Справа № 804/10218/15
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2016-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

24 травня 2016 рокусправа № 804/8683/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Добродняк І.Ю

суддів: Бишевської Н.А. Семененка Я.В.

за участю секретаря судового засідання: Шелепова Ю.О.

за участю представників:

позивача: - не зявився

відповідача: - ОСОБА_1 дов від 25.01.2016

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську

апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «УКРМЕТТОРГ»

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2015 року

у справі № 804/8683/15

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «УКРМЕТТОРГ»

до Нікопольської обєднаної державної податкової інспекції Дніпропетровської області Державної податкової служи

про визнання незаконними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «УКРМЕТТОРГ»» звернулось до суду з позовом до Нікопольської обєднаної державної податкової інспекції Дніпропетровської області Державної податкової служи, в якому просило визнати незаконними та скасувати податкові повідомлення-рішення № та № від 20.12.2011.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що висновки податкового органу, викладені в акті перевірки, а саме: порушення пп.4.1.6 п.4.1 ст. 4 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» є помилковими, оскільки ТОВ «ТД «Укрметторг» відповідно до усного договору придбало товари у ТОВ «Сігурно» на реалізацію. Придбані товари згодом було відвантажено на ТОВ «Черноморська яхтена верф» та ТОВ «УкрСтилСервіс». Первинні документи на придбаний товар вказані підприємства-продавці надали позивачу після перерахування коштів за проданий третім особам.

Крім того, позивач не погоджується з твердженням податкового органу стосовно порушення приписів п.5.1, пп.5.2.1 п.5.2, п.5.9 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», та пп.7.4.1, 7.4.4 п.7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» оскільки висновки податкового органу стосовно того, що анулювання свідоцтва платника податку на додану вартість 28.03.2011 та подальша ліквідація ТОВ «Сігурно» 27.10.2011 є підставою для неприйняття до уваги документів, яки видані цим товариством у 2010 році, є помилковим.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.04.2013 у справі № 804/16/13-а, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23.09.2014, у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду від 17.06.2015 постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.04.2013 та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23.09.2014 у справі №804/16/13-а скасовано, справу направлено на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Вищим адміністративним судом України встановлено, що судам попередніх інстанції зроблено передчасний висновок щодо відсутності у позивача права на спірні суми податкового кредиту, оскільки у ході судового розгляду не досліджено рух активів платника податків, тобто отримання в подальшому реалізованої продукції, зокрема, не встановлено факту передачі трубної продукції під реалізацію.

Крім того, судами залишено поза увагою доводи скаржника щодо передачі придбаної трубної продукції кінцевим покупцям для проведення останніми експертиз щодо якості товару позивача, зокрема не досліджено питання щодо термінів проведення вказаних експертиз та фактів погодження кінцевими покупцями придбання товарів позивача за результатами їх проведення.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.10.2015 у справі № 804/8683/15 у задоволенні позову відмовлено.

Постанову суду мотивовано тим, що первинні документи не підтверджують факт здійснення господарських операцій між вказаними в них контрагентами в частині поставки товарів, та відповідно, не створюють правові підстави для використання таких первинних документів у податковому обліку позивача.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду як таку, що винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, прийняти нову постанову про задоволення позову.

Позивач зазначає, що суд першої інстанції надав невірну оцінку висновкам податкового органу, викладеним в акті перевірки, про порушення п.п.4.1.6 п.4.1 ст.4 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», оскільки ТОВ «ТД «Укрметторг» відповідно до усного договору придбало товари у ТОВ «Сігурно» на реалізацію. Придбані товари згодом було відвантажено на ТОВ «Черноморська яхтена верф» та ТОВ «УкрСтилСервіс». Первинні документи (у т. ч. податкову накладну) на придбаний товар ТОВ «Сігурно» надало позивачу після перерахування коштів за проданий третім особам товар, тобто 30.07.2010. Такі ж висновки зроблені податковим органом у випадку з відвантаженням позивачем товару на адресу ВАТ «Суха балка», проте в цьому випадку позивач брав товар на реалізацію у ТОВ «СпецМасОптТорг», яке також надало документи після перерахування грошових коштів отриманих від покупців - третіх осіб, тобто 22.10.2010. При цьому позивач зауважує, що саме підтвердження покупцями (ТОВ «Чорноморська яхтена верф», ТОВ «УкрСтилСервіс») проходження товаром експертизи по ГОСТу та якості дало змогу підтвердити постачальникам (ТОВ «Сігурно» та ТОВ «СпецМасОптТорг») про придбання вказаних трубних виробів шляхом оформлення первинних документів і перерахування коштів з ТОВ «ТД «УКРМЕТТОРГ» на постачальників, але ж фактично товар був переміщений на адресу покупців раніше без переходу права власності до покупців.

