Справа № 826/6328/16
Суддя: Епель О.В.
Дата ухвалення: 2016-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Добрянська Я.І. Суддя-доповідач: Епель О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2016 року Справа № 826/6328/16

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Карпушової О.В., Мамчура Я.С.,

за участю секретаря Нагорної Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 22 квітня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Міністерства внутрішніх справ України, треті особи, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору: ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання дій протиправними та стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 (далі - позивач) звернулась до суду з адміністративним позовом до Міністерства внутрішніх справ України (далі - відповідач), треті особи, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору: ОСОБА_3, ОСОБА_4 про:

- визнання протиправними дій відповідача щодо надання 13.11.2009 р. недостовірної інформації про відсутність зареєстрованих транспортних засобів за боржником ОСОБА_5;

- стягнення з відповідача завданої позивачу матеріальної шкоди в розмірі 50000,00 грн.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 22 квітня 2016 року адміністративний позов було залишено без руху.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу суду першої інстанції та направити справу до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі, вважаючи, що судом неповно з'ясовано обставини цієї справи та порушено норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання про залишення позовної заяви без руху.

Крім того, у своїй апеляційній скарзі апелянт просить суд постановити окрему ухвалу за вимоги судді першої інстанції подати до 13.05.2016 р. довідку із ЖЕКу та належним чином засвідчену копію її паспорту.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а ухвала суду - скасуванню, з наступних підстав.

Судова колегія встановила, що залишаючи адміністративний позов без руху, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем при зверненні з даною позовною заявою не було обґрунтовано причини пропуску строку звернення до суду і не надано доказів на підтвердження таких обставин, а також не надано доказів на підтвердження заявлених позовних вимог, не обґрунтовано позовну заяву та, зокрема не зазначено, якими саме діями МВС України завдало позивачу моральної шкоди і не обґрунтовано визначення її розміру, та, крім іншого, не сплачено судовий збір і надано довідку МСЕК у світлокопії без її оригіналу. Такі обставини стали підставою для залишення судом першої інстанції позовної заяви без руху та надання позивачу часу для усунення недоліків шляхом подачі відповідних доказів, а також подачі довідки з ЖЕКу станом на момент розгляду справи і належним чином засвідченої копії паспорту позивача.

Однак, судова колегія не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Спірні правовідносини регулюються нормами Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), Законом України «Про судовий збір» від 08.07.2011 р. № 3674-VI (далі - Закон № 3674-VI).

Так, відповідно до ч.1 , 2 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Згідно з п. 4 ч. 1, ч. 2, 3 ст. 106 КАС України в позовній заяві зазначаються зміст позовних вимог згідно з частинами четвертою і п'ятою статті 105 цього Кодексу і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів, - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів.

На підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги, позивач надає докази, а в разі неможливості - зазначає докази, які не може самостійно надати, із зазначенням причин неможливості подання таких доказів.

До позовної заяви додається також документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати.

Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону № 3674-VI сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються інваліди I та II груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів.

У ч. 1, 2 ст. 107 КАС України визначено, що суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи: 1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; 2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); 3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтею 106 цього Кодексу; 4) належить позовну заяву розглядати в порядку адміністративного судочинства; 5) подано адміністративний позов у строк, установлений законом (якщо адміністративний позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); 6) немає інших підстав для повернення позовної заяви, залишення її без розгляду або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для повернення позовної заяви, залишення її без розгляду чи відмови у відкритті провадження у справі.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 108 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтею 106 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлюється строк, достатній для усунення недоліків. Копія ухвали про залишення позовної заяви без руху невідкладно надсилається особі, що звернулася із позовною заявою.

Отже, законодавством регламентовано порядок звернення до суду та вимоги до адміністративного позову, дотримання яких є необхідним для прийняття позовної заяви до судового розгляду та відкриття провадження у справі.

При цьому, слід враховувати, що відомості, викладені в позовній заяві, повинні вказувати на те, коли саме мали місце обставини, які на думку позивача, призвели до порушення його права або законного інтересу, чи коли позивач дізнався про це і його доводи щодо своєчасності звернення з позовною заявою або наявність поважних причин пропуску строку звернення.

Крім того, слід враховувати, що позивач повинен навести в позовній заяві ті обставини і надати такі докази, що, як він вважає, підтверджують факт порушення його прав, за захистом яких він звертається до суду, а доведеність цих обставин і обґрунтованість доводів позивача має бути перевірена судом при здійсненні судочинства і вирішенні питання щодо задоволення позову або відмови в його задоволенні.

Разом з тим, колегія суддів встановила, що в позовній заяві ОСОБА_2 було зазначено, що 13.11.2009 р. МВС України в особі УДАІ у м. Києві з бази АІС для зведеного виконавчого провадження № 1256 (ВП № 15416426), в якому вона є стягувачем, надало інформацію про те, що за боржником ОСОБА_5 не зареєстровані транспортні засоби /а.с.5/.

27.01.2016 р. у судовому засіданні по справі № 2-11/11, яка перебуває в провадженні Шевченківського районного суду м. Києва, представник позивача дізналась про те, що 22.01.2016 р. МВС України в особі сервісного центру з бази АІС для іншого виконавчого провадження (ВП № 48382123), в якому позивач також є стягувачем, надало інформацію про те, що за боржником ОСОБА_5 у 1990 році був зареєстрований автомобіль марки ВАЗ 2109 /а.с.5/, у зв'язку з чим позивач звернулась до МВС України з відповідною заявою від 24.03.2016 р. /а.с. 5-6, 8/.

