Справа № 823/441/16
Суддя: О.А. Рідзель
Дата ухвалення: 2016-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2016 року справа № 823/441/16

12 год. 07 хв.м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Рідзеля О.А.,

суддів - Гаврилюка В.О., Каліновської А.В.

при секретарі судового засідання - Сосюрі Ф.В.,

за участю: позивача ОСОБА_1 - особисто, представника позивача ОСОБА_2 - за договором про надання правової допомоги, представника відповідача ОСОБА_3 - за довіреністю, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ліквідаційної комісії управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області, Міністерства внутрішніх справ України про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання вчинити певні дії,

встановив:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі-позивач) з позовною заявою до ліквідаційної комісії управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області (далі-відповідач 1), Міністерства внутрішніх справ України (далі-відповідач 2), у якій просить:

- визнати бездіяльність відповідача 1 щодо неподання до відповідача 2 заяви ОСОБА_1 з доданим пакетом документів та висновку щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги протиправною;

- зобовязати відповідача 1 подати до відповідача 2 заяву ОСОБА_1 з доданим пакетом документів та висновку щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги у відповідності до Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції;

- зобовязати відповідача 2 здійснити нарахування (розрахунок) та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, у звязку із травмою, заподіяною під час виконання службових обовязків, що призвело до встановлення інвалідності ІІ групи.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 20.01.2012 в період проходження служби при виконанні службових обовязків з позивачем стався нещасний випадок, про що складено акт про нещасний випадок від 07.11.2013 за формою Н-1*, акт розслідування нещасного випадку від 07.11.2013 за формою Н-5*, висновок службового розслідування за фактом отримання травми від 07.11.2013. Наказом УМВС від 20.02.2015 № 39о/с позивача було звільнено з органів внутрішніх справ. Висновком обласної МСЕК м. Черкаси від 30.04.2015 № 2 позивача визнано інвалідом II групи, повязаної із отриманням травми під час виконання службових обов'язків, із ступенем працездатності у 75 %. 08.05.2015 позивач звернувся до ГУ МВС України в Черкаській області із заявою про виплату одноразової грошової допомоги за фактом отримання травми. У подальшому, 10.06.2015 відповідачем 1 надано відповідь, де зазначено про необхідність повторного розслідування вказаного нещасного випадку. 26.02.2016 відповідачем 1 надано відповідь про те, що проводиться додаткове розслідування. За результатами додаткового розслідування складено новий акт розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) від 29.02.2016, яким постановлено висновок, що нещасний випадок стався в період проходження служби не при виконанні службових обов'язків та скасовано акт від 07.11.2013 Н-1*. Також відповідачем було прийнято акт № 1 про нещасний випадок невиробничого характеру від 01.03.2016 форми НТ* відповідно до якого комісією було прийнято висновок, що нещасний випадок трапився в період проходження служби і не пов'язаний з виконанням службових обов'язків.

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 28.03.2016 у справі № 823/238/16 визнано дії ліквідаційної комісії Смілянського міського відділу (з обслуговування м. Сміла та Смілянського району) Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області щодо скасування акту Н-1* від 07.11.2013 протиправними. Визнано протиправним та скасовано акт ліквідаційної комісії Смілянського міського відділу (з обслуговування м. Сміла та Смілянського району) Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області від 29.02.2016, визнано протиправним та скасовано акт ліквідаційної комісії Смілянського міського відділу (з обслуговування м. Сміла та Смілянського району) Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області № 1 від 01.03.2016 форми НТ*. Зазначена постанова набрала законної сили 19.04.2016.

Позивач зазначив, що у подальшому, 16.05.2016, він повторно звернувся до відповідача з заявою про вчинення дій щодо виплати йому грошової допомоги, проте жодної відповіді станом на час розгляду даної справи не отримав. Зазначену бездіяльність позивач вважає протиправною, у звязку з чим просив позов задовольнити.

У судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали у повному обсязі, позов просили задовольнити з підстав, викладених вище.

Представник відповідача 1 проти заявленого адміністративного позову заперечував, зазначивши, що позов є необґрунтованим та таким, що не підлягає до задоволення.

Відповідач 2 у судове засідання свого представника не направив, причин його неявки суду не повідомив, клопотання про розгляд справи за відсутності його представника не подав, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Заслухавши пояснення та доводи представників сторін, розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд зазначає про таке.