Товариством надано до перевірки та до суду усі первинні документи, в тому числі товарно-транспортні накладні на переміщення, копії сертифікатів якості на товар. Крім того, позивач зазначає, що незважаючи на неодноразові його заяви, судом першої інстанції не досліджено та не відображено в оскаржуваній постанові те, що товари, придбані у ТОВ «Сігурно», реалізовані підприємствам ТОВ «Чорноморська яхтена верф» та ТОВ «УкрСтилСервіс» в одному звітному періоді - липні 2010 року, а товари, що були придбані у ТОВ «Спецмасопторг», реалізовані ВАТ «Суха Балка» також в одному звідному періоді - жовтні 2010 року, і цей факт має ключове значення для розгляду справи, оскільки ТОВ «ТД «Укрметторг» своїми діями, навіть не зважаючи на розбіжності в датах, вимог податкового законодавства не порушувало. У даному випадку, на думку позивача, мова може йти про порушення бухгалтерського обліку, але не про порушення податкового законодавства чи нанесення збитків державі.

Представник позивача в судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання позивач повідомлений судом належним чином.

Представник відповідача в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечує, просить залишити постанову суду першої інстанції без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.

Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи, відповідачем - Нікопольською об'єднаною державною податковою інспекцією Дніпропетровської області Державної податкової служби проведена документальна позапланова виїзна перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «УКРМЕТТОРГ» з питань дотримання вимог податкового законодавства в частині повноти нарахування та сплати податку на прибуток і податку на додану вартість за період з 02.12.2009 по 30.06.2011, за результатами якої складений акт №1343/232/36723768 від 24.11.2011.

Перевіркою встановлено порушення товариством:

пп.4.1.6 п.4.1 ст.4, п.5.1, пп.5.2.1, п.5.9 ст.5 Закону України від 28.12.94 № 334/94-ВР «Про оподаткування прибутку підприємств», в результаті чого занижено податкові зобов'язання з податку на прибуток в період, що перевірявся, на загальну суму 53576 грн., у тому числі: за 3 квартали 2010 року - на 15336 грн.; за 2010 рік - на 53 576 грн.;

пп.7.4.1, 7.4.4 п.7.4 ст.7 Закону України від 03.04.97 № 168/97 «Про податок на додану вартість» із змінами і доповненнями, в результаті чого занижено податкові зобов'язання з податку на додану вартість в період, що перевірявся, на загальну суму 19139 грн., у тому числі, за липень 2010 року - на 5404 грн., за жовтень 2010 року - на 13735 грн.

На підставі акту перевірки відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення:

від 20.12.2011 № НОМЕР_1, яким збільшено суму грошового зобов'язання в загальному розмірі 66970,00 грн., а саме: за основним платежем - 53576,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями на - 13394,00 грн.;

від 20.12.2011 № НОМЕР_2, яким збільшено суму грошового в загальному розмірі 23923,75 грн., а саме: за основним платежем - 19139 грн., та за штрафними (фінансовими) санкціями - 4784,75 грн.

Означені податкові повідомлення-рішення оскаржувались позивачем в адміністративному порядку, Державною податковою службою у Дніпропетровській області рішенням від 13.03.2012 №3820/10/10-514, Державною податковою службою України рішенням від 08.06.2012 №9641/6/1042115 скарги позивача залишені без задоволення, податкові повідомлення-рішення залишені без змін.

З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції про правильність висновків податкового органу.

