Справа № 806/216/16
Суддя: Жизневська А.В.
Дата ухвалення: 2016-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Семенюк М.М.
Суддя-доповідач:Жизневська А.В.
УХВАЛА

іменем України

"08" червня 2016 р. Справа № 806/216/16

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Жизневської А.В.

суддів: Котік Т.С.

Малахової Н.М.,

за участю секретаря судового засідання Єрикалової О.О.,

сторін та їх представників,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "05" квітня 2016 р. у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області про визнання незаконним та скасування податкового повідомлення-рішення ,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 05 квітня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Апелянт в апеляційній скарзі просить скасувати вказану постанову та прийняти нову про задоволення позову.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає до задоволення з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що за результатами проведеної Житомирською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області (далі - ОДПІ) документальної планової виїзної перевірки суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_3 (далі - ФОП ОСОБА_3) щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 04.03.2014 року по 31.12.2014 року, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 04.03.2014 року по 31.12.2014 року та на підставі акту перевірки № 3800/1701/НОМЕР_1 від 25.12.2015 року винесено податкове повідомлення - рішення від 01.02.2016 року № (т.1 а.с.11), яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 66060 грн., у т.ч. 52848 за основним платежем та 13212 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

Згідно вказаних документів ФОП ОСОБА_3 порушено п.185.1 ст. 185, п. 186.1 ст. 186, п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188, п. 200.1 ст. 200 Податкового кодексу України № 2755-VI від 02 грудня 2010 року (зі змінами та доповненнями), у результаті чого занижено податок на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету за період з 04.03.2014 року по 31.12.2014 року на загальну суму 52838 грн., в тому числі по періодам: квітень 2014 року - 6642 грн; червень 2014 року - 6919 грн; липень 2014 року - 1914 грн; серпень 2014 року - 8492 грн; вересень 2014 року - 7072 грн; жовтень 2014 року - 7691 грн; листопад 2014 року 2016 грн; грудень 2014 року - 12102 грн.

Не погодившись з вказаним рішенням, ФОП ОСОБА_3 оскаржила його до суду.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що ФОП ОСОБА_3 здійснила постачання товару на суму 316074 грн. і з моменту відвантаження цього товару у неї виникло зобов'язання зі сплати ПДВ в розмірі 52679 грн.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду.

Так, у відповідності до п.185.1 ст.185 ПК України об'єктом оподаткування є операції платників податку з: постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до ст.186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю.

Постачання товарів - будь-яка передача права на розпорядження товарами як власник, у тому числі продаж, обмін чи дарування такого товару, а також постачання товарів за рішенням суду (пп.14.1.191 п.14.1 ст.14 ПК України).

Відповідно до пп. "а" п. 186.1 ст.186 ПК України місцем постачання товарів є фактичне місцезнаходження товарів на момент їх постачання (крім випадків, передбачених у підпунктах "б" і "в" цього пункту);

Пунктом 187.1 ст.187 ПК України визначено, що датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

У відповідності п.200.1, п.200.2 та п.200.3 ст.200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду. При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з п.200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом. При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з п.200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

В ході розгляду справи судом першої інстанції встановлено, що позивач в квітні-грудні 2014 року за місцем здійснення господарської діяльності по талонам і відомостям, які відображені у щоденному Z-звіті по РРО, зареєстрованому на ФОП ОСОБА_3, як "кредит" та "чек", передав (відвантажив) покупцям газ скраплений на суму 316074 грн. При постачанні товару на суму 316074 грн. сума ПДВ складає 52679 грн. Вказаний факт сторони не заперечують.

