Справа № 815/6959/15
Суддя: Шеметенко Л.П.
Дата ухвалення: 2016-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2016 р. Справа № 815/6959/15

Категорія: 12.3 Головуючий в 1 інстанції: Єфіменко К. С.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді -Шеметенко Л.П.
судді -Димерлія О.О.
судді -Єщенко О.В.
при секретарі - Алексєєвої Т.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції в Одеській області на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_4 до Головного управління МВС України в Одеській області, Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправним та скасування наказу №1509 о/с від 04.11.2015 року в частині звільнення з посади, поновлення на посаді, зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління МВС в Одеській області, Головного управління Національної поліції в Одеській області, в якому просив:

-? визнати протиправним та скасувати наказ начальника ГУ МВС України в Одеській області №1509 о/с від 04.11.2015 року в частині звільнення полковника міліції ОСОБА_4 з 06.11.2015 року з посади заступника начальника слідчого відділу ОМУ ГУМВС України в Одеській області у запас Збройних Сил за пунктом 64 «г» (через скорочення штатів);

-? поновити ОСОБА_4 на посаді заступника начальника слідчого відділу ОМУ ГУМВС України в Одеській області