Справа № П/811/264/16
Суддя: К.М. Притула
Дата ухвалення: 2016-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД -------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2016 року Справа № П/811/264/16

Кіровоградський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Притули К.М., суддів Дегтярьової С.В., Момонт Г.М.

за участю секретаря: Потєхіної І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді справу за позовом ОСОБА_1 до Держгеокадастру України та Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на роботі,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до Держгеокадастру України та Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, в якому просить:

- визнати незаконним та скасувати наказ Держгеокадастру України від 23.02.2016 року №186 - то "Про звільнення ОСОБА_1.";

- визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 24.02.2016 року №44-к "Про оголошення наказу Держгеокадастру від 23.02.2016 року №186- то "Про звільнення ОСОБА_1.";

- зобов'язати Держгеокадастр України поновити позивача на роботі - на посаді заступника начальника відділу - завідуючого сектором державного земельного кадастру відділу Держгеокадастру у Гайворонському районі Кіровоградської області.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що він з 12.06.2015 року призначений на посаду заступника начальника відділу - завідуючим сектору державного земельного кадастру відділу Держгеокадастру в Гайворонському районі Кіровоградської області. Наказом голови Держгеокадастру від 23.02.2016 року №186-то його звільнено з посади за п. 1 ст. 36 КЗпП України (за угодою сторін). Наказом в.о. начальника Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 24.02.2016 р. №44-к позивачу оголошено зазначений наказ та зазначено, що датою звільнення необхідно вважати 23.02.2016 року. Позивач вважає, що його було звільнено за угодою сторін незаконно, оскільки з його боку було відсутнє дійсне волевиявлення на припинення трудових відносин з відповідачем - 2 та звільнення з посади заступника начальника відділу - завідуючого сектором державного земельного кадастру відділу Держгеокадастру у Гайворонському районі Кіровоградської області. Крім того, позивач зазначає, що заява про звільнення оформлена без зазначення дати її підписання та без зазначення дати звільнення. Наміру звільнення він не висловлював та умов такого звільнення не погоджував з роботодавцем. З цих підстав позивач вважає, що оскаржувані накази є протиправними та такими, що підлягають скасуванню, а він - поновленню на посаді.

В судовому засіданні позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі.

Представники відповідачів в судовому засіданні проти позову заперечили, вважають що оскаржений наказ про звільнення позивача з роботи винесено правомірно.

Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача та свідків, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх взаємному зв'язку та сукупності, суд вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню з підстав, викладених нижче.

ОСОБА_1, згідно з наказом Держгеокадастру №144-то від 12.06.2015 року призначений на посаду заступника начальника відділу - завідуючим сектором державного земельного кадастру Відділу Держгеокадастру у Гайворонському районі Кіровоградської області.

Наказом Держгеокадастру №186-то від 23.02.2016 року ОСОБА_1 звільнено з посади заступника начальника Відділу-завідувача сектору державного земельного кадастру Відділу Держгеокадастру у Гайворонському районі Кіровоградської області за угодою сторін за пунктом 1 статті 36 Кодексу законів про працю України (а.с.7).

Наказом Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 24.02.2016 р. №44-к оголошено наказ наказу Держгеокадастру України від 23.02.2016 р. №186-то «Про звільнення ОСОБА_1.», у зв'язку з чим ОСОБА_1 вважається таким, що звільнений з посади заступника начальника Відділу - завідувача сектору державного земельного кадастру Держгеокадастру у Гайворонському районі Кіровоградської області 23 лютого 2016 року за угодою сторін відповідно до п.1 ст.36 Кодексу законів про працю України (а.с.8).

Так, підставою для винесення наказу Держгеокадастру України від 23.02.2016 р. №186-то «Про звільнення ОСОБА_1.» стала заява ОСОБА_1 (а.с.7).

Судом досліджено оригінал заяви ОСОБА_1 (а.с.37) та встановлено, що така заява зареєстрована в Головному управлінні Держгеокадастру України 23.02.2016 р. за номером 23-6959/0/1-16. Водночас у заяві не проставлено дати її написання, а також не вказано дати з якої ОСОБА_1 просить його звільнити із займаної посади. Окрім того, на заяві міститься резолюція керівника також без зазначення дати.

