Справа № 711/10227/15-а
Суддя: Аліменко В.О.
Дата ухвалення: 2016-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

09 червня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Аліменка В.О.,

суддів Безименної Н.В., Кучми А.Ю.,

за участю секретаря Ткачук М.І,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Черкаській області на постанову Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12 квітня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Черкаській області, Черкаської міської ради про визнання незаконною та скасування постанови, зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2015 року ОСОБА_2 звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси з адміністративним позовом до Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Черкаській області, в якому просив суд:

визнати незаконною та скасувати постанову від 06.11.2015 року старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Недоступа Д.М. «Про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання ВП№48414047 виконавчого листа №2-а/711/19/15 від 04.08.2015 року, виданого Придніпровським районним судом про зобов'язання Черкаської міської ради розглянути заяву (звернення) ОСОБА_2 з наданими ним документами (матеріалами) від 25.09.2014 року щодо отримання ним дозволу на розташування та утримання тимчасового гаражу відповідно до вимог чинного законодавства та з врахуванням постанови Черкаського окружного адміністративного суду від 05.02.2015 року по справі № 823/3 140/14 та прийняти відповідне рішення, про яке повідомити ОСОБА_2.

зобов'язати відділ примусового виконання рішень державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області ДВС України здійснити примусове виконання постанови Придніпровського районного суду від 02 квітня 2015 року в повному обсязі та виконати виконавче провадження ВП№ 48414047 за його змістом;

зобов'язати Черкаську міську раду подати у встановлений строк звіт про виконання постанови Придніпровського районного суду від 02 квітня 2015 року;

здійснити судовий контроль за виконанням постанови від 02.04.2015 року Придніпровського районного суду відповідно до ст. 267 КАС України.

Постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12 квітня 2016 року адміністративний позов задоволено частково: визнано незаконною та скасовано постанову від 06.11.2015 року, винесену старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Недоступа Д.М. про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання ВП№48414047 виконавчого листа №2-а/711/19/15 від 04.08.2015 року.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідачем, Відділом примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Черкаській області, подано апеляційну скаргу, у якій виконавчий орган просить відмовити у задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.

Свої вимоги апелянт аргументує тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права та надано невірну правову оцінку діям відповідача щодо правомірності винесення постанови про закінчення виконавчого провадження.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги, ознайомившись із наявними у справі доказами, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд першої інстанції, задовольняючи адміністративний позов частково, виходив з того, що застосування положень п.11 ч.1 ст.49 ч.3 ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження» як підставу закінчення виконавчого провадження і повернення виконавчого листа можливе лише при виконанні рішень майнового характеру, щодо вимоги про зобов'язання відповідних органів вчинити певні дії, суд першої інстанції послався на принцип дискреційних повноважень, а щодо судового контролю зазначив, що в даному випадку судовий контроль стосується рішення у справі №2а/711/19/15.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції, з огляду на наступне.

Так, як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 02.04.2015 року Придніпровський районний суд м. Черкаси прийняв постанову у справі №711/1475/15-а ( суддя Позарецька С.М.) за позовом ОСОБА_2 до Черкаської міської ради (далі ЧМР), відповідно до якої рішення ЧМР від 05.02.2015 року №2-852 було визнане незаконним та скасоване, а ЧМР зобов'язано розглянути заяву ОСОБА_2 з наданими ним документами від 25.09.2015 року щодо отримання ним дозволу на розташування та утримання тимчасового гаражу відповідно до вимог чинного законодавства та з урахуванням постанови Черкаського окружного адміністративного суду від 22.12.2014 року по справі №823/3140/14 та ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 05.02.2015 року по справі №823/3140/14 та прийняти відповідне рішення, про яке повідомити ОСОБА_2.

04.08.2015 року ОСОБА_2 отримав виконавчий лист і 05.08.2015 року разом із заявою та іншими документами подав його до органів виконавчої служби.

