Справа № 165/434/16-а
Суддя: Нєвєров І. М.
Дата ухвалення: 2016-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 165/434/16-а
Номер провадження: 2-а/156/12/16
рядок статзвіту 2.19.6
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2016 року смт. Іваничі

Іваничівський районний суд Волинської області

в складі: головуючого - судді Нєвєрова І.М.

за участю секретаря Киці Л.Ф.

позивача ОСОБА_1 представника позивача ОСОБА_2 представника відповідачів Красуна В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Іваничі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Нововолинського міського голови ОСОБА_4, виконавчого комітету Нововолинської міської ради Волинської області про визнання протиправними дії суб'єктів владних повноважень щодо відмови у наданні публічної інформації та зобов'язати вказаних суб'єктів владних повноважень надати інформацію на запит № 96 від 16.11.2015 року,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Нововолинської міської ради Волинської області , Нововолинського міського голови ОСОБА_4 про визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень неправомірною та зобов'язати надати відповідь на інформаційний запит № 96 від 16.11.2015 року посилаючись на те, що будучи жителем міста Нововолинська він як голова громадської організації «Україна + Польща»16 листопада 2015 року звернувся до Нововолинського міського голови ОСОБА_4 із проханням надати йому інформацію про виділення комунальних квартир у м. Нововолинську у період з 2004 по 2015 рік, а також повідомити чому прийняті рішення Нововолинської міської ради про виділення і розподіл комунального житла у м. Нововолинську не розміщувалися раніше і не розміщуються на даний час на офіційному сайті Нововолинської міської ради. 20 листопада 2015 року він отримав відповідь виконавчого комітету Нововолинської міської ради за підписом ОСОБА_5, тобто заступника, а не безпосередньо від міського голови. В листі було зазначено, що йому відмовляють у наданні вищевказаної інформації з посиланням на її конфіденційність. Вважає таку бездіяльність протиправною, а тому змушений звернутися з позовом до суду.

Від відповідачів по справі на позовну заяву надійшли заперечення , в яких вони просять відмовити в задоволенні позову повністю в зв' язку з тим, що до компетенції Нововолинської міської ради та міського голови прийняття рішень про виділення житла громадянам міста не відноситься, вони не є розпорядником даної інформації, тому і не можуть бути належними відповідачами по справі. Крім того, запитувана інформація про отримання житла конкретними особами є конфіденційною , та відповідно до Конституції України, Законів України «Про інформацію», «Про захист персональних даних» є інформацією з обмеженим доступом. Також, позов не підлягає до задоволення з тих підстав, що із запитом щодо доступу до публічної інформації до міського голови м. Нововолинська ОСОБА_4 звертався голова громадської організації «Україна+ Польща» ОСОБА_1, якому і було відмовлено у наданні інформації, а до суду звернувся ОСОБА_1 як фізична особа, права якого порушені не були і який не є належним позивачем.

В судовому засіданні позивач уточнив свої позовні вимоги та просить визнати дії міського голови та виконачого комітету Нововолинсьої міської ради про відмову у наданні публічної інформації протиправними та зобов'язати їх надати копії рішень виконавчого комітету Нововолинської міськоі ради про надання житла у м.Нововолинську протягом 2004-2015 років . Позовні вимоги до Нововолинської міської ради просить залишити без розгляду .