У судовому засіданні позивач пояснив, що написав відповідну заяву без зазначення дати влітку 2015 року одночасно з заявою про призначення на посаду заступника начальника Відділу - завідувача сектору державного земельного кадастру Держгеокадастру у Гайворонському районі Кіровоградської області. Позивач пояснив, що заяви про звільнення одночасно із заявами про призначення на посаду на вимогу роботодавця подавалися не лише ним, а й іншими його колегами з метою забезпечення виконавської дисципліни.

Зазначені обставини підтверджені в судовому засіданні показами свідків ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Так, допитана в судовому засіданні як сідок ОСОБА_2 показала, що до 23.02.2016 р. займала посаду заступника начальника Відділу - завідувача сектору державного земельного кадастру Держгеокадастру у Новомиргородському районі. Свідок пояснила, що внаслідок реорганізації разом із заявою про призначення на посаду вона, позивач, а також інші особи писали заяви про звільнення без зазначення дат. При цьому вона пояснила, що писала свою заяву за одним столом із позивачем за зразком, який був наданий їм роботодавцем.

Свідок ОСОБА_3 пояснив, що працював на посаді начальника відділу Держгеокадастру в Ульяновському районі Кіровоградської області, у 2015 році перед призначенням на посаду писав заяву про звільнення без зазначення дат. Свідок вказав, що бачив, як ОСОБА_1 та ОСОБА_2 влітку 2015 року при призначенні на посади писали заяви про звільнення, оскільки вони писали заяви поряд із ним.

Свідок ОСОБА_4 показав, що він працював на посаді заступника начальника Відділу-завідувача сектору державного земельного кадастру Відділу Держгеокадастру у Маловисківському районі Кіровоградської області та в кінці червня 2015 року - на початку липня 2015 року до призначення на посаду також писав заяву про звільнення за угодою сторін.

Відповідачем не доведено, що заява про звільнення, яка стала підставою для винесення оскаржуваного наказу написана ОСОБА_1 саме 23.02.2016 р.

Зважаючи на викладене судом встановлено, що заява ОСОБА_1 про звільнення з посади заступника начальника Відділу - завідувача сектору державного земельного кадастру Держгеокадастру у Гайворонському районі Кіровоградської області, як умова прийняття на роботу, написана та подана позивачем одночасно із заявою про призначення його на відповідну посаду, тобто у червні 2015 року.

Вирішуючи даний спір, суд виходив з таких мотивів та норм права.

Статтею 43 Конституції України, передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є угода сторін.

У п. 8 постанови від 06.11.1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» Пленум Верховного суду України роз'яснив, що при домовленості між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом про припинення трудового договору за пунктом 1 статті 36 Кодексу законів про працю України (за згодою сторін) договір припиняється в строк, визначений сторонами. Анулювання такої домовленості може мати місце лише при взаємній згоді про це власника або уповноваженого ним органу і працівника. Сама по собі згода власника або уповноваженого ним органу задовольнити прохання працівника про звільнення до закінчення строку попередження не означає, що трудовий договір припинено за пунктом 1статті 36Кодексу законів про працю України, якщо не було домовленості сторін про цю підставу припинення трудового договору. В останньому випадку звільнення вважається проведеним з ініціативи працівника (стаття 38 Кодексу законів про працю України).

Таким чином, основними умовами угоди про припинення трудового договору за п. 1 ст. 36 КЗпП України щодо яких сторони трудового договору повинні дійти згоди, є підстава припинення угоди сторін та строк, з якого договір припиняється.

Аналізуючи дефініцію «угода сторін» в контексті припинення трудового договору, колегія суддів доходить висновку, що відповідна угода розуміє під собою вільне волевиявлення обох сторін, за наявністю якого роботодавцем та найманим працівником досягається спільна згода на припинення трудових відносин у визначений строк.

Із змісту заяви про звільнення позивача із займаної посади за угодою сторін встановлено, що вона не містить ні дати її написання, ні волевиявлення (пропозиції) позивача на визначення строку, з якого трудовий договір пропонується розірвати. Резолюція відповідача-1, що знаходиться на вказаній заяві, також не містить ні пропозиції, ні погодження строку, з якого трудовий договір може бути розірвано.

