Справа № 127/1907/16-а
Суддя: Гриневич В. С.
Дата ухвалення: 2016-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Cправа № 127/1907/16-а
Провадження № 2-а/127/126/16
П О С Т А Н О В А

Іменем України

09 червня 2016 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі головуючого судді - Гриневича В.С.,

при секретарі: Малику О.В.,

за участю:

представника позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: ОСОБА_2

розглянувши в судовому засіданні в м. Вінниці адміністративну справу №127/1907/16-а за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Виконавчого комітету Вінницької міської ради про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дій, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися до суду з адміністративним позовом до Виконавчого комітету Вінницької міської ради, в якому просили:

- визнати дії Виконавчого комітету Вінницької міської ради в надані позивачам несвоєчасної, недостовірної та неповної відповіді на запити про доступ до публічної інформації від 02 листопада 2015 року протиправними;

- зобовязати Виконавчий комітет Вінницької міської ради надати достовірну та повну інформацію на запити позивачів від 02 листопада 2015 року про наявність вільних земельних ділянок державної та комунальної форми власності (землі запасу, резервного фонду) по місту Вінниця з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у відповідності до норм безоплатної передачі земельних ділянок громадянам у відповідності до вимог ст.121 ЗК України; Надати належним чином завірені графічні матеріали (в тому числі викопіювання з публічної кадастрової карти, та будь-які інші картографічні матеріали) вільних земель із вказаним цільовим призначенням, в тому числі із земель запасу, резервного фонду, які необхідні для дотримання порядку отримання земельної ділянки у власність громадянами у відповідності до норм ст.ст.118, 122 ЗК України.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 4 листопада 2015 року позивачі, у відповідності до Закону України «Про доступ до публічної інформації», Указу Президента України за № 547/2011 від 05.05.2011 р. «Питання забезпечення органами виконавчої влади доступу до публічної інформації», звернулися із запитами від 02.11.2015 р. до Виконавчого комітету Вінницької міської ради, в якому просили надати: інформацію про наявність вільних земельних ділянок державної та комунальної форми власності (землі запасу, резервного фонду) по місту Вінниця з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у відповідності до норм безоплатної передачі земельних ділянок громадянам у відповідності до вимог ст.121 ЗК України; належним чином завірені графічні матеріали (в тому числі викопіювання з публічної кадастрової карти, та будь-які інші картографічні матеріали) вільних земель із вказаним цільовим призначенням, в тому числі із земель запасу, резервного фонду, які необхідні для дотримання порядку отримання земельної ділянки у власність громадянами у відповідності до норм ст.ст.118, 122 ЗК України.

05.11.2015 року відповідачем було отримано запити позивачів, на які 17.11.2015р. позивачами було отримано відповідь з повідомленням про те, що на даний час вільних земельних ділянок не має, і рекомендовано для включення в чергу подати ряд документів з наведеного переліку.

Вважаючи таку відповідь недостовірною та неповною інформацією, а також наданою з порушенням терміну розгляду запитів, позивачі звернулися до суду з даним адміністративним позовом.

Представник позивачів в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідача у запереченнях на позовну заяву (а.с. 51-58) та в судовому засіданні з позовними вимогами не погодилася та просила в задоволенні позову відмовити. Зокрема, обґрунтовуючи заперечення щодо адміністративного позову представник відповідача зазначила, що відповідач не володів інформацією про надання якої просили позивачі, для отримання та надання інформації у тому вигляді якому запитують позивачі відповідачу фактично необхідно було попередньо створити цю інформацію, а з урахуванням приписів законодавства відповідач не був зобовязаний створювати таку інформацію за запитами юридичних та фізичних осіб та не міг її створити на момент звернення позивача. Таким чином, на думку представника відповідача, у діях відповідача відсутні ознаки порушення Закону України «Про доступ до публічної інформації» при розгляді інформаційних запитів позивачів.

