Справа № 522/6144/16-а
Суддя: Шевчук О.А.
Дата ухвалення: 2016-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

08 червня 2016 р.м.ОдесаСправа № 522/6144/16-а

Категорія: 6.1 Головуючий в 1 інстанції: Домусчі Л.В.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду

у складі: головуючої судді -Шевчук О.А.,

суддів: Зуєвої Л.Є., Федусика А.Г.,

при секретарі Жигайлової О.Е.,

за участю представника апелянта - Дорогіна К.Ю.,

представника позивача - Марчук Ю.С.,

представника відповідача Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради - Мартиненка М.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Виконавчого комітету Одеської міської ради на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 11 квітня 2016 року по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "НАВІТАС Про ПЛЮС" до Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради, Виконавчого комітету Одеської міської ради про визнання протиправним та скасування припису, -

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2016 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідачів, в якому, з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, просив скасувати припис Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради за №00954 від 07.04.2016 року про демонтаж тимчасової споруди, розташованої за адресою м. Одеса Миколаївська дорога, 307/1, суб'єкт господарювання - ТОВ «НАВІТАС Про ПЛЮС».

Разом із позовом, до суду надано заяву про вжиття заходів щодо забезпечення адміністративного позову, в якій просив постановити ухвалу, якою зупинити дію рішення виконавчого комітету Одеської міської ради №308 від 24.09.2015 року в частині зобов'язання Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради вжити заходи з проведення демонтажу тимчасової споруди, зазначеної в додатку у п.7 розділу «Суворовський район», розташованої за адресою: м. Одеса, Миколаївська дорога, 307/1 суб'єкт господарювання ТОВ «НАВІТАС Про ПЛЮС» та дію припису Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради за №00954 від 07.04.2016 року.

Зазначену заяву обґрунтовано тим, що на даний час, після демонтажу тимчасової споруди, розташованої за адресою: м. Одеса, Миколаївська дорога, 307/1, суб`єкт господарювання ТОВ «Навітас про плюс» існує загроза її знищення.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 11 квітня 2016 року клопотання представника ТОВ «Навітас про плюс» про забезпечення позову задоволено частково. Зупинено дію припису Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради за №00954 від 07.04.2016 року про демонтаж тимчасової споруди, розташованої за адресою м. Одеса Миколаївська дорога, 307/1, суб'єкт господарювання ТОВ «НАВІТАС Про ПЛЮС».

Не погоджуючись з таким рішенням, Виконавчий комітет Одеської міської ради надав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, оскільки в останній судом не наведено мотивів, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам,, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, не зазначено жодної ознаки протиправності дій Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради щодо винесення припису від 07.04.2016 року № 00954, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання позивача про забезпечення позову відмовити.

Особи, що беруть участь у справі, про дату, час і місце судового розгляду були сповіщені належним чином відповідно до ст. 34-39 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач оскаржує припис Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради за №00954 від 07.04.2016 року про демонтаж тимчасової споруди, розташованої за адресою м. Одеса Миколаївська дорога,307/1, суб'єкт господарювання ТОВ «НАВІТАС Про ПЛЮС».

На виконання рішення Виконавчого комітету ОМР №308 від 24.09.2015 року ТОВ «Навітас про плюс» добровільно здійснено роботи з демонтажу елементу вуличної торгівлі (тимчасової споруди), розміщеної за адресою м. Одеса, вул. Миколаївська дорога, 307/1. Зазначене підтверджується копією акту виконаних робіт від 06.04.2016 року, складеного представниками Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради.

Однак, незважаючи на фактичне позивачем виконання рішення Виконавчого комітету ОМР №308 від 24.09.2015 року, 07.04.2016 року відповідачем винесено новий припис про демонтаж об'єкту.

Приймаючи судове рішення, суд першої інстанції прийшов до висновку про необхідність часткового забезпечення позовних вимог у зв'язку з тим, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, оскільки обставини, зазначені позивачем в клопотанні про забезпечення позову, дають підстави припускати, що існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача у випадку примусового виконання вказаного припису до ухвалення судом рішення по адміністративній справі, та їх захист стане неможливим без вжиття таких заходів, а також для відновлення порушених прав позивача необхідно буде докласти значних зусиль та витрат. Крім того, саме вказаний припис є предметом позовних вимог.