За абз. 2 ст.2 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі громадського харчування та послуг" реєстратор розрахункових операцій - пристрій або програмно-технічний комплекс, в якому реалізовані фіскальні функції і який призначений для реєстрації розрахункових операцій при продажу товарів (наданні послуг), операцій з купівлі-продажу іноземної валюти та/або реєстрації кількості проданих товарів (наданих послуг), операцій з приймання готівки для подальшого переказу. До реєстраторів розрахункових операцій відносяться: електронний контрольно-касовий апарат, електронний контрольно-касовий реєстратор, вбудований електронний контрольно-касовий реєстратор, комп'ютерно-касова система, електронний таксометр, автомат з продажу товарів (послуг) тощо;

Абзацом 3 статті 2 даного закону визначено, що розрахункова операція - приймання від покупця готівкових коштів, платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо за місцем реалізації товарів (послуг), видача готівкових коштів за повернутий покупцем товар (ненадану послугу), а у разі застосування банківської платіжної картки - оформлення відповідного розрахункового документа щодо оплати в безготівковій формі товару (послуги) банком покупця або, у разі повернення товару (відмови від послуги), оформлення розрахункових документів щодо перерахування коштів у банк покупця;

Згідно абз.28 ст.2 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі громадського харчування та послуг" місце проведення розрахунків - місце, де здійснюються розрахунки із покупцем за продані товари (надані послуги) та зберігаються отримані за реалізовані товари (надані послуги) готівкові кошти, а також місце отримання покупцем попередньо оплачених товарів (послуг) із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо.

У пунктах 1-3, 7 статті 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі громадського харчування та послуг" суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов'язані: проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок; видавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов'язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми на повну суму проведеної операції; застосовувати реєстратори розрахункових операцій, що включені до Державного реєстру реєстраторів розрахункових операцій, з додержанням встановленого порядку їх застосування; подавати до органів доходів і зборів звітність, пов'язану із застосуванням реєстратора розрахункових операцій та розрахункових книжок, не пізніше 15 числа наступного за звітним місяця у разі, якщо цим пунктом не передбачено подання інформації по дротових або бездротових каналах зв'язку.

Постановою Кабінету Міністрів України №1442 від 20.12.1997 року із змінами і доповненнями від 06.05.2001р., 17.08.2002 р., в редакції постанови КМУ №162 від 05.03.2009 року затверджено Правила роздрібної торгівлі нафтопродуктами (далі-Правила).

За п.10 Правил розрахунки за продані нафтопродукти здійснюється готівкою та/або у безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, талонів, відомостей на відпуск нафтопродуктів тощо) в установленому законодавством порядку. Разом з нафтопродуктами споживачеві в обов'язковому порядку видається розрахунковий документ за установленою формою на повну суму проведеної операції, який підтверджує факт купівлі товару. У розрахунковому документі зазначається інформація про форму здійснення розрахунку.

При досліджені Z-звітів по РРО в ході перевірки податковим органом встановлено обсяг постачання 316074 грн., в т.ч. ПДВ 52679 грн., суми відображені як "кредит" та "чек" (а.сп.22).

Також, актом перевірки встановлено, що до складу податкового зобов'язання ФОП ОСОБА_4 не включено суми ПДВ в розмірі 169 грн. по послугам, які були надані ТОВ "Яркон" згідно акту № ОУ-0000001 від 30.09.2015 року (т.1 а.с. 95) на суму 885,02 грн., оплаченого згідно платіжного доручення № 74 від 01.12.2014 року (т.1 а.с. 97) у сумі 885,02 грн. та згідно акту № ОУ-0000002 від 31.10.2015 року (т.1 а.с. 96) на суму 127,32 грн., оплаченого згідно платіжного доручення № 75 від 01.12.2014 року (т.1 а.с. 98) у сумі 127,32 грн.

Позивач у своїх доводах у позовній заяві та в апеляції посилається на договір про спільну діяльність від 01.04.2014 року (т.1 а.с.9-10), укладений з ТОВ "Яркон".

Зі змісту вказаного договору вбачається, що спільна діяльність полягає у спільному використанні майна та наданні послуг по продажу паливно-мастильних матеріалів на автозаправній станції по вул.Східна,88/2 у м.Житомирі (п.1.1) .