Спірним в межах даної справи є питання щодо висновків відповідача про неправомірність формування товариством валових доходів, і, відповідно, валових витрат за рахунок вартості товарів та податкового зобовязань і податкового кредиту з податку на додану вартість, сплаченого в ціні цих товарів за господарськими операціями з підприємствами-продавцями - ТОВ «Сігурно» і ТОВ «Спецмасопторг», та підприємствами-покупцями - ТОВ «Чорноморська яхтена верф», ТОВ «УкрСтилСервіс» і ВАТ «Суха Балка», реальність яких не встановлена.

Господарською операцією, згідно ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.99 № 996-XIV є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

У відповідності до пп.4.1.6 п.4.1 ст.4 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» від 28.12.94 № 334/94-ВР, який діяв на час спірних правовідносин, валовий дохід включає доходи з інших джерел, у тому числі, але не виключно, у вигляді сум безповоротної фінансової допомоги, отриманої платником податку у звітному періоді, вартості товарів (робіт, послуг), безоплатно наданих платнику податку у звітному періоді.

За визначенням п.5.1 ст.5 Закону № 334/94-ВР валові витрати виробництва та обігу (далі - валові витрати) - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

Відповідно до п.п.5.3.9 п.5.3 ст.5 Закону № 334/94-ВР не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Підпунктом 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 Закону Україна «Про податок на додану вартість» від 03.04.97 № 168/97-ВР, який діяв на час спірних правовідносин, встановлено заборону на включення до податкового кредиту будь-яких витрат по сплаті податку, що не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями.

Відповідно до п.п.7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону № 168/97-ВР податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 8-1 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

За приписами п.п.7.4.4 п.7.4 ст.7 Закону № 168/97-ВР якщо платник податку придбаває (виготовляє) матеріальні та нематеріальні активи (послуги), які не призначаються для їх використання в господарській діяльності такого платника, то сума податку, сплаченого у зв'язку з таким придбанням (виготовленням), не включається до складу податкового кредиту.

Згідно пунктами 9.4, 9.5, 9.6, 9.8 цієї статті Закону № 168/97-ВР про реєстрацію особи платником податку на додану вартість їй органом державної служби надається свідоцтво про реєстрацію як платника податку. Свідоцтво про реєстрацію діє до дати його анулювання.

Докази, які б свідчили про відсутність у контрагентів позивача статусів платників податку на додану вартість на момент здійснення господарських операцій, матеріали справи не містять.

У статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

У відповідності до п.2 ст.3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» бухгалтерський облік є обовязковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Правила податкового обліку визначаються відповідними нормативними документами, що регламентують порядок оподаткування в Україні.

Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена п.п.1.2 п.1, п.п.2.1 п.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.95 № 88, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України від 05.06.95 за № 168/704, первинні документи це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації на їх проведення.

Як зазначає позивач, ТОВ «ТД «Укрметторг» за усними угодами придбало у ТОВ «Сігурно» і у ТОВ «Спецмасопторг» товарно-матеріальні цінності (труби), які в подальшому реалізувало підприємствами-покупцями - ТОВ «Чорноморська яхтена верф», ТОВ «УкрСтилСервіс» і ВАТ «Суха Балка».

Судом першої інстанції встановлено, що продаж трубних виробів здійснено до моменту їх фактичного придбання.

Позивачем ці обставини не заперечуються і пояснюються тим, що товарно-матеріальні цінності (ТМЦ) від постачальників - ТОВ «Сігурно» та ТОВ «Спецмасопторг» спочатку були передані товариством покупцям - ТОВ «Чорноморська яхтена верф», ТОВ «УкрСтилСервіс» для проведення зовнішньої прийомки, проведення експертизи на відповідність ГОСТам та іншим стандартам. Після підтвердження покупцями відповідності всім вимогам труби останніми були оплачені, а постачальники - ТОВ «Сігурно» та ТОВ «Спецмасоптторг» передали ТОВ «ТД «Укрметторг» документацію на товар та прийняли оплату.

Тобто фактично товар був переміщений на адресу покупців раніше без переходу права власності до покупців.

