішення виконкому № 421 від 19 жовтня 2004 року та зареєстрований Підволочиським районним бюро технічної інвентаризації 28 жовтня 2004 року.

Керуючись ст.ст. 94, 158-167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задоволити повністю.

2. Зняти арешт з житлового будинку загальною площею 222,6 кв.м., житловою площею 117,3 кв.м., що знаходиться за адресою: Тернопільська обл., смт. Підволочинськ, вул. 60-річчя УПА (Квітнева), 4, та належить ОСОБА_1 на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно видане Підволочиською селищною радою тернопільської області 28 жовтня 2004 року.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Відділу державної виконавчої служби Підволочиського районного управління юстиції на користь ТзОВ "Кей-Колект", м.Київ, вул. Іллінська,8 () судовий збір в сумі 2756,00 грн.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд в порядку і строки, передбачені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України та набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Ходачкевич Н.І.

копія вірна

Суддя Ходачкевич Н.І.