11.08.2015 року на виконання рішення суду від 02.04.2015 року постановою державного виконавця відкрито виконавче провадження (далі ВП) №48414047. Абзацом другим резолютивної частини постанови про відкриття виконавчого провадження боржнику запропоновано у семиденний термін добровільно виконати рішення суду та повідомити про це державного виконавця.

Копію постанови про відкриття ВП Черкаська міська рада отримала 13.08.2015 року, про що свідчить відповідний реєстраційний вхідний номер 10263-01-21 на супровідному листі до постанови. Одночасно з копією постанови про відкриття ВП Черкаська міська рада отримала вимогу державного виконавця від 11.08.2015 року, за змістом якої боржнику роз'яснено положення ст.90 Закону України «Про виконавче провадження».

Листом від 01.09.2015 року позивач повідомив відповідача про неможливість виконання рішення суду без повторного подання стягувачем - ОСОБА_2 - звернення від 25.09.2014 року з відповідними додатками, оскільки воно було повернуто ОСОБА_2 на підставі рішення міської ради від 05.02.2015 року №2-852 «Про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки громадянину ОСОБА_2.». Зазначений лист отриманий державним виконавцем 04.09.2015 року (а.с.39).

04.09.2015 року ОСОБА_2 надав до міської ради відповідну заяву, в якій просив залучити його на сесію міської ради при розгляді питання про виконання рішення суду від 02.04.2015 року, витребувати з юридичного відділу копії та надані ним додатки для вирішення питання по суті та надати дозвіл на розташування і утримання тимчасового гаражу розміром 3,5x6м (площа 0,0021га) для його автомобілю поблизу місця його проживання.

09.09.2015 року державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу в розмірі 680 грн. на боржника - міську раду - за невиконання рішення суду від 02.04.2015 року. Того ж дня державним виконавцем складено вимогу до Черкаської міської ради про обов'язкове виконання рішення суду від 02.04.2015 року, роз'яснено наслідки невиконання рішення суду, передбачені ст.90 Законом України «Про виконавче провадження».

Листом від 21.09.2015 року, який надійшов до державного виконавця 23.09.2015 року, виконавчий орган Черкаської міської ради повідомив державного виконавця про неможливість виконання постанови про накладення штрафу, через те що у виконавчого органу Черкаської міської ради - виконавчому комітеті - немає жодних банківських рахунків у банківських установах, а право комунальної власності на все рухоме та нерухоме майно належить територіальній громаді м. Черкаси.

Листом від 24.09.2015 року з вих. № 11493-01-21 державного виконавця було повідомлено про причини невиконання рішення суду від 02.04.2015 року. Такими причинами названо ненадання стягувачем до його заяви від 04.09.2015 року графічних матеріалів та довідки державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями (за даними форми 6-зем).

30.09.2015 року начальником відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ в Черкаській області було надіслано запит за вих.№3203/2.1-28/ДВ/4 до Черкаської міської ради з вимогою повідомити дату наступного скликання сесії Черкаської міської ради та надання інформації щодо внесення до переліку питань, призначених на розгляд сесії, питання про виконання рішення суду від 02.04.2015 року

Зазначений запит був отриманий міською радою 02.10.2015 року, а відповідь на нього надана листом від 02.11.2015 року за вих.№ 12459-01-21. Цим листом державного виконавця повідомлено про закінчення підготовки проекту рішення міської ради на виконання рішення суду від 02.04.2015 року. Абзацом шостим цього листа державному виконавцеві повідомлено про неможливість визначення дати засідання Черкаської міської ради із земельних питань через переобрання її складу.

30.10.2015 року державним виконавцем винесено постанову про накладення на Черкаську міську раду штрафу у подвійному розмірі в сумі 1360грн за невиконання рішення суду від 02.04.2015 року Того ж дня державним виконавцем внесено подання до Соснівського РВ УМВС України в Черкаській області про притягнення до кримінальної відповідальності посадових осіб Черкаської міської ради за умисне невиконання рішення суду.

06.11.2015 року державним виконавцем винесені постанови про стягнення з Черкаської міської ради виконавчого збору в розмірі 2040грн та витрат на проведення виконавчих дій в розмірі 100грн.