Таким чином, оскільки заява позивача не містить дати її написання, строку з якого має бути припинений трудовий договір, а також сторонами не подано будь-яких інших доказів, які б свідчили про уточнення позивачем та погодження відповідачем строку з якого трудовий договір припиняється, то в розумінні пункту 1 частини 1 статті 36 Кодексу законів про працю України відсутня повна згода сторін на звільнення позивача за угодою сторін.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що сторонами спору не було досягнуто згоди щодо припинення трудового договору та не узгоджено дату звільнення в день подання позивачем відповідної заяви, а відсутність узгодження дати звільнення позбавляло права відповідача на звільнення позивача 23.02.2016 року в порядку п. 1 ст. 36 КЗпП України.

Згідно з ч. 1 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку про відсутність у Держгеокадастру України підстав для звільнення ОСОБА_1, а тому позовні вимоги про скасування наказів №186- то від 23.02.2016 року та №44-к від 24.02.2016 року, поновлення позивача на посаді заступника начальника відділу -завідуючого сектором державного земельного кадастру відділу Держгеокадастру у Гайворонському районі з 24.02.2016 року підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 2 статті 235 Кодексу законів про працю України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Середній заробіток працівника згідно з частиною 1 статті 27 Закону України "Про оплату праці" визначається за правилами, закріпленими у Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100 (далі - Порядок).

Відповідно до п.2 Порядку у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.

Із пункту 5 зазначеного Порядку вбачається, що основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є розрахована згідно з абзацом першим пункту 8 цього Порядку середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника.

Відповідно до п.8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді.

Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства.

Враховуючи, що звільнення позивача відбулося 23.02.2016 року, середня заробітна плата позивача повинна обчислюватися з виплат, отриманих ним за попередні два місяці роботи, а саме: за грудень 2015 року та січень 2016 року.

Згідно довідки про заробітну плату позивача від 09.06.2016 р. (а.с.93) заробітна плата позивача за грудень 2015 року (23 робочих дня) становить 4259,08 грн., а за січень 2016 року (19 робочих днів) - 3800,94 грн., що разом становить 8060,02 грн. (середня зарплата за місяць становить 4005,75 грн.). Середньоденна заробітна плата позивача складає 190,75 грн. (а.с.93).

Відповідно до довідки Відділу Держгеокадастру у Гайворонському районі Кіровоградської області встановлено, що середньомісячна заробітна плата ОСОБА_1 становить 4 005,75 грн., середньоденна - 190,75 грн. (а.с.93).

Зазначена довідка оголошена судом у судовому засіданні. при цьому позивач підтвердив зазначені у ній показники.

Судом встановлено, що спір, щодо розміру середньомісячної та середньоденної заробітної плати між сторонами відсутній.

Як встановлено судом, період вимушеного прогулу позивача склав 74 робочі дні (з 24.02.2016 року по 10.06.2016 року).

Отже, середній заробіток за час вимушеного прогулу позивача за період з 24.02.2016 року по 10.06.2016 року становить 14 115,50 грн. (190,75 грн.*74 робочі дні).

Питання по судових витратах не вирішується, оскільки позивач звільнений від їх сплати у встановленому порядку, а ст. 94 КАС України не передбачено їх стягнення у даних випадках.

Керуючись ст.,ст. 162, 163 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в:

1. Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

2. Визнати незаконним та скасувати наказ Держгеокадастру України від 23.02.2016 року №186 - то "Про звільнення ОСОБА_1.";

3. Визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 24.02.2016 року №44-к "Про оголошення наказу Держгеокадастру від 23.02.2016 року №186- то "Про звільнення ОСОБА_1.";

4. Поновити ОСОБА_1 на роботі - на посаді заступника начальника відділу - завідуючого сектором державного земельного кадастру відділу Держгеокадастру у Гайворонському районі Кіровоградської області з 24.02.2016 року.

5. Стягнути з Держгеокадастру України користь ОСОБА_1 середній заробіток за час його вимушеного прогулу починаючи з 24.02.2016 року по 10.06.2016 року включно в розмірі 14115,50 грн.

6. Допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі та стягнення середнього заробітку за один місяць.

З постановою в повному обсязі сторони можуть ознайомитися протягом 5 днів з моменту проголошення.

Постанова відповідно до ст. 254 КАС України набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Кіровоградський окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення апеляційної скарги. У разі застосування судом частини третьої ст. 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий суддя Притула К.М.

Суддя Дегтярьова С.В

Суддя Момонт Г.М.