ОСОБА_1, станом на час отримання травми 20.01.2012, перебував на посаді заступника командира роти ДПС при УДАІ УМВС України в Черкаській області.

Відповідно до довідки МСЕК від 30.04.2015 серії 10 ААА № 012536 ОСОБА_1 має другу групу інвалідності.

20.01.2012 в період проходження служби при виконанні службових обовязків з позивачем стався нещасний випадок, про що складено акт про нещасний випадок від 07.11.2013 за формою Н-1* (а.с.8-9), акт розслідування нещасного випадку від 07.11.2013 (а.с.6-7), висновок службового розслідування за фактом отримання травми від 07.11.2013 (а.с.10). Відповідно до висновку службового розслідування та зазначених актів зроблено висновок, що нещасний випадок стався в період проходження служби при виконання службових обов'язків.

У подальшому, 08.05.2015, позивач звернувся з заявою до УМВС України в Черкаській області із заявою про виплату одноразової грошової допомоги за фактом отримання травми.

Листом від 10.06.2015 №16/1-667 позивача повідомлено, що прийнято рішення та направлено припис за формою Н-9 про проведення повторного розслідування комісією Смілянського МВ обставин отримання вказаної в заяві травми.

Надалі, 06.06.2015 видано припис №4-пр, яким ставилась вимога керівнику Смілянського МВ УМВС України в Черкаській області скасувати акт за формою Н-1* та скласти акт за формою НТ*.

На підставі зазначеного припису комісією Смілянського міського відділу управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області складено акт від 29.02.2016 розслідування нещасного випадку, який стався 20.01.2012 з ОСОБА_1 Відповідно до висновків зазначеного акту обставини та причини за яких стався нещасний випадок, підпадають під перелік, визначений п. 3.11. розділу 3 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах та підрозділах системи МВС України, затвердженого наказом МВС України від 27.12.2002 № 1346 (далі - Порядок №1346), а тому комісія вважала, що нещасний випадок стався в період проходження служби не при виконанні службових обовязків і скасувала акт Н-1* від 07.11.2013.

У звязку з цим, комісією складено акт від 01.03.2016 № 1 форми НТ* про нещасний випадок невиробничого характеру, що стався 20.01.2012 о 17 год. 45 хв. по вулиці Калініна 57 м. Черкаси, із колишнім працівником роти дорожньо-патрульної служби при УДАІ УМВС України в Черкаській області ОСОБА_1, за висновками якого нещасний випадок стався в період проходження служби і не пов'язаний з виконанням службових обовязків тому, що випадок стався за обставин, які не підпадають під дію пунктів 3.9, 3.10 Порядку №1346.

ОСОБА_1 вважаючи дії ліквідаційної комісії Смілянського міського відділу МВС України в Черкаській області щодо скасування акту Н-1 від 07.11.2013 протиправними звернувся до суду з адміністративним позовом до ліквідаційної комісії Смілянського міського відділу (з обслуговування міста Сміла та Смілянського району) управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області, про скасування актів, визнання дій протиправними та зобовязання вчинити дії.

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 28.03.2016 у справі № 823/238/16 визнано дії ліквідаційної комісії Смілянського міського відділу (з обслуговування м. Сміла та Смілянського району) Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області щодо скасування акту Н-1* від 07.11.2013 протиправними. Визнано протиправним та скасовано акт ліквідаційної комісії Смілянського міського відділу (з обслуговування м. Сміла та Смілянського району) Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області від 29.02.2016 розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення), що стався 20.01.2012 о 17 год. 45 хв. по вулиці Калініна 57 м. Черкаси, із колишнім працівником роти дорожньо-патрульної служби при УДАІ УМВС України в Черкаській області ОСОБА_4 Визнано протиправним та скасовано акт ліквідаційної комісії Смілянського міського відділу (з обслуговування м. Сміла та Смілянського району) Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області № 1 від 01.03.2016 форми НТ* про нещасний випадок невиробничого характеру, який стався 20.01.2012 о 17 год. 45 хв. по вулиці Калініна 57 м. Черкаси, із колишнім працівником роти дорожньо-патрульної служби при УДАІ УМВС України в Черкаській області ОСОБА_4 Зазначена постанова набрала законної сили 19.04.2016.

Суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Так, у постанові Черкаського окружного адміністративного суду від 28.03.2016 у справі № 823/238/16 зазначено, що скасування актів від 29.02.2016 та від 01.03.2016 спричиняє відновлення становища позивача, що існувало до їх складення та не потребує повторного встановлення обставин нещасного випадку.

