Справа № 2а-0770/490/11
Суддя: Рейті С.І.
Дата ухвалення: 2016-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

06 червня 2016 року м. Ужгород № 2а-0770/490/11

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Рейті C. І.,

при секретарі судового засідання Шмідзен І.Ю.

за участю представників

позивач: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про доповнення позовних вимог новими у адміністративній справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Ужгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Закарпатській області про скасування рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій № 78/17-2/НОМЕР_1 від 20.09.2010 року,

ВСТАНОВИВ:

У відповідності до ч. 7 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 06 червня 2016 року проголошено вступну та резолютивну частини Ухвали. Ухвала в повному обсязі складена 10 червня 2016 року.

ФОП ОСОБА_1 звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовом до Ужгородської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Закарпатській області про скасування рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій № 78/17-2/НОМЕР_1 від 20.09.2010 року.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 24 травня 2011 року (головуючий суддя Іванчулинець Д.В.) позовну заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Ужгородської міжрайонної державної податкової інспекції в Закарпатській області про скасування рішення залишено без розгляду, з підстав, визначених п. 3 ч.1 ст. 155 КАС України (а.с. 108, Т.1).

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 11 грудня 2013 року (а.с. 123-125, Т.1) скасовано ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 24.05.2011 р. про залишення позовної заяви без розгляду та справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 22 січня 2014 р. (головуючий суддя Іванчулинець Д.В.) прийнято до провадження адміністративну справу та призначено до судового розгляду.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 05 травня 2014 р. (головуючий суддя Іванчулинець Д.В.) закрито провадження в частині скасування, як незаконного акту перевірки Ужгородської міжрайонної державної податкової інспекції №46/17- від 10.09.2010 року - у звязку не належністю розглядати в порядку адміністративного судочинства (а.с. 202-204, Т.1).

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 08 травня 2014 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено повністю: визнано неправомірними дії Ужгородської міжрайонної державної податкової інспекції щодо проведення перевірки, результати якої відображені в акті від 10.09.2010 року №46/17-2/НОМЕР_1 та скасовано рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій Ужгородської міжрайонної державної податкової інспекції № 78/17-2/НОМЕР_1 від 20 вересня 2010 року (а.с. 206-211, Т.1).

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 27 листопада 2014 року (ст.143-149, Т.2) постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 08 травня 2014 р. залишено без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду від 12 січня 2016 року скасовано ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 27.11.2014 року та постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 08.05.2014 року та направлено справу на новий розгляд до суду першої інстанції (а.с. -184- 187, Т.2).

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.01.2016 р. справу передано для розгляду судді Гебешу С.А. (а.с 189, Т.2).

У звязку з припиненням повноважень головуючого судді Гебеш С.А. (п.2.3.49 Положення), та відповідно до Рішення зборів суддів від 25 квітня 2016 справу передано для повторного автоматичного розподілу. Справу призначено до розгляду судді Рейті С.І.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 12 травня 2016 року (головуючий суддя Рейті С.І.) прийнято до провадження адміністративну справу № 2а-0770/490/11.

06 червня 2016 року позивачкою надано суду заяву про доповнення позовних вимог та вилучення деяких із позовних вимог, якою просить вилучити позовну вимогу про скасування як незаконного акту перевірки № 46/17-2/НОМЕР_1 від 10.09.2010 року та доповнити позовні вимоги вимогою про визнання неправомірними дій Ужгородської МДПІ щодо проведення перевірки, результати якої відображені в акті перевірки № 46/17-2/НОМЕР_1 від 10.09.2010 року та прийняттю рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 20.09.2010 року № 78/17-2/НОМЕР_1 на підставі акту перевірки № 46/17-2/НОМЕР_1 від 10.09.2010 року.