Щодо відвантаження позивачем товару на адресу ВАТ «Суха балка» позивач зазначає, що в даному випадку розбіжність по даті в один день, як пояснювалось і раніше, відбулась у зв'язку з проведенням покупцем ВАТ «Суха Балка» вхідного контролю при прийомці, що дуже розповсюджено на підприємствах даного рівня (а. с.206).

За приписами ч.1 ст.195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Переглядаючи постанову суду першої інстанції у відповідності до вимог ч.1 ст.195 КАС України, колегія суддів виходить з того, що під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень суди незалежно від підстав, наведених у позовній заяві, повинні перевіряти їх відповідність усім зазначеним вимогам.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкуванням оброблених даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Пунктом 2.4 вказаного вище Положення № 88 встановлено, що первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Таким чином, для надання юридичної сили і доказовості первинним документам, останні повинні мати певні обовязкові реквізити, серед яких, зокрема, посада, прізвище і підпис особи, відповідальної за здійснення господарської операції.

Положеннями Кодексу адміністративного судочинства України передбачається не лише обов'язок субєкта владних повноважень (відповідача у справі) щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності (ч.2 ст.71 КАС України), але й обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ч.1 ст.71 КАС України).

На підтвердження реальності здійснення господарських операцій з придбання та продажу труб позивачем надано суду такі первинні документи:

1) по ТОВ «Сігурно» (м.Дніпропетровськ): рахунок на оплату № 183300710 від 30.07.2010 на суму 34 883 грн. (а. с.87) та податкова накладна № 183300710 від 30.07.2010 на суму 34 883 грн. (а. с.88), виписані ТОВ «Сігурно», банківські виписки про оплату товару частинами 30.07.2010 та 10.08.2010 (а. с.89, 92), а також накладна № 183300710 від 30.07.2010, яка містить печатки ТОВ «Сігурно» та ТОВ «ТД «Укрметторг» з підписами осіб, посади та прізвища яких не зазначені (а. с.89);

На підтвердження продажу товарно-матеріальних цінностей, придбаних (взятих на реалізацію) у ТОВ «Сігурно», підприємствам-покупцям - ТОВ «Чорноморська яхтенна верф» та ТОВ «УкрСтилСервіс», позивачем надано суду:

- по ТОВ «Чорноморська яхтенна верф» (м.Миколаїв): рахунок № 76 від 08.07.2010 на суму 30795 грн. (а. с.85) та податкова накладна № 28 від 14.07.2010 на суму 30 795 грн. (а. с.84), виписані ТОВ «ТД «Укрметторг», довіреність на отримання товару № 214 від 14.07.2010, видана ТОВ «Чорноморська яхтенна верф» з печаткою даного товариства та підписами осіб, посади та прізвища яких не зазначені (а. с.86), а також накладна № 32 від 14.07.2010, яка містить печатку та підпис особи, що відпустила товарі від імені ТОВ «ТД «Укрметторг» і не містить ані печатки покупця, ані підпису, посади та прізвища, особи, яка від імені ТОВ «Чорноморська яхтенна верф» одержала товар (а. с.91).

Також позивачем надано в якості доказу проведення ТОВ «Чорноморська яхтенна верф» попередньої експертизи труб, отриманих товариством під реалізацію, лист ТОВ «Чорноморська яхтенна верф» № 28 від 30.07.2010, згідно якого останнє повідомляє ТОВ «ТД «Укрметторг», що за результатами іспитів отриманої труби марки сталі 12х8н10т по ГОСТу 9941-81, пройшли перевірку на МКК і відповідають нормативу ГОСТу (а. с.180).

- по ТОВ «УкрСтилСервіс» (м.Київ): рахунок № 82 від 19.07.2010 на суму 3 528 грн. (а. с.82) та податкова накладна № 33 від 22.07.2010 на суму 3 528 грн. (а. с.83), виписані ТОВ «ТД «Укрметторг», а також накладна № 33 від 22.07.2010, яка містить печатку та підпис особи, що відпустила товарі від імені ТОВ «ТД «Укрметторг» і не містить ані печатки покупця, ані підпису, посади та прізвища, особи, яка від імені ТОВ «Чорноморська яхтенна верф» одержала товар (а. с.91).

Доказів проведення ТОВ «УкрСтилСервіс» попередньої експертизи труб не надано.