У подальшому, позивач повторно звертався до відповідача з заявою від 16.05.2016 про виплату одноразової грошової допомоги (а.с.47), проте станом на час розгляду справи відомостей щодо результатів розгляду зазначеної заяви суду не надано.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом при вирішенні справи застосовується законодавство України в редакції, чинній на час виникнення відповідних спірних правовідносин.

Згідно із ст. 22 Закону України «Про міліцію» від 20.12.1990 № 565-XII (далі - Закон № 565) визначено, що держава гарантує працівникам міліції соціальний захист, що включає в себе право на забезпечення їх у разі повної, часткової втрати працездатності, втрати годувальника та в інших випадках передбачених законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 23 Закону № 565 (в редакції станом на момент настання інвалідності) у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи.

За приписами п. 3 Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету ОСОБА_5 України від 21.10.2015 № 850 (далі - Порядок № 850).

Пунктом 2 Порядку № 850 встановлено, що днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Пунктом 2 постанови Кабінету ОСОБА_5 України від 21.10.2015 № 850 установлено, що особам, які до набрання чинності Законом України від 13.02.2015 № 208-VIII «Про внесення змін до статті 23 Закону України «Про міліцію» щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва працівника міліції» мають право на отримання одноразової грошової допомоги, допомога призначається і виплачується відповідно до Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції, затверджених постановою Кабінету ОСОБА_5 України від 12.05.2007 № 707.

Враховуючи, що у позивача право на отримання одноразової компенсації виникло після 12.03.2015 (після дня набрання чинності Законом (а саме 30.04.2015 - дата встановлення інвалідності ІІ групи згідно довідки МСЕК (а.с.11)), то зазначені правовідносини регулюються Порядком № 850 та Законом № 565 в редакції станом на 30.04.2015.

Відповідно до п. 3 Порядку № 850 визначено, що грошова допомога призначається і виплачується у разі установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов'язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи.

Згідно п. 7 Порядку № 850 працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв'язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов; довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках). До заяви додаються копії: довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією; постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв'язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) працівника міліції, зокрема про те, що воно не пов'язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп'яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім'я та по батькові і місце реєстрації; документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідному контролюючому органу і має відповідну відмітку у паспорті громадянина України).

Пунктом 8 Порядку № 850 передбачено, що керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 Порядку № 850, висновок щодо виплати грошової допомоги, а також у разі загибелі (смерті) працівника міліції: витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) працівника міліції із списків особового складу; витяг з особової справи про склад сім'ї загиблого (померлого) працівника міліції.

За приписами п. 9 Порядку № 850 МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 Порядку № 850 документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 Порядку № 850, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

З аналізу наведених положень слідує, що саме до компетенції ліквідаційної комісії Управління МВС України в Черкаській області відноситься реєстрація пакету документів та прийняття висновку щодо виплати одноразової грошової допомоги, а МВС України приймає рішення щодо виплати такої допомоги, або відмови у виплаті.

Судом встановлено, що позивач 08.05.2015 та 16.05.2016 (а.с.47) звертався до відповідача з заявою про виплату одноразової грошової допомоги, проте доказів передачі МВС зазначених заяв із доданим пакетом документів, відповідно до вимог п. 8 Порядку № 850, суду не надано.

Згідно з ч. 1 ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При цьому, в силу ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Посилання відповідача у своєму листі від 10.06.2015 №16/1-667 стосовно виявлення порушення щодо проведення розслідування, про що складено припис, яким зобовязано органи УМВС України прийняти законне рішення - не береться судом до уваги, оскільки станом на час розгляду справи відповідачем реалізовано вищезазначений припис та прийнято акт форми НТ* від 01.03.2016 та акт розслідування нещасного випадку від 29.02.2016, які скасовані постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 28.03.2016 у справі № 823/238/16 (набрала законної сили 19.04.2016).

Також, судом у судовому засіданні 08.06.2016 було допитано у якості свідка ОСОБА_6, який, відповідно до своїх посадових обовязків, перебуваючи на посаді заступника начальника Смілянського МВ УМВС України в Черкаській області затверджував акт форми Н-1 від 07.11.2013.