ВП №48414047 закінчено, згідно постанови державного виконавця від 06.11.2015 року відповідно до п.п ч.1 ст.49 ЗУ «Про виконавче провадження». Постанови про стягнення штрафів, виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій виділені в окремі ВП та постановою від 25.11.2015 року об'єднані у зведене ВП №49471682.

На виконання зведеного ВП №49471682 державний виконавець своєю постановою від 25.11.2015 року наклав арешт на все майно, що належить боржнику - Черкаська міська рада - у межах суми звернення стягнення 4180 грн. та заборонив здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику.

З даного приводу колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Як передбачено ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Зазначена норма Конституції України містяться і в процесуальному законодавстві України.

Так, статтею 14 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення с підставою для відповідальності, встановленої законом.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України «Про виконавче провадження» (далі - Закон).

Статтею 2 Закону передбачено, що примусове виконання рішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України і згідно з ч.2 цієї статті здійснюється державними виконавцями. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України «Про державну виконавчу службу».

У відповідності з ч. 1 ст. 5 Закону вимоги державного виконавця щодо виконання рішень обов'язкові для всіх органів, організацій, посадових осіб, фізичних і юридичних осіб на території України.

Відповідно до ч. 7 ст. 12 Закону, особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов'язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Згідно ч. 2 ст. 25 Закону державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Частиною 11 статті 49 Закону передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадової особи), який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 75 цього Закону.

Згідно ч. 3 цієї статті у разі якщо виконати рішення без участі боржника неможливо, державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом, після чого виносить постанову про закінчення виконавчого провадження, яка затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, і повертає виконавчий документ до суду чи іншого органу (посадової особи), що його видав.

В силу положень частини 1 статті 89 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на посадових осіб - від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на боржника - юридичну особу - від сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У відповідності з ч. 2 ст. 89 Закону у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин державний виконавець у тому ж порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності відповідно до закону.

Згідно частини 1 статті 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно i в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Однак, колегія суддів зазначає, що застосування державним виконавцем положень п. 11 ч. 1 ст. 49, ч. З ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження», як підставу закінчення виконавчого провадження щодо виконання виконавчого листа №2а/711/19/15 і повернення виконавчого документа, можливе лише при виконанні рішень майнового характеру. Дана позиція узгоджується з позицією Вищого адміністративного Суду України, викладеною в Ухвалі від 02.07.2015 року по справі №К/800/1354/15, також, як вбачається із матеріалів справи ЧМР повідомила про закінчення підготовки проекту рішення міської ради на виконання рішення суду від 02.04.2015 року, однак не повідомила про наступну дату засідання із земельних питань, отже, у відповідача - Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області під час виконання постанови суду від 02.04.2015 року не було законних підстав для закінчення виконавчого провадження та повернення виконавчого листа саме з підстав, передбачених п. 11 ч. 1 ст. 49. ч. З ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження».

Отже, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що в частині визнання незаконною та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про зобов'язання відділ примусового виконання рішень державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області ДВС України здійснити примусове виконання постанови Придніпровського районного суду від 02 квітня 2015 року в повному обсязі та виконати виконавче провадження ВП№ 48414047 за його змістом та зобов'язати Черкаську міську раду подати у встановлений строк звіт про виконання постанови Придніпровського районного суду від 02 квітня 2015 року, колегія суддів зазначає слідуюче.

Відповідно до п.1 Положення про Головне територіальне управління юстиції у Черкаській області - управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі є структурним підрозділом Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі, що забезпечує реалізацію повноважень Державної виконавчої служби України.

Відповідно до п.п. 2.1 Положення Відділ примусового виконання рішень Головного територіального управління юстиції у Черкаській області виконує такі завдання як своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, що підлягають виконанню відділом примусового виконання рішень.

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

За положеннями п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської Ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

Згідно із ст. 46 зазначеного Закону сільська, селищна, міська, районна у місті (у разі її створення), районна, обласна рада проводить свою роботу сесійно. Сесія складається з пленарних засідань ради, а також засідань постійних комісій ради.

