Справа № 813/7188/13а
Суддя: Левицька Наталія Георгіївна
Дата ухвалення: 2016-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.06.2016р. Справа № 876/11661/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді Левицької Н.Г.,

судді Обрізка І.М.,

судді Сапіги В.П.,

за участю секретаря судового засідання Гелецького П.В.,

за участю представників:

апелянта (відповідача-1 у справі): Тістечка Ю.Я.,

відповідача-2 у справі: не з'явився

позивача у справі: Грунського В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові

апеляційну скаргу Львівської митниці Міндоходів (правонаступник - Львівська митниця ДФС)

на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 31.01.2014р. у справі №813/7188/13а

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Техніка монтажу"

до відповідача-1: Львівської митниці Міндоходів (правонаступник - Львівська митниця ДФС)

відповідача-2: Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області

про скасування рішення, картки відмови та стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

24.09.2013р. позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Техніка монтажу" звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до відповідача: Львівської митниці Міндоходів, Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості та картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, та стягнення з Державного бюджету України суму надмірно сплачених мита в розмірі 20906,25грн. та податку на додану вартість в розмірі 87806,25грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що при поданні ТзОВ "Техніка монтажу" митної декларації №209120000/2013/831079 для митного контролю та митного оформлення товарів, що імпортуються на митну територію України, згідно із контрактом №ТМL1002 від 04.03.2010p. та додатку №30 від 08.05.2013p. до контракту №ТМL1002 від 04.03.2010p. позивачем було долучено всі документи, які підтверджують митну вартість товарів, перелік яких визначений ч.2 та ч.3 ст. 53 МК України та які свідчать про правильність обрання методу визначення митної вартості товарів; документи, надані Львівській митниці ТзОВ "Фірма "Техніка монтажу" при митному оформленні товарів, містять достатньо інформації та усі необхідні відомості для застосування декларантом методу визначення митної вартості за ціною договору, згідно ст.58 МК України, а зокрема, містять відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та ціни, що була фактично сплачена за даний товар.

За результатами розгляду справи Львівський окружний адміністративний суд позовні вимоги задоволив повністю, оскільки у позивача були в наявності всі документи для визначення митної вартості за ціною договору щодо товарів, які імпортуються. Крім цього, в результаті прийняття відповідачем спірного рішення, позивачем було надміру сплачено мито в розмірі 20906,25грн. та податку на додану вартість в розмірі 87806,25грн.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, апелянт (відповідач у справі): Львівська митниця Міндоходів оскаржив її в апеляційному порядку. В своїй апеляційній скарзі апелянт зазначає, що термін дії контракту поданого відповідачу закінчився, жодних документів про його пролонгацію не надано. Також апелянт вказує, що підпис відправника в сертифікаті про походження товарів відрізняється від підпису відправника у фактурі, контракті, пакувальному листі. Апелянт звертає увагу, що в інвойсі відсутні будь-які посилання на контракт, або на будь-які інші документи, що дозволили б пов'язати дану поставку з контрактом. Судом не взято до уваги, що до митного оформлення був наданий коносамент інший ніж зазначений у митній декларації країни відправлення. Апелянт стверджує, що посадові особи Львівської митниці при здійсненні контролю митної вартості імпортованого позивачем товару діяли в межах повноважень та відповідно до вимог чинного законодавства. Апелянт просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою в задоволені позову відмовити.

Позивачем у справі було надано заперечення на апеляційну скаргу, в яких зазначено, що обставини на які посилається відповідач у своїй апеляційній скарзі не були підставною для винесення оскаржуваного рішення про коригування митної вартості, а тому не були і не могли бути предметом спростування, доказування та дослідження в ході розгляду справи. Також позивач вказує, що інші висновки суду першої інстанції апелянтом спростовані не були, що свідчить про їх обгрунтованість та загалом вказує на законність оскаржуваної постанови та відсутність підстав для її скасування.

За результатами розгляду апеляційної скарги, Львівський апеляційний адміністративний суд апеляційну скаргу задоволив частково, постанову суду першої інстанції скасував та прийняв нову постанову, якою позовні вимоги задоволив частково, визнав протиправними та скасував рішення про коригування митної вартості №209000003/2013/900077/2 від 22.08.2013р. та картку відмови №209120000/2013/00397, у решті позовних вимоги відмовив, оскільки суд встановивши протиправність рішень митного органу про визначення митної вартості товару, не вправі підміняти митний орган, стягуючи з державного бюджету надмірно сплачені суми.

Ухвалою Вищого адміністративного суду від 19.11.2015р. касаційну скаргу Львівської митниці задоволено частково, постанову суду апеляційної інстанції в частині задоволення позовних вимог скасовано та справу в цій частині вимог направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, оскільки судом не було надано оцінки мотивам прийняття спірного рішення митного органу, було залишено поза увагою доводи митного органу щодо дії контракту та відсутності в інвойсі будь-яких посилань на контракт чи інші документи, які б дали змогу встановити зв'язок партії товару з контрактом. В іншій частині постанову суду апеляційної інстанції залишено без змін.

У судове засідання Львівського апеляційного адміністративного суду 06.06.2016р. з'явився представник апелянта (відповідача у справі): Тістечко Ю.Я., який доводи, викладені в апеляційній скарзі, підтримав у повному обсязі, просив апеляційну скаргу задоволити, оскаржувану постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог позивача відмовити.

