Справа № 820/612/16
Суддя: Швед Е.Ю.
Дата ухвалення: 2016-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

820/612/16

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ

УХВАЛА

Суддя Вищого адміністративного суду України Швед Е.Ю., перевіривши касаційну скаргу Інституту сцинтиляційних матеріалів Національної академії наук України

на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 31 березня 2016 року

та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 10 травня 2016 року

у справі № 820/612/16

за позовом Інституту сцинтиляційних матеріалів Національної академії наук України

до Контрольно-ревізійного управління в Харківській області

про визнання дій неправомірними,

в с т а н о в и в:

Позивач, звернувся до суду з позовом до Державної фінансової інспекції в Харківській області, в якому просив суд визнати неправомірними дії ревізорів Державної фінансової інспекції у Харківській області під час проведення зустрічної звірки Інституту сцинтиляційних матеріалів Національної академії наук України з питання документального підтвердження виду, обсягу і якості операцій та розрахунків, що здійснювались при виконанні Державної цільової програми "Нанотехнології та наноматеріали" на 2010-2014 роки в частині відображення в довідці від 13 листопада 2015 року № 032-11/48-3 розрахунків та висновків, що зроблені на їх підставі, щодо завищення вартості науково-дослідних робіт, планових показників кошторисної вартості робіт, планових розрахунків, фактичних витрат та видатків на оплату праці, на соціальне страхування, накладні витрати та нарахування премії за договорами від 29 жовтня 2010 року № НН/101-2010 та від 29 жовтня 2010 року №НН/102-2010.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 31 березня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 10 травня 2016 року, позов залишено без задоволення.

До Вищого адміністративного суду України надійшла касаційна скарга Інституту сцинтиляційних матеріалів Національної академії наук України, в якій позивач, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасувати, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Як вбачається з доданих до касаційної скарги судових рішень, посадовими особами Державної фінансової інспекції в Харківській області на підставі направлень від 21 жовтня 2015 року № 1440 та №1439 проведено зустрічну звірку з питання документального підтвердження виду, обсягу і якості операцій та розрахунків, що здійснювались при виконанні Державної цільової програми "Нанотехнології та наноматеріали" на 2010-2014 роки, державним замовником якої було Міністерство освіти і науки України за період з 01 січня 2010 року по 31 грудня 2014 року, за результатами якої складено довідку від 13 листопада 2015 року № 032-11/48-з

Позивачем подано заперечення на довідку від 13 листопада 2015 року № 032-11/48-з на ім’я начальника Державної фінансової інспекції у Харківській області.

Під час здійснення зустрічної звірки посадові особи органу державного фінансового контролю фактично здійснили ревізію використання бюджетних коштів при виконанні Державної цільової програми "Нанотехнології та наноматеріали" на 2010-2014 роки, державним замовником якої було Міністерство освіти і науки України, а саме питання обґрунтованості використання бюджетних коштів на науково-дослідні та дослідно-конструкторські роботи за договорами № НН/101-2010 та № НН/102-2010.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволені позову, суд першої інстанції, з рішенням якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що відовідно до частини першої статті 13 Закону України «Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні» дії або бездіяльність службових осіб державної контрольно-ревізійної служби можуть бути оскаржені в судовому або адміністративному порядку. Оскарження дій службової особи, які пов’язані з порушенням порядку проведення перевірки (ревізії), наприклад із порушенням трудового розпорядку такою особою під час проведення ревізії; дій, які полягають у перевищенні повноважень службовою особою щодо обмеження прав у можливості ознайомлення з результатами контрольного заходу, (ревізії); дій щодо проведення ревізії без установлених законом підстав та/або з порушенням чинного законодавства тощо.

Дії службової особи щодо включення до акта певних висновків не можуть бути предметом розгляду у суді, оскільки відповідно до пункту 3 Порядоку проведення інспектування Державною фінансовою інспекцією, її територіальними органами, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2006 року за № 550, заперечення, зауваження до акта ревізії (за їх наявності) та висновки на них є невід’ємною частиною акта. Це свідчить про те, що дії, пов’язані з включенням до акта висновків, є обов’язковими, тоді як самі висновки такими не є.

Обов’язковою ознакою дій суб’єкта владних повноважень, які можуть бути оскаржені до суду, є те, що вони безпосередньо породжують певні правові наслідки для суб’єктів відповідних правовідносин і мають обов’язковий характер.

Висновки, викладені у акті, не породжують обов’язкових юридичних наслідків. Водночас судження контролюючого органу про нікчемність окремих угод є висновками тільки контролюючого органу, зазначення яких в акті перевірки не суперечить чинному законодавству. Такі твердження акта можуть бути підтверджені або спростовані судом у разі спору про законність рішень, дій, в основу яких покладені згадувані висновки акта.

Отже, предметом оскарження відповідно до статті 13 Закону № 2939-XII є дії чи бездіяльність службових осіб, якщо вони обмежують чи порушують права, свободи чи законні інтереси особи.

Зазначена правова позиція узгоджується з висновком Верховного суду України, викладеного в його рішеннях, зокрема, у постанові від 10 вересня 2013 року у справі № 21-237а13.

За таких обставин, вірним є висновок суду першої та апеляційної інстанції, що акт перевірки або довідка, складена за результатами зустрічної звірки не є рішенням суб’єкта владних повноважень у розумінні статті 17 КАС, не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов’язків для осіб, робота (діяльність) яких перевірялися, тому його висновки не можуть бути предметом спору. Відсутність спірних відносин, в свою чергу, виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту.

Доводи касаційної скарги зазначених висновків судів не спростовують.

Відповідно до норми пункту 5 частини п’ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

За змістом вказаної норми касаційна скарга повинна містити посилання на помилкове та/або неправильне застосування норм матеріального права при вирішенні справи, порушення судами норм процесуального права (у разі оскарження судового рішення по суті – пояснення, яким чином такі порушення вплинули на правильність вирішення справи).

Оскільки доводи скаржника не спростовують висновки суду апеляційної інстанції та не викликають необхідності перевірки матеріалів справи у зв’язку із ненаведенням підстав, які б дозволили вважати, що суди попередніх інстанцій неправильно застосували норми матеріального або процесуального права, ця касаційна скарга є необґрунтованою.

Керуючись статтями 211, 213, 214 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Інституту сцинтиляційних матеріалів Національної академії наук України на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 31 березня 2016 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 10 травня 2016 року у справі № 820/612/16 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Е.Ю. Швед