2) по ТОВ «Спецмасопторг» (м.Дніпропетровськ): рахунок-фактура на оплату №10/22-5 від 22.10.2010 на суму 82 412 грн. (а. с.95) та податкова накладна № 10225 від 22.10.2010 на суму 82 412 грн. (а. с.96), виписані ТОВ «Спецмасопторг», а також витратна накладна № 10/22-5 від 22.10.2010, яка містить від імені відвантажувача печатку ТОВ «Спецмасопторг» та підпис ОСОБА_2 (без зазначення посади), і не містить ані печатки покупця, ані підпису, посади та прізвища, особи, яка від імені ТОВ «ТД «Укрметторг» одержала товар (а. с.87).

На підтвердження продажу товарно-матеріальних цінностей, придбаних (взятих на реалізацію) у ТОВ «Спецмасопторг», підприємству-покупцю - ВАТ «Суха балка», позивачем надано суду:

- по ВАТ «Суха балка» (м.Кривий Ріг): податкова накладна № 63 від 21.10.2010 на суму 84 285 грн. (а. с.94), виписані ТОВ «ТД «Укрметторг», а також накладна № 60 від 21.10.2010, яка містить печатку та підпис особи, що відпустила товарі від імені ТОВ «ТД «Укрметторг» і не містить ані печатки покупця, ані підпису, посади та прізвища, особи, яка від імені ВАТ «Суха балка» одержала товар (а. с.93).

Також позивачем надано в якості доказу проведення ВАТ «Суха балка» попередньої експертизи труб, отриманих товариством під реалізацію, лист ВАТ «Суха балка» № 62/2 від 21.10.2010, згідно якого останнє повідомляє ТОВ «ТД «Укрметторг», що згідно договору поставки № 2249 від 21.09.2010 по специфікації № 2/2445 від 15.10.2010 труби певної марки іспит пройшли (а. с.179).

Вказані господарські операції відображені позивачем у податковому обліку товариства з податку на додану вартість за отриманими податковими накладними до податкового кредиту та податку на прибуток за відповідні податкові періоди.

Колегія суддів звертає увагу, що за відсутності надання інших, крім накладних, документів, які б свідчили про передачу товару від продавців до покупців (актів прийому-передачі тощо), такими первинними документами в розумінні Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» у даному випадку є вищенаведені накладні.

Форма видаткових накладних законодавчо не затверджена, проте це не позбавляє платника податків обовязку щодо зазначення у накладній (витратній накладній), як у первинному документі, обовязкових реквізитів, серед яких, зокрема, посада, прізвище і підпис особи, відповідальної за здійснення господарської операції, як це вимагається ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та п.2.4 Положення № 88.

Проте, з огляду на вищезазначені накладні, не можливо встановити факт отримання позивачем вищевказаних товарно-матеріальних цінностей від контрагентів-постачальників ТОВ «Сігурно» і у ТОВ «Спецмасопторг» та передачу цих товарно-матеріальних цінностей підприємствам-покупцям - ТОВ «Чорноморська яхтена верф», ТОВ «УкрСтилСервіс» і ВАТ «Суха Балка», оскільки накладні (які, у контексті даних господарських правовідносин є первинними документами, що підтверджують факт передачі товару) не містять посаду, прізвище особи, яка отримувала товар, а також дату та номер довіреності, виданої такій особі для отримання товару, тобто надані позивачем накладні не дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарських операцій щодо поставки труб, тому не є достатньою підставою для відображення відповідних операцій в бухгалтерському та, відповідно, в податковому обліку.

Як вже зазначено вище, інші належним чином складені документи, які б свідчили про здійснення відповідних господарських операцій, позивачем не надані, докази їх складення відсутні.

Також вищеописані листи від ТОВ «Чорноморська яхтена верф» та ВАТ «Суха балка», надані позивачем в якості доказу проведення попередньої експертизи труб, не є належними доказами, які б підтверджували факт проведення таких експертиз з огляду на відсутність у цих листах посилань саме на ті господарські операції, що досліджуються судом. А у листі від ВАТ «Суха балка» № 62/2 від 21.10.2010 взагалі міститься посилання на договір та специфікацію, які не були предметом дослідження ані судом, ані податковим органом під час проведення перевірки.