В судовому засіданні позивачка відмовилася від вимоги про вилучення позовної вимоги про скасування як незаконного акту перевірки № 46/17-2/НОМЕР_1 від 10.09.2010 р., та просила доповнити позовні вимоги вимогою про визнання неправомірними дій Ужгородської МДПІ щодо проведення перевірки, результати якої відображені в акті перевірки № 46/17-2/НОМЕР_1 від 10.09.2010 року та прийняттю рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 20.09.2010 року № 78/17-2/НОМЕР_1 на підставі акту перевірки № 46/17-2/НОМЕР_1 від 10.09.2010 року.

Розглянувши клопотання позивача, дослідивши необхідні для його розгляду матеріали адміністративної справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для залишення заяви про доповнення позовних вимог без розгляду, виходячи з наступного:

Згідно частини 1 статті 137 Кодексу адміністративного судочинства України позивач може протягом всього часу судового розгляду збільшити або зменшити розмір позовних вимог, подавши письмову заяву, яка приєднується до справи. До початку судового розгляду справи по суті позивач може змінити підставу або предмет адміністративного позову, подавши письмову заяву, яка приєднується до справи. Заява про зміну позовних вимог повинна відповідати вимогам, які встановлені цим Кодексом для позовних заяв. У разі невідповідності такої заяви вимогам статті 106 цього Кодексу суд своєю ухвалою повертає її позивачу. Ухвала суду, прийнята за результатами розгляду питання про прийняття заяви про зміну позовних вимог, окремо не оскаржується.

Як вбачається із заяви про доповнення позовних вимог, позивачка просить визнати неправомірними дії Ужгородської МДПІ щодо проведення перевірки, результати якої відображені в акті перевірки № 46/17-2/НОМЕР_1 від 10.09.2010 року та прийняттю рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 20.09.2010 року № 78/17-2/НОМЕР_1 на підставі акту перевірки № 46/17-2/НОМЕР_1 від 10.09.2010 року.

Разом з тим, із вказаною вимогою позивач звернувся до суду 06.06.2016 року (вх. № 5392).

Статтею 99 Кодексу адміністративного судочинства України (зі змінами і доповненнями, внесеними Законом України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року за № 2453-VI (редакція чинна з 30.07.2010 року) встановлено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Частиною 2 ст. 99 КАС України встановлено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду для захисту прав, свобод та інтересів особи.

Отже, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із її заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. Зазначений строк встановлений законом з метою дисциплінування позивачів та своєчасного виконання ними, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, певних процесуальних дій.

Тривалість і правила обчислення строку звернення особи до суду визначаються за тими правилами, які були чинними на момент початку перебігу відповідного строку.

Виходячи з вищенаведеного, позивач звернулася до суду з вимогою про визнання неправомірними дій Ужгородської ОДПІ щодо проведення перевірки, результати якої відображені в акті перевірки № 46/17-2/НОМЕР_2 від 10.09.2010 р. та прийняттю рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 20.09.2010 року з пропуском строку оскарження, встановленого нормами КАС України (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин), зокрема, встановленого ч. 2 ст. 99 КАС України шестимісячного строку звернення до суду за захистом порушених прав, свобод та інтересів особи (що обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів).

Адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, відповідно до статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що поставляється ухвала.

Разом з тим поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Разом з тим, позивачем не зазначено причин пропуску строку звернення до адміністративного суду із вказаною вимогою та не надано заяви про поновлення строку звернення до суду. Відтак, строк звернення до суду позивачем пропущений.

Згідно п. 9 ч. 1 ст. 155 КАС України, суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду.

Згідно частиною 7 статті 9 КАС України у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права).

Оскільки, статтею 137 КАС України не передбачено можливість залишення заяви про зміну позовних без розгляду, суд вважає за необхідне застосувати аналогію закону та застосувати до вказаних правовідносин норми статті 155 КАС України та залишити заяву ОСОБА_1 про доповнення позовних вимог без розгляду.

Керуючись ст. ст. 99, 100, 162, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

1. ОСОБА_2 Іванівни про доповнення позовних вимог новими залишити без розгляду.

2. Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С.І. Рейті