Крім того, позивачем вказано, що у відповідь на її заяву МВС України надіслало лист від 29.03.2016 р. № 31/М-570 /а.с. 8 зі зворотного боку/, копія якого додається нею до позовної заяви, із зазначенням серед адресатів невідомого їй адвоката і те, що пересилається 27 аркушів /а.с. 6/.

Таким чином, колегія суддів звертає увагу на те, що в позовній заяві позивачем було зазначено, коли саме і за яких обставин вона дізналась про порушення свого права, зокрема із зазначенням конкретного номеру судової справи у ході розгляду якої їй через її представника стали відомі відповідні обставини, та додано до позову копію заяви до МВС України, подану нею також у зв'язку із зазначеним, однак, судом першої інстанції було неповно та неправильно встановлено обставини, на які позивач посилається у своїй позовній заяві, не надано оцінки вказаній заяві до МВС України, та, всупереч вимогам ч. 1, 2 ст. 99 і ч. 1 ст. 100 КАС, зроблено висновок про те, що позивачем не було обґрунтовано причини пропуску строку звернення до суду і не надано відповідних доказів /а.с.2/.

Крім того, як було встановлено вище, позивачем в її позовній заяві також викладено доводи та наведено обґрунтування, які, як вона вважає, вказують на факт порушення її прав оскаржуваними діями відповідача, та додано відповідні докази, які на її думку, підтверджують обставини, на які вона посилається, а отже, висновки суду першої інстанції щодо невідповідності позовної заяви вимогам ч. 1, 2 ст. 106 КАС України є помилковими.

При цьому, колегія суддів відзначає й те, що при зверненні з даним адміністративним позовом позивачем, зокрема було заявлено вимогу про стягнення з відповідача матеріальної шкоди, а не моральної шкоди, як таке помилково було зазначив суд першої інстанції, приходячи до висновку про необґрунтованість якими саме діями відповідача така шкода завдана та як вона визначена /а.с. 2/.

Судова колегія також звертає увагу й на те, що до позовної заяви ОСОБА_2 було додано копію довідки МСЕК про встановлення їй ІІ групи інвалідності /а.с. 7/, а у відповідності до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону № 3674-VI наявність в особи ІІ групи інвалідності є правовою підставою для її звільнення від сплати судового збору. При цьому, жодною нормою чинного законодавства не передбачено, що до позовної заяви повинен додаватися виключно оригінал документу, підтверджуючого наявність у позивача пільг щодо сплати судового збору. Тож, висновок суду першої інстанції про необхідність подання позивачем оригіналу зазначеної довідки для вирішення питання про відкриття провадження у справі не ґрунтується на вимогах законодавства. Подання цих та інших документів, зокрема паспорту позивача, може бути визнано судом обов'язковим в судове засідання для огляду суду.

Більш того, в ухвалі про залишення позовної заяви без руху судом першої інстанції зазначено про необхідність надання позивачем суду для вирішення питання про відкриття провадження у справі довідки з ЖЕКу за формою 3 станом на момент розгляду справи /а.с.3/, проте жодного мотивування щодо необхідності подання позивачем саме цього документу судом не наведено і з матеріалів даної справи не вбачається, а також незрозумілим є, коли ж саме позивач має подати такий документ, оскільки суд першої інстанції, визначивши його ненадання як недолік позовної заяви, що має бути усунутий для відкриття провадження у справі, одночасно зазначив про те, що така довідка витребовується у позивача станом на момент розгляду справи /а.с.3/, що вказує на необґрунтованість оскаржуваного судового рішення та, відповідно, порушення судом першої інстанції ст. 159 КАС України.

Враховуючи вищевикладені обставини та докази у їх сукупності, у відповідності до ст. 86 КАС України, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції було неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи та порушено норми процесуального право, що призвело до неправильного вирішення питання про залишення адміністративного позову без руху та обмеження права позивача на судовий захист, регламентованого статтею 6 КАС України та статтею 55 Конституції України.

При цьому, судова колегія також враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену в рішенні по справі «Беллет проти Франції», в якому Суд зазначив, що стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Відповідно до ст. 204 КАС України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

З огляду на це, апеляційний суд приймає до уваги та вважає обґрунтованими доводи апелянта щодо наявності правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення та направлення справи до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі та вважає за необхідне задовольнити апеляційну скаргу в цій частині вимог.

Разом з тим, вимоги апелянта щодо постановлення окремої ухвали у відношенні судді першої інстанції колегія суддів вважає такими, що не підлягають задоволенню, оскільки підстави, з яких апелянт просить суд апеляційної інстанції постановити окрему ухвалу, а саме: витребування судом першої інстанції довідки з ЖЕКу, належним чином завіреної копії паспорту та інші обставини, викладені в оскаржуваному судовому рішенні, у сукупності вказують на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання про залишення позовної заяви без руху, та, як було зазначено вище, у відповідності до ст. 204 КАС України, є правовою підставою для скасування оскаржуваного судового рішення і направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду зі стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі, а не для постановлення окремої ухвали у розумінні ст. 166 КАС України.

Отже, апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню частково, ухвала Окружного адміністративного суду м. Києва від 22 квітня 2016 року - скасуванню, справа направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції зі стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Керуючись ст. ст. 159, 160, 195, 196, 199, 204, 205, 206, 211, 254 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 22 квітня 2016 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до Окружного адміністративного суду м. Києва зі стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Повний текст рішення, відповідно до ч. 3 ст. 160 КАС України, виготовлено 16.06.2016 р.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Епель О.В.

Судді: Карпушова О.В.

Мамчур Я.С