Заслухавши думку представників сторін, дослідивши матеріали адміністративної справи та надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 2 листопада 2015 року позивачі звернулися до Виконавчого комітету Вінницької міської ради з запитами про доступ до публічної інформації (а.с. 9, 10), в яких просили:

1) надати інформацію про наявність вільних земельних ділянок державної та комунальної форми власності (землі запасу, резервного фонду) по місту Вінниця з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у відповідності до норм безоплатної передачі земельних ділянок громадянам у відповідності до вимог ст.121 ЗК України;

2) надати належним чином завірені графічні матеріали (в тому числі викопіювання з публічної кадастрової карти, та будь-які інші картографічні матеріали) вільних земель із вказаним цільовим призначенням, в тому числі із земель запасу, резервного фонду, які необхідні для дотримання порядку отримання земельної ділянки у власність громадянами у відповідності до норм ст.ст.118, 122 ЗК України.

Запитувану інформацію позивачі просили надати у встановлений законом термін, а саме на протязі пяти календарних днів з часу отримання запиту.

Зазначені вище запити відповідачем отримано 5 листопада 2015 року, що вбачається з рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень (а.с. 12-14).

У відповідь на запити позивачів, виконавчий комітет Вінницької міської ради, листами №К-01-107123 та №К-01-107117 від 11 листопада 2015 року за підписом начальника відділу звернень апарату міської ради та її виконкому ОСОБА_5, повідомив позивачів, що: «в звязку з відсутністю земель запасу та земель резервного фонду у межах міста, які в свій час були сформовані лише тільки на територіях сільських та селищних рад під час розпаювання колективних сільськогосподарських підприємств, перелік вільних земельних ділянок для зазначених потреб відсутній».

Цими ж листами позивачів повідомлено, що для включення до списку бажаючих отримати земельну ділянку, позивачам необхідно подати пакет документів до виконавчого комітету Вінницької міської ради, а саме копію паспорта громадянина України, копію довідки про присвоєння ідентифікаційного коду, довідку про наявність пільг, довідку про склад сімї. Позивам також розяснено, що в разі надання вищезазначених документів до міської ради, їх буде включено до списків бажаючих на отримання земельної ділянки.

Визначаючись щодо повноти, достовірності та своєчасності наданої відповідачем відповіді на запити позивачів про надання публічної інформації, та як наслідок правомірності заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 1 Закону України Про доступ до публічної інформації (далі Закон №2939-VI) публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Право на доступ до публічної інформації гарантується обов'язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом (п. 1 ст. 3 Закону №2939-VI).

Відповідно до частини 1 статті 5 Закону України "Про інформацію" кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.

Згідно з частиною 1 статті 22 Закону №2939-VI розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках:

1) розпорядник інформації не володіє і не зобов'язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит;

2) інформація, що запитується, належить до категорії (інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону;

3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов'язані з копіюванням або друком;

4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п'ятою статті 19 цього Закону.

Відповідно до частини другої статті 22 Закону №2939-VI відповідь розпорядника інформації про те, що інформація може бути одержана запитувачем із загальнодоступних джерел, або відповідь не по суті запиту вважається неправомірною відмовою в наданні інформації.

Пунктом 31 частини 1 статті 26 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні передбачено, що міським радам надані виключні повноваження щодо прийняття рішень про передачу іншим органам окремих повноважень щодо управління майном, яке належить до комунальної власності відповідної територіальної громади, визначення меж цих повноважень та умов їх здійснення.

Відповідно до частини 5 статті 24 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" уповноважені органи з питань містобудування та архітектури і центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, забезпечують відкритість, доступність та повноту інформації про наявність на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці земель державної та комунальної власності, не наданих у користування, що можуть бути використані під забудову, про наявність обмежень і обтяжень земельних ділянок, містобудівні умови та обмеження в

містобудівному і державному земельному кадастрах.

Абзацом 2 частини 5 статті 24 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" передбачено, що до моменту внесення відповідної інформації до містобудівного та державного земельного кадастрів виконавчий орган сільської, селищної, міської ради, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації або відповідний місцевий орган виконавчої влади зобов'язані надавати за запитами фізичних та юридичних осіб письмову інформацію про наявність земельних ділянок, що можуть бути використані під забудову.