Судова колегія погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що рішення виконавчого комітету Одеської міської ради, на підставі якого спірний об`єкт визнано таким, що підлягає демонтажу, є чинним та визнане судом законним, отже відсутні підстави, зокрема, для вжиття заходів забезпечення позову та зупинення дії оскаржуваного припису, оскільки в даному випадку відсутні явні ознаки протиправності дій Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради, про які повинен зазначити суд, задовольняючи подібне клопотання сторони. Крім того, з огляду на зазначення судом про добровільне здійснення позивачем демонтажу спірного об`єкта на виконання вимог рішення виконавчого комітету Одеської міської ради у відповідачів взагалі відсутня можливість заподіяти шкоду правам, свободам та інтересам позивача, оскільки спірний об'єкт вже був демонтований.

Усі публічно-правові спори, у яких хоча б однією зі сторін є суб'єкт владних повноважень, належать до адміністративної юрисдикції (пункти 1, 2, 7 статті 3, частина перша статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України). В адміністративному судочинстві‚ на відміну від інших видів судочинства‚ діє принцип офіційності, який полягає в активній позиції суду щодо з'ясування всіх обставин у справі (частини четверта, п'ята статті 11, частина друга статті 69, частина п'ята статті 71 КАС України).

Обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на суб'єкта владних повноважень, якщо він як відповідач заперечує адміністративний позов (частина друга статті 71 КАС України). Суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. У разі невиконання такого обов'язку суд витребовує названі документи та матеріали, а у разі невиконання вимоги суду - „суд вирішує справу на основі наявних доказів" (частини четверта, шоста статті 71 КАС України). Наведені та інші положення КАС України дають підстави стверджувати, що в адміністративному судочинстві діє презумпція неправомірності рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, який зобов'язаний в порядку судової процедури, визначеної законом, довести суду правомірність своїх рішень, дій чи бездіяльності. Отже, адміністративне судочинство - це специфічний вид судочинства, де твердження особи про порушення прав вважаються правомірними, поки владний суб'єкт не доведе перед судом протилежне. Правомірні твердження про порушення прав і свобод підлягають в першу чергу негайному захисту, зокрема і засобами забезпечення позову.

Завданням адміністративного судочинства є, зокрема, захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ (частина перша статті 2 КАС України).

Розглядаючи клопотання про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, суд, з огляду на докази, надані стороною по справі для підтвердження своїх вимог, має пересвідчитись зокрема у тому, що клопотання не є надуманим, спір поміж сторонами існує, існує також дійсна і реальна загроза невиконання рішення суду чи суттєва перешкода у такому виконанні, позов слід забезпечити саме у такий спосіб, про який просить позивач, а не якимось менш обмежувальним у правах способом для відповідача, такий спосіб є співмірним обсягу позовних вимог, даним про особу та характер дій відповідача, позивач має легітимну мету забезпечити саме захист своїх прав та інтересів від неправомірних дій відповідача, а не завдати шкоди правам та інтересам відповідача. Вирішуючи клопотання про забезпечення позову суд має зважати на необхідний баланс процесуальних прав та обов'язків сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 Кодексу адміністративного судочинства України суд за клопотанням позивача або з власної ініціативи може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Вирішуючи порушене позивачем питання, суд враховує, що забезпечення позову має на меті запобігти, по-перше, збігу обставин, за умови яких позитивне судове рішення буде невиконуваним або його виконання потребуватиме значних зусиль.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що заява про забезпечення позову є доведеною, обґрунтованою в частині зупинення дії припису Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради за №00954 від 07.04.2016 року про демонтаж тимчасової споруди, розташованої за адресою м. Одеса Миколаївська дорога, 307/1, суб'єкт господарювання ТОВ «НАВІТАС Про ПЛЮС», у зв`язку з чим в цій частині підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що ухвала Приморського районного суду м. Одеси ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеній ухвалі, у зв'язку з чим підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 199, 200, 205, 206, 211, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Виконавчого комітету Одеської міської ради - залишити без задоволення.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 11 квітня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Повний текст рішення виготовлено 10.06.2016 року.

Головуюча суддя: О.А. Шевчук

Суддя: Л.Є. Зуєва

Суддя: А.Г. Федусик