Представник позивача у справі: Грунський В.О. проти доводів апеляційної скарги заперечив, зазначив, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухваленим на основі повного, всебічного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, постанову Львівського окружного адміністративного суду від 31.01.2014р. залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача у справі, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечення на апеляційну скаргу у їх сукупності, встановивши обставини справи та відповідні їм правовідносини, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегією суддів встановлено наступне:

21.08.2013p. ТзОВ "Фірма "Техніка монтажу" для митного контролю та митного оформлення товарів, що імпортуються на митну територію України, згідно з контрактом № ТМL1002 від 04.03.2010p. та додатку №30 від 08.05.2013р. до контракту № ТМL1002 від 04.03.2010p. було подано митну декларацію №209120000/2013/831079 із заявленою митною вартістю товару 53826,08 доларів США та інші документи, передбачені ст. 53 МК України.

22.08.2013p. Львівською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № 209000003/2013/900077/2 та винесено картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 209120000/2013/00397.

Позивачем подано нову уточнену електронну митну декларацію, зазначивши у ній вартість імпортованого товару, визначену Львівською митницею.

Відповідно до норм статті 49 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з частинами першою та другою статті 51 Митного кодексу України, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Визначення митної вартості товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Вимогами статті 52 Митного кодексу України визначено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. У випадках, визначених цим Кодексом, для заявлення митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України відповідно до митного режиму імпорту, митному органу, який проводить митне оформлення цих товарів, разом з митною декларацією та іншими необхідними для митного оформлення зазначених товарів документами в установленому порядку подається декларація митної вартості. Декларація митної вартості подається, зокрема, у разі, якщо до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються витрати, зазначені у частині десятій статті 58 цього Кодексу, і якщо вони не включались до ціни.

Згідно із вимогами статті 53 Митного кодексу України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі, якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

Статтею 57 Митного кодексу України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

г) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

У відповідності до вимог ст. 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України, відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Відповідно до ст.55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі, невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:

1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;

2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;

3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів;

4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування;

5) інформацію про:

а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються:

- у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів, згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів;

- у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів, згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті;

б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Як вбачається з рішення про коригування митної вартості №209000003/2013/900077/2 від 22.08.2013р., митним органом під час розгляду документів були виявлені розбіжності, а саме: підпис відправника в сертифікаті про походження товарів відрізняється від підпису відправника у фактурі, контракті, пакувальному листі; неподаний договір на перевезення; висновок ЛТПП не може розглядатися як такий, що підтверджує митну вартість товарів, оскільки в ньому зазначено, що даний документ обмежується використанням в рамках іншого інвойсу.

Колегією суддів беруться до уваги доводи апеляційної скарги та зазначається наступне:

Що стосується можливих розбіжностей в підписах, то з комплексного аналізу положень митного кодексу вбачається, що митним органом здійснюється контроль правильності визначення митної вартості товарів, а додаткові документи вимагаються у декларанта у разі, якщо документи, зазначені у ч.2 ст.53 МК України, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують саме числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни. Хоча митний орган не є уповноваженою особою, щоб робити висновки про тотожність підписів на документах, однак, якщо за результатами огляду поданих документів у митного органу виникли сумніви щодо схожості підписів, митний орган може вимагати додаткові документи та/або пояснення з метою підтвердити чи спростувати такий факт.

Також колегія суддів бере до уваги доводи апеляційної скарги щодо ненадання до митного оформлення документів, що підтверджують пролонгацію дії контракту. На момент здійснення процедури митного контролю, додатки до контракту, якими було продовжено строк дії основного контракту позивачем надані не були. Відтак, у митного органу виникли обґрунтовані сумніви щодо чинності контракту та взагалі можливості проведення господарських операцій на підставі такого контракту.

Одночасно, слід погодитись з доводами відповідача про відсутність в інвойсі №TML1304 від 13.05.2013р. будь-яких посилань на контракт, або на будь-які інші документи, що дозволили б пов'язати дану поставку з контрактом, оскільки, справді такі відомості відсутні. Крім того, судом першої інстанції не взято до уваги, що до митного оформлення був наданий коносамент №CNTSN005929 від 22.05.2013р., а в митній декларації країни відправлення вказано номер коносамента TSDY005614.

Як наслідок, у зв'язку з наявними розбіжностями у поданих документах та відсутністю усіх необхідних документів, неусунення цих недоліків і після подання додаткових документів, митним органом правомірно було витребувано у позивача додаткові документи та застосовано інший, ніж основний, метод визначення митної вартості товарів.

Приписами ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Керуючись вимогами ст.9 КАС України, суди при вирішенні справи керуються принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, колегія суддів апеляційного суду не погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позивач в порядку та у строки, передбачені Митним кодексом України, надав всі необхідні документи для підтвердження митної вартості товарів та усунув наявні у митного органу сумніви та розбіжності. Відтак, посадові особи Львівської митниці при здійсненні контролю митної вартості імпортованого позивачем товару діяли в межах повноважень та відповідно до вимог чинного законодавства України. Отже, рішення про коригування митної вартості товарів №209000003/2013/900077/2 від 22.08.2013р. та картка відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів транспортних засобів комерційного призначення №209120000/2013/00397 є правомірними.

Відповідно до приписів ст.202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні постанови судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглянув справу.

Керуючись вимогами ч.3 ст.160, ст.ст.195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Львівської митниці Міндоходів (правонаступник - Львівська митниця ДФС) на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 31.01.2014р. у справі №813/7188/13а за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Техніка монтажу" до відповідача-1: Львівської митниці Міндоходів (правонаступник - Львівська митниця ДФС), відповідача-2: Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області, про скасування рішення, картки відмови та стягнення коштів, - задоволити.

2. Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 31.01.2014р. у справі №813/7188/13а, - скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог позивача відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга подається безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції.

Касаційна скарга на судові рішення подається протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а у разі складення постанови в повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя Н.Г. Левицька

Суддя І.М. Обрізко

Суддя В.П. Сапіга

Повний текст рішення виготовлено 10.06.2016р.