Справа № 826/5242/16
Суддя: Мазур А.С.
Дата ухвалення: 2016-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

09 червня 2016 року № 826/5242/16

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Мазур А.С., розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доДепартаменту внутрішньої безпеки УВБ в Київській області Національної поліції України
про зобов'язання вчинити дії ,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Департаменту внутрішньої безпеки УВБ в Київській області Національної поліції України про зобов'язання вчинити дії.

Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідачем порушено вимоги статті 18 Закону України "Про звернення громадян", а саме не надано аргументованої відповіді на заяву позивача від 05.10.2015 року та не повідомлено про закінчення перевірки.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.04.2016 року у справі №826/5242/16 відкрито скорочене провадження та встановлено відповідачеві десятиденний строк з дня одержання цієї ухвали подати письмові заперечення проти позову та всі докази на їх підтвердження, які наявні у відповідача, або заяву про визнання позову.

Ухвалу суду про відкриття скороченого провадження отримано відповідачем 27.04.2016 року, про що свідчить повідомлення пошти про вручення поштового відправлення.

Відповідачем через канцелярію суду подані письмові заперечення відповідача на позовну заяву з додатками. Із зазначених документів вбачається, що відповідач проти позову заперечує з огляду на відсутність порушення Департаментом внутрішньої безпеки УВБ в Київській області Національної поліції України вимог Закону України "Про звернення громадян".

Відповідно до статті 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України скорочене провадження застосовується в адміністративних справах, зокрема, щодо зобов'язання суб'єкта владних повноважень вчинити певні дії щодо розгляду звернення, у тому числі інформаційного запиту, фізичної або юридичної особи. Суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі. За результатами розгляду справи у скороченому провадженні суддя, оцінивши повідомлені позивачем, відповідачем обставини, за наявності достатніх підстав приймає законне та обґрунтоване судове рішення.

Оцінивши повідомлені позивачем обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Як вбачається з позовної заяви, 05.10.20415 року ОСОБА_1 звернулась з заявою до Комітету з питань законодавчого забезпечення правоохоронної діяльності Верховної Ради України щодо бездіяльності міліції Баришівки в УГБ ГУ МВД.

Листом заступника начальника Департаменту внутрішньої безпеки УВБ в Київській області Національної поліції України від 16.11.2015 року №18/9-444нд. позивача повідомлено, що за результатами проведеної перевірки щодо можливих неправомірних дій окремих працівників Головного управління Національної поліції в Київській області складено висновок, який направлено до прокуратури Київської області в порядку прокурорського нагляду. Роз'яснено позивачу порядок оскарження зазначеної відповіді.

В подальшому, листом від 28.12.2015 року №Л-47/42-09/02-2015, позивача повідомлено, що за результатами проведеної перевірки щодо можливих неправомірних дій окремих працівників Головного управління Національної поліції в Київській області, копію висновку було направлено 16.11.2015 року до прокуратури Київської області в порядку прокурорського нагляду.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 40 Конституції України встановлено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Відповідно до частини першої ст. 1 Закону України "Про звернення громадян" від 2 жовтня 1996 року №393/96-ВР із змінами і доповненнями (далі -Закон №393/96-ВР), громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги (ч. 1 ст. 3 Закону України "Про звернення громадян").

Частиною третьою ст. 3 Закону №393/96-ВР встановлено, що заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

До рішень, дій (бездіяльності), які можуть бути оскаржені, належать такі у сфері управлінської діяльності, внаслідок яких:

порушено права і законні інтереси чи свободи громадянина (групи громадян);

створено перешкоди для здійснення громадянином його прав і законних інтересів чи свобод;

незаконно покладено на громадянина які-небудь обов'язки або його незаконно притягнуто до відповідальності (ст. 4 Закону України "Про звернення громадян").

Відповідно до вимог ст. 7 Закону України "Про звернення громадян" звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов'язковому прийняттю та розгляду.

Забороняється відмова в прийнятті та розгляді звернення з посиланням на політичні погляди, партійну належність, стать, вік, віросповідання, національність громадянина, незнання мови звернення.

Якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об'єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п'яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз'ясненнями.

Забороняється направляти скарги громадян для розгляду тим органам або посадовим особам, дії чи рішення яких оскаржуються.

Згідно з ч. 1 ст. 16 Закону України "Про звернення громадян" скарга на дії чи рішення органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, об'єднання громадян, засобів масової інформації, посадової особи подається у порядку підлеглості вищому органу або посадовій особі, що не позбавляє громадянина права звернутися до суду відповідно до чинного законодавства, а в разі відсутності такого органу або незгоди громадянина з прийнятим за скаргою рішенням - безпосередньо до суду.

Пунктом 6 ч. 1 ст. 18 вказаного Закону передбачено право громадян одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги.

Разом з тим п. п. 1, 5, 6 та 9 ч. 1 ст. 19 Закону України "Про звернення громадян" встановлено, що органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об'єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов'язані:

об'єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги;

забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв'язку з заявою чи скаргою рішень;

письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення;

не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам;

Відповідно до ч. 1 ст. 20 згадуваного Закону звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів.

Як зазначає позивач, та не заперечував відповідач, у зверненні ОСОБА_1 просила перевірити правомірність дій Баришівської міліції (Головного управління Національної поліції в Київській області).

Так, в обґрунтування своєї правової позиції представник Департаменту внутрішньої безпеки УВБ в Київській області Національної поліції України, зазначає, що позивачу 16.11.2015 року була надана повна відповідь по фактам викладеним у його скарзі.

В той же час, як убачається з доданих до матеріалів справи документів, суд убачає порушення відповідачем вимог статті 19 Закону України "Про звернення громадян" при наданні відповіді по суті скарги ОСОБА_1.

Надана відповідь не містить інформації щодо поновлення порушених прав позивача, не визначає реальне виконання прийнятих у зв'язку з завою рішень, фактично є формальною відпискою на звернення особи.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що надані письмові заперечення та додані до них докази не спростовують доводи викладені позивачем.

Відповідно до ст.70 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Відповідно до ч.2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно з ч. 2 ст. 11 КАС України суд розглядає справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Враховуючи вищевикладене та те, що при розгляді скарги позивача були допущені порушення вимог Закону України "Про звернення громадян", суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову, а саме: зобов'язати Департамент внутрішньої безпеки УВБ в Київській області Національної поліції України надати ОСОБА_1 (02183,АДРЕСА_1) відповідь на заяви від 05.10.2015 року відповідно до норм чинного законодавства та з урахуванням висновків суду.

Керуючись статтями 69-71, 158-163, 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Зобов'язати Департамент внутрішньої безпеки УВБ в Київській області Національної поліції України надати ОСОБА_1 (02183,АДРЕСА_1) відповідь на заяву від 05.10.2015 року відповідно до норм чинного законодавства та з урахуванням висновків суду.

Постанова набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена за правилами, встановленими ч.8 ст.183-2, ст.ст.185-187 КАС України.

Суддя А.С. Мазур