Як передбачено ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рада межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради.

Відповідно до ст. 144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими для виконання на відповідній території.

Аналізуючи вказані правові норми, суд приходить до висновку, що прийняття рішення про надання чи ненадання земельної ділянки в оренду відноситься до компетенції міської ради і таке рішення повинно бути прийняте на пленарному засіданні міської ради більшістю депутатів від загального складу ради, а безпосередньо обов'язками Відділу примусового виконання рішень є контроль за виконанням рішень, які набрали законної сили і здійснення заходів, що сприяють виконанню рішень.

Водночас, колегія суддів звертає увагу, що перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Отже, завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень, єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного судочинства є контроль легальності. Перевірка доцільності переступає компетенцію адміністративного суду і виходить за межі завдання адміністративного судочинства.

Отже, під дискреційним повноваженням колегія розуміє таке повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийнятті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибрати один з кількох варіантів рішення.

Колегія суддів зауважує, що суд є правозастосовуючим органом, тобто, не створюючи нових правових норм, не підміняючи собою органи виконавчої та законодавчої влади, на підставі закону у встановленому процесуальним законом порядку вирішує справи.

В постанові Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2008 року за № 13 викладено позицію щодо неможливості суду підміняти собою органи владних повноважень, згідно якої суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймаючи замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб'єкта владних повноважень.

Крім того, відповідно до ч.2 ст.8 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно із рішеннями Європейського суду з прав людини по справах: «Класс та інші проти Німеччини» від 6 вересня 1978 року, «Фадєєва проти Росії» (Заява № 55723/00), Страсбург, від 9 червня 2005 року, « Кумпене і Мазере проти Румунії» (Заява N 33348/96), Страсбург, від 17 грудня 2004 року - завдання суду при здійсненні його контрольної функції полягає не в тому, щоб підміняти органи влади держави, тобто суд не повинен підміняти думку національних органів будь-якою своєю думкою.

Отже, вказані вище позовні вимоги задоволенню не підлягаю, про що вірно зазначив суд першої інстанції.

Щодо позовної вимоги про здійснення судового контролю за виконанням постанови від 02.04.2015 року Придніпровського районного суду відповідно до ст. 267 КАС України, колегія суддів, також, зазначає, що вона не підлягає задоволенню, оскільки частинами 1, 2 статті 267 КАС України передбачено, що суд, який ухватив судове рішення в адміністративній справі, мас право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. За наслідками розгляду звіту суб'єкта владних повноважень про виконання постанови суду або в разі неподання часткового звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб'єкта владних повноважень, відповідального за виконання постанови, штраф у розмірі від десяти до тридцяти мінімальних заробітних плат.

За умовами ч. 9 ст. 267 КАС України визначено строк подання такої заяви, а саме протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред'явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідною постановою суду.

Тому, суд зазначає, що позовна вимога позивача щодо зобов'язання Черкаської міської ради подати у встановлений строк звіт про виконання постанови Придніпровського райсуду м. Черкаси від 02.04.2015 року та здійснення судового контролю за виконанням постанови від 02.04.2015 року відповідно до ст. 267 КАС України, - не підлягають до задоволення, оскільки це суперечить вимогам ст. 105 КАС України. Норми ст. 267 КАС України слід застосовувати при вирішенні питань, пов'язаних з виконанням судового рішення в адміністративній справі №2а/711/19/15.

Підсумовуючи наведене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що доводи викладені в апеляційній скарзі не знайшли свого підтвердження, оскаржувана постанова прийнята відповідно до норм матеріального та процесуального права, враховано всі обставини справи, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції немає.

Відповідно до ст. 200 КАС України - суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 207, 254, 265 КАС України, колегія суддів. -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Черкаській області на Постанову Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12 квітня 2016 року - залишити без задоволення.

Постанову Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12 квітня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення Ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя В.О. Аліменко

Судді Н.В. Безименна

А.Ю.Кучма

Головуючий суддя Аліменко В.О.

Судді: Кучма А.Ю.

Безименна Н.В.