Таким чином, надані позивачем первинні документи не підтверджують факт передачі товару від контрагентів-постачальників ТОВ «Сігурно» і у ТОВ «Спецмасопторг» позивачу та передачу цих товарно-матеріальних цінностей позивачем підприємствам-покупцям - ТОВ «Чорноморська яхтена верф», ТОВ «УкрСтилСервіс» і ВАТ «Суха Балка».

Крім того, колегія суддів бере до уваги, що всупереч тверджень позивача про наявність в матеріалах справи доказів якості товару (сертифікатів якості) та доказів переміщення товару (товарно-транспортні накладні) (а. с.206), такі докази в матеріалах справи відсутні.

При цьому колегія суддів зауважує, що Постановою Кабінету Міністрів України від 25.02.2009 № 207 затверджено Перелік документів, необхідних для здійснення перевезення вантажу автомобільним транспортом у внутрішньому сполученні.

З даного Переліку вбачається, що:

- для водія юридичної особи або фізичної особи-підприємця, що здійснює вантажні перевезення на договірних умовах необхідними є, зокрема,: копія ліцензії, засвідчена автомобільним перевізником, або ліцензійна картка; товарно-транспортна накладна.

- для водія юридичної особи або фізичної особи-підприємця, що здійснює вантажні перевезення для власних потреб, зокрема: накладна або інший документ, який підтверджує право власності на вантаж; посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії; реєстраційний документ на транспортний засіб або інший засвідчений в установленому порядку документ, що підтверджує право керування, користування чи розпорядження транспортним засобом; поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

З наведених норм вбачається, що транспортування товару особистим транспортом юридичної особи або найманим (орендованим) транспортом підтверджується певними документами.

Водночас, відсутні докази того, що транспортування товару здійснювалось транспортними засобами позивача, контрагентів позивача або з залученням стороннього субєкту господарювання, який надає транспортні послуги.

Позивачем, всупереч ч.1 ст.71 КАС України, не надано суду жодної товаросупроводжувальної документації, яка б свідчила про транспортування (перевезення) товарів, що, враховуючи віддаленість контрагентів один від одного (місцезнаходження позивача м.Нікополь, його продавців м.Дніпропетровск, а покупців - м.Киів, м.Кривий Ріг, м.Миколаїв) та обєм і вагу труб, слугує однією з визначальних підстав для висновку про недоведеність позивачем факту поставки та отримання товарів за вищевказаними господарськими операціями.

Колегія суддів зауважує, що складені суб'єктами господарської діяльності документи, які суперечать законодавчим і нормативним актам та такі, що не відповідають сутності і не несуть доказовості відносно змісту здійсненної операції, не є документами, які можуть бути підставою для відображення в облікових регістрах господарського та податкового обліку.

Тобто будь-які документи (у тому числі, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише у разі фактичного здійснення господарської операції.

Як зазначено вище, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

При цьому відсутність доказів реального вчинення господарських операцій виключає правомірність визначення платником валових витрат та податкового кредиту за такими операціями, незважаючи на наявність у нього податкових накладних, що за формою відповідають вимогам чинного законодавства.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що вищенаведені обставини у сукупності не підтверджують правомірність формування позивачем валових витрат і правомірність формування податкового кредиту.

Отже є правомірним збільшення товариству сум грошових зобовязань за оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями від 20.12.2011 № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2.

Наведене свідчить про обґрунтованість відмови суду першої інстанції у задоволенні позовних вимог ТОВ «ТД «Укрметторг» щодо визнання незаконними та скасування зазначених податкових повідомлень-рішень.

Суд першої інстанції під час розгляду даної справи дослідив обставини, які мають значення для справи, ухвали законне та обґрунтоване рішення.

Доводи позивача, наведені в апеляційній скарзі, висновків суду першої інстанції не спростовують. Передбачені ст.202 КАС України підстави для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст.198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «УКРМЕТТОРГ» залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2015 року у справі № 804/8683/15залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку, встановленому ст.212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: І.Ю. Добродняк

Суддя: Н.А. Бишевська

Суддя: Я.В. Семененко