Свідку у судовому засіданні було надано можливість оглянути копію акту форми Н-1* від 07.11.2013 та було поставлено запитання з приводу розбіжності у даті затвердження акту - 01.11.2013 та даті складання акту - 07.11.2013.

З приводу поставленого питання свідок пояснив, що ним справді затверджувався зазначений акт 07.11.2013, проте, під час затвердження акту ним при зазначенні дати затвердження була допущена описка: зазначено 01.11.2013 замість 07.11.2013. Фактично акт складено та затверджено 07.11.2013.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що бездіяльність відповідача щодо неподання до Міністерства внутрішніх справ України заяви ОСОБА_1 з доданим пакетом документів та висновку щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги є протиправною, а тому адміністративний позов в частині визнання протиправною бездіяльності ліквідаційної комісії управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області щодо неподання до Міністерства внутрішніх справ України заяви ОСОБА_1 з доданим пакетом документів та висновку щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги та в частині зобовязання управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області подати до Міністерства внутрішніх справ України заяву ОСОБА_1 з доданим пакетом документів та висновку щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги підлягає до задоволення.

Що стосується позовної вимоги позивача зобовязати відповідача 2 здійснити нарахування (розрахунок) та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, у звязку із травмою, заподіяною під час виконання службових обовязків, що призвело до встановлення інвалідності ІІ групи інвалідності, суд зазначає, що вона не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Суд звертає увагу позивача, що згідно з Рекомендаціями Комітету ОСОБА_5 Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом ОСОБА_5 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Положеннями Постанови Вищого адміністративного суду України від 21.10.2010 №П-278/10, встановлено, що з огляду на вимоги Кодексу адміністративного судочинства України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Отже, адміністративний суд, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень.

Аналіз норм Кодексу адміністративного судочинства України свідчить про те, що завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень, оскільки ключовим його завданням є здійснення правосуддя.

Отже, під дискреційним повноваженням суд розуміє таке повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийнятті рішення, тобто, коли у межах, що визначений законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибрати один з кількох варіантів рішення.

Разом з тим, встановлена судом бездіяльність відповідача 1 щодо неподання до Міністерства внутрішніх справ України заяви ОСОБА_1 з доданим пакетом документів та висновку щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги, мала наслідком позбавлення відповідача 2 можливості в місячний строк після надходження передбачених п. 8 Порядку № 850 документів прийняти рішення про призначення або у випадках, передбачених п. 14 Порядку № 850, про відмову в призначенні грошової допомоги.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до п. 10.3 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 №7 «Про судове рішення в адміністративній справі» визначено, що у разі визнання судом неправомірними дій чи бездіяльності відповідача суд може зобов'язати його вчинити чи утриматися від вчинення певних дій у спосіб, визначений чинним законодавством, яким може бути захищено/відновлено порушене право. Резолютивна частина рішення не повинна містити приписів, що прогнозують можливі порушення з боку відповідача та зобов'язання його до вчинення чи утримання від вчинення дій на майбутнє. Суд може ухвалити постанову про зобов'язання відповідача прийняти рішення певного змісту, за винятком випадків, коли суб'єкт владних повноважень під час адміністративних процедур відповідно до закону приймає рішення на основі адміністративного розсуду.

Враховуючи, що позивач просить зобовязати відповідача вчинити конкретні дії на майбутнє, а саме: зобовязати Міністерство внутрішніх справ України здійснити нарахування (розрахунок) та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, у звязку із травмою, заподіяною під час виконання службових обовязків, що призвело до встановлення інвалідності ІІ групи, суд дійшов висновку, що цими повноваженнями наділений виключно відповідач 2 у порядку, встановленому Порядком № 850, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

З огляду на встановлені обставини справи та досліджені в судовому засіданні докази, суд дійшов висновку про часткове задоволення адміністративного позову.

Керуючись статтями 14, 86, 94, 159-163, 167, 185-187, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

постановив:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність ліквідаційної комісії управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області щодо неподання до Міністерства внутрішніх справ України заяви ОСОБА_1 з доданим пакетом документів та висновку щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги.

Зобовязати управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області подати до Міністерства внутрішніх справ України заяву ОСОБА_1 з доданим пакетом документів та висновку щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги у відповідності до Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня проголошення постанови. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий суддя О.А. Рідзель

Суддя В.О. Гаврилюк

Суддя А.В. Каліновська

Постанову складено у повному обсязі 13.06.2016.