За приписами статті 33 Закону України "Про місцеве самоврядування" до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить, зокрема, надання під забудову та для інших потреб земель, що перебувають у власності територіальних громад, організація і здійснення землеустрою, погодження проектів землеустрою, здійснення контролю за впровадженням заходів, передбачених документацією із землеустрою.

Таким чином, з аналізу вищенаведених норм слідує висновок про те, що виконавчий комітет Вінницької міської ради є розпорядником запитуваної позивачами інформації, а саме інформації про наявність вільних земельних ділянок державної та комунальної форми власності по місту Вінниця з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), а відтак у відповідача відсутні правові підстави, передбачені статтею 22 Закону України "Про доступ до публічної інформації", для відмови у задоволенні запиту про надання такої інформації.

Як вбачається зі звіту форми №6-зем Головного управління Держземагенства у Вінницької області «Про наявність земель та розподіл їх за власниками землі, землекористувачами, угіддями та видами економічної діяльності за станом на 1 січня 2015 року» загальна площа земель, яка не надана у власність або постійне користування в межах міста Вінниці складає 483,6969 га (а.с. 64 на звороті).

Крім того, як вбачається з наданих позивачем рішень Вінницької міської ради від 30.10.2015р. №2324 та №2327, від 25.03.2016р. №206 та №203, від 25.12.2015р. №67, у вказаний період громадянам надавалися дозволи на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі, дозволи на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність, затверджувалися проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передача їх у власність громадянам. (а.с. 82-86)

При цьому суд звертає увагу, що розгляд Вінницькою міською радою вищевказаних питань та прийняття відповідних рішень можливе лише за умови наявності вільних земельних ділянок.

Отже, відповідачем на запити позивачів надано недостовірну інформацію щодо відсутності вільних земельних ділянок, а тому вимоги про визнання протиправними дій щодо надання недостовірної інформації та зобов'язання відповідача надати достовірну та повну інформацію про наявність вільних земельних ділянок державної та комунальної форми власності по місту Вінниця з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у відповідності до норм безоплатної передачі земельних ділянок громадянам у відповідності до вимог ст. 121 Земельного кодексу України є обґрунтованими.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією Вищого адміністративного суду України висловленою в ухвалі від 12.03.2015 року в справі № К/800/41032/14.

Суд також звертає увагу на те, що позивачі в своїх запитах просили надати інформацію про землі запасу та резервного фонду по місту Вінниці, тоді як вбачається зі звіту форми №6-зем Головного управління Держземагенства у Вінницької області «Про наявність земель та розподіл їх за власниками землі, землекористувачами, угіддями та видами економічної діяльності за станом на 1 січня 2015 року» землі запасу та землі резервного фонду на території міста Вінниці відсутні.

Таким чином, вимоги позивачів щодо недостовірності наданої інформації, в частині земель запасу та земель резерного фонду, та зобов'язання надати таку інформацію задоволенню не підлягають.

В той же час твердження позивача щодо несвоєчасності надання відповідачем відповіді на запити про доступ до публічної інформації не ґрунтуються на вимогах закону, а тому позовні вимоги, в цій частині, задоволенню не підлягають з огляду на таке.

Відповідно до частини 1 статті 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту.

При цьому, за загальним правилом, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Отже, розпоряднику інформації надається п'ять робочих, а не календарних, днів для надання відповіді на запит, початок перебігу яких розпочинається з наступного дня від дати надходження запиту.

Як вбачається з матеріалів справи та зазначено вище, запити позивачів відповідачем отримано 5 листопада 2015 року, а відповідь на них надано 12 листопада 2015 року (здано на поштове відділення, а.с. 12), тобто в межах строку встановленого ст. 20 Закону №2939-VI.

Що стосується неповноти наданої інформації, то представник позивачів в судовому засіданні пояснив, що неповнота інформації, на його думку, полягає в тому, що у відповіді на запити відповідачем зазначено не весь перелік документів необхідних для включення позивачів до списку бажаючих отримати земельну ділянку.