За п.1.3. вказаного договору Сторони домовилися про відпуск ПММ на комерційній основі по талонам та відомостям товару, придбаного за умовами та відпускною ціною обумовленого номіналу, що підтверджує право його власника на отримання на АЗГП фіксованої кількості скрапленого газу.

Сторони самостійно здійснюють свою господарську діяльність, але відпуск ПММ по талонам та відомостям, які належать ТОВ "Яркон", проводиться через касовий апарат ФОП ОСОБА_3 (п.п. 2.1.6., 2.2.1.).

Проте, таке визначення спільної діяльності суперечить чинному законодавству, оскільки реалізація продукції однією особою через РРО, який зареєстрований на іншу особу Законом України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі громадського харчування та послуг" не передбачено, про що ФОП ОСОБА_3 отримала 05.01.2015 р. за вих.№231/6/0625/11-020 податкову консультацію на свій запит від 18.12.2014 року.

Крім того, позивач посилалася у суді першої інстанції та посилається в апеляції на те, що вказаний договір не підлягає реєстрації у податковому органі, оскільки сторони є самостійними суб'єктами господарювання.

Проте, такі твердження є безпідставними, виходячи з того, що позивач заперечує свій обов'язок щодо сплати ПДВ, так як суми ПДВ має сплачувати ТОВ "Яркон". Але ж про вказаний договір податковому органу не було відомо і підстав для віднесення сум ПДВ по відпущеному ФОП ОСОБА_3 скрапленому газу до ТОВ "Яркон" у нього не було.

Крім того, договором про спільну діяльність не врегульовано питання сплати ПДВ сторонами, про що не заперечує представник. А посилання позивача на те, що вона відпускала товар який не є її власністю, суд вірно визнав безпідставними, оскільки ФОП ОСОБА_3 здійснювала реалізацію цього товару як власного через зареєстрований на неї РРО.

Відтак, відсутні підстави вважати дії податкового органу протиправними.

Суд також вірно визнав безпідставними посилання позивача на те, що кошти в сумі 1012,34 грн., які були сплачені ТОВ "Яркон" на рахунок ФОП ОСОБА_3, є компенсацією понесених витрат, а не оплатою послуг і такі операції не є доходом від здійснення господарської діяльності та не обкладаються ПДВ.

Актами здачі-прийняття робіт (надання послуг) № ОУ-0000001 від 30.09.2015 року та № ОУ-0000002 від 31.09.2015 року зафіксовано, що ФОП ОСОБА_3 виконала для ТОВ "Яркон" роботи (надала послуги) на суму 1012,34 грн. і останній сплатив позивачу ці кошти; умовами договору оренди транспортних засобів від 01.04.2014 року (т.1 а.с.93-94) укладеним між позивачем (орендарем) та ТОВ "Яркон", який зазначається в актах здачі-прийняття робіт (надання послуг), компенсація понесених орендарем витрат за використання орендованих транспортних засобів орендодавцем не передбачена, а тому ФОП ОСОБА_3 протиправно не включено суми ПДВ по наданих ТОВ "Яркон" послугам.

З огляду на викладене, суд першої інстанції належним чином встановив обставини справи, надав їм відповідну правову оцінку та дійшов обґрунтованого висновку, що дії податкового органу по винесенню податкового повідомлення-рішення № від 01.02.2016 року відповідають приписам податкового законодавства, прийняте рішення є правомірним, підстави для задоволення позову відсутні.

Постанову прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстави для її скасування відсутні. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 залишити без задоволення, постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "05" квітня 2016 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя А.В. Жизневська

судді: Т.С. Котік

Н.М. Малахова

Повний текст cудового рішення виготовлено "09" червня 2016 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 АДРЕСА_1,10008

ОСОБА_6- представник позивача, АДРЕСА_1,10000

3- відповідачу/ Житомирська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Житомирській області м-н Перемоги,2,м.Житомир,10014

- ,