Ухвалою Іваничівського районного суду Волинської області від 27 квітня 2016 року в якості співвідповідача по справі залучено виконавчий комітет Нововолинської міської ради , а позовні вимоги до Нововолинської міської ради ухвалою суду від 12 травня 2016 року були залишені без розгляду.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши надані письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до повного задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 як голова громадської організації «Україна + Польща» 16 листопада 2015 року звернувся до Нововолинського міського голови ОСОБА_4 із проханням надати йому інформацію про виділення комунальних квартир у м. Нововолинську у період з 2004 по 2015 рік. Листом за підписом заступника міського голови ОСОБА_5 від 20.11.2015 року у наданні запитуваної інформації було відмовлено. Відповідно до статті 6 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в адміністративному суді, до підсудності якого вона віднесена цим Кодексом. Згідно п. 1 ч. 1 статті 18 КАС України, місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи, у яких однією зі сторін є орган чи посадова особа місцевого самоврядування, посадова чи службова особа органу місцевого самоврядування, крім тих, які підсудні окружним адміністративним судам. Відповідно до ст. 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк. Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. Відповідно до статті 5 Закону України "Про інформацію" кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб. Згідно положень статті 9 Закону України "Про інформацію" всі громадяни України, юридичні особи і державні органи мають право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення та зберігання відомостей, необхідних їм для реалізації ними своїх прав, свобод і законних інтересів, здійснення завдань і функцій. Статтями 1, 5 Закону України "Про доступ до публічної інформації" визначено, що публічна інформація - відображена та задокументована будь - якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Доступ до інформації забезпечується шляхом: систематичного та оперативного оприлюднення інформації: в офіційних друкованих виданнях, на офіційних веб-сайтах в мережі Інтернет, на інформаційних стендах, будь-яким іншим способом, а також надання інформації за запитами на інформацію. Згідно ст. 3 Закону України "Про доступ до публічної інформації" право на доступ до публічної інформації гарантується: 1) обов'язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом; 2) визначенням розпорядником інформації спеціальних структурних підрозділів або посадових осіб, які організовують у встановленому порядку доступ до публічної інформації, якою він володіє; 3) максимальним спрощенням процедури подання запиту та отримання інформації; 4) доступом до засідань колегіальних суб'єктів владних повноважень, крім випадків, передбачених законодавством; 5) здійсненням парламентського, громадського та державного контролю за дотриманням прав на доступ до публічної інформації; 6) юридичною відповідальністю за порушення законодавства про доступ до публічної інформації. Види та порядок обмеження доступу до інформації передбачено статтею 6 Закону України "Про доступ до публічної інформації". Відповідно до ст. 12 Закону України "Про доступ до публічної інформації" суб'єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: 1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об'єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб'єктів владних повноважень; 2) розпорядники інформації - суб'єкти, визначені у статті 13 цього Закону; 3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань запитів на інформацію розпорядників інформації. Відповідно до ст. 14 Закону України "Про доступ до публічної інформації" розпорядники інформації зобов'язані: 1) оприлюднювати інформацію про свою діяльність та прийняті рішення; 2) систематично вести облік документів, що знаходяться в їхньому володінні; 3) вести облік запитів на інформацію; 4) визначати спеціальні місця для роботи запитувачів з документами чи їх копіями, а також надавати право запитувачам робити виписки з них, фотографувати, копіювати, сканувати їх, записувати на будь-які носії інформації тощо; 5) мати спеціальні структурні підрозділи або призначати відповідальних осіб для забезпечення доступу запитувачів до інформації; 6) надавати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об'єктивність наданої інформації. Згідно положень ст. 16 Закону України "Про доступ до публічної інформації" розпорядник інформації відповідає за визначення завдань та забезпечення діяльності структурного підрозділу або відповідальної особи з питань запитів на інформацію розпорядників інформації, відповідальних за опрацювання, систематизацію, аналіз та контроль щодо задоволення запиту на інформацію та надання консультацій під час оформлення запиту. Запит, що пройшов реєстрацію у встановленому розпорядником інформації порядку, обробляється відповідальними особами з питань запитів на інформацію. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 13 Закону України "Про доступ до публічної інформації" розпорядником інформації для цілей цього Закону визнаються, зокрема, органи місцевого самоврядування. Усі розпорядники інформації незалежно від нормативно-правового акта, на підставі якого вони діють, при вирішенні питань щодо доступу до інформації мають керуватися цим Законом. Згідно ч. 1 статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування», сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Отже, як вбачається з наведеного, виконавчий комітет Нововолинської міської ради та міський голова є розпорядником запитуваної інформації в розумінні ст. 13 Закону України "Про доступ до публічної інформації". Дана інформація, на думку суду, має суспільний інтерес, стосується громади м. Нововолинська , членом якої є мешканець м. Нововолинська ОСОБА_1- позивач по справі, тому відмова у наданні інформації про розподіл комунального житла порушує його права як мешканця м. Нововолинська. Відповідно до ч. 1 статті 22 Закону України "Про доступ до публічної інформації", розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках: 1) розпорядник інформації не володіє і не зобов'язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; 2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону; 3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов'язані з копіюванням або друком; 4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п'ятою статті 19 цього Закону. Підстави, на які посилається відповідач у своєму листі від 20.11.2015 року, відмовляючи в наданні відповіді на запит позивача, відсутні в переліку випадків, визначених положеннями ч.1 ст.22 Закону України «Про доступ до публічної інформації», а тому, відповідно, не є підставами, за яких розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту. Відповідно до ст. 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини. Відповідно до ст. 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Основним міжнародним договором, що стосується адміністративного судочинства, є Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод. Відповідно до ч. 1 ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Згідно з Конвенцією, свобода вираження поглядів і отримання інформації є практично необмеженою. Держава може на законній підставі обмежувати це право тільки в тому випадку, коли дотримані умови, зазначені в пункті 2 статті 10. Якщо ж ці умови не задоволені, втручання з боку органів державної влади в право на свободу висловлювань є порушенням Конвенції. Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Леандер проти Швеції (Leander v. Sweden)» від 26 березня 1987 р. зокрема зазначив, що свобода одержувати інформацію не передбачає права доступу до конфіденційної інформації, однак стаття 10 зобов'язує державу не обмежувати доступ до вже наявної інформації. Враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що в даному випадку відповідачами було допущене порушення ч. 1 ст. 10 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Відповідно до статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Згідно статті 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Враховуючи викладене, суд вважає, що порушене відповідачами право позивача на доступ до публічної інформації слід захистити шляхом визнання протиправними дії виконавчого комітету Нововолинської міської ради , Нововолинського міського голови щодо відмови у наданні інформації на запит позивача № 96 від 16.11.2015 року в частині надання йому копій рішень виконавчого комітету Нововолинської міської ради що стосуються надання житла у м. Нововолинську протягом 2004-2015 років та зобов'язати їх надати ОСОБА_1 запитувану інформацію.

Керуючись ст. ст. 41, 158-163, 183-2, 195, 196, п. 2 ч. 1 ст. 198, ст. 201, ч. 2 ст. 205, ст. ст. 207, 254, 256 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Нововолинського міського голови ОСОБА_4 та виконавчого комітету Нововолинської міської ради Волинської області щодо відмови у наданні інформації на запит ОСОБА_1 щодо доступу до публічної інформації № 96 від 16.11.2015 року в частині надання копій рішень виконавчого комітету Нововолинської міської ради про надання житла у м.Нововолинську протягом 2004-2015 років.

Зобов'язати виконавчий комітет Нововолинської міської ради Волинської області надати ОСОБА_1 інформацію на запит щодо доступу до публічної інформації № 96 від 16.11.2015 року, а саме копії всіх рішень виконавчого комітету Нововолинської міської ради про надання житла у м. Нововолинську протягом 2004-2015 років відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації".

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Іваничівський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови. Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя І.М.Нєвєров