Однак, суд звертає увагу на те, що позивачами у запитах про надання публічної інформації не ставилися питання щодо надання переліку документів необхідних для включення позивачів до списку бажаючих отримати земельну ділянку.

У запитах про надання публічної інформації позивачі просили надати інформацію про наявність вільних земельних ділянок, графічні та картографічні матеріали вільних земельних ділянок, а не інформацію щодо переліку документів необхідних для включення позивачів до списку бажаючих отримати земельну ділянку, а відтак позовні вимоги щодо протиправності дій відповідача в частині неповноти наданої інформації не ґрунтуються на законі та матеріалах справи та задоволенню не підлягають.

Крім цього, не підлягає задоволенню вимоги позивачів щодо надання належним чином завірених графічних матеріалів (в тому числі викопіювання з публічної кадастрової карти та будь-які інші картографічні матеріали) вільних земель із вказаним цільовим призначенням, які необхідні для дотримання порядку отримання земельної ділянки у власність громадянам у відповідності до норм ст. 118, 122 Земельного кодексу України, оскільки позивачами чітко не сформовано вимоги щодо предмету запитуваної інформації, що унеможливлює її обробку та надання. Зокрема позивачами не конкретизовано які саме графічні чи картографічні матеріали необхідно надати заявникам, ким вони виготовлені та де знаходяться, тощо.

Слід звернути увагу, що відповідно до частини 1 статті 19 Закону України "Про доступ до публічної інформації" запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

Розпорядником інформації відображеної на публічній кадастровій карті є Держземагенство, а отже, виконавчий комітет Вінницької міської ради та позивач є рівноправними користувачами даної інформації.

Відповідно до частини 2 статті 38 Закону України "Про Державний земельний кадастр" відомості Державного земельного кадастру надаються на платній основі, крім випадків, визначених цим Законом. Зокрема, за надання викопіювань з кадастрової карти (плану) та іншої картографічної документації Державного земельного кадастру справляється адміністративний збір в розмірі 0,03 розміру мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому надається відповідна адміністративна послуга.

Таким чином, позивачі, конкретизувавши вимоги запиту про доступ до публічної інформації, не позбавлені можливості отримати таку інформацію в порядку та у спосіб передбаченому законом.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади. У справах щодо оскарження рішень суди перевіряють чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 2 статті 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

За правилами визначеними частиною 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, з урахуванням вищенаведеного слідує висновок про те, що відповідачем не доведено належними засобами доказування правомірності своїх дій, які полягають у наданні недостовірної інформації на запити позивачів, натомість позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено (ч. 3 ст. 94 КАС).

Отже, оскільки позовні вимоги позивачів задоволено часткового, на користь позивачів підлягають стягненню по 275,60 грн. судових витрат повязаних зі сплатою судового збору, за рахунок бюджетних асигнувань Виконавчого комітету Вінницької міської ради.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 2, 4, 6-12, 70-72, 86, 94, 159-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити частково

Визнати протиправними дії Виконавчого комітету Вінницької міської ради в наданні ОСОБА_3 та ОСОБА_4 недостовірної відповіді на запити про доступ до публічної інформації від 2 листопада 2015 року.

Зобовязати Виконавчий комітет Вінницької міської ради надати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 достовірну та повну інформацію на запити від 2 листопада 2015 року про наявність вільних земельних ділянок державної та комунальної форми власності по місту Вінниця з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у відповідності до норм безоплатної передачі земельних ділянок громадянам у відповідності до вимог статті 121 Земельного кодексу України.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_6 275,60 грн. (двісті сімдесят пять грн. шістдесят коп.) судових витрат повязаних зі сплатою судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Виконавчого комітету Вінницької міської ради.

Стягнути на користь ОСОБА_4 275,60 грн. (двісті сімдесят пять грн. шістдесят коп.) судових витрат повязаних зі сплатою судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Виконавчого комітету Вінницької міської ради.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Вінницький міський суд Вінницької області. У разі, якщо судом було проголошено лише вступну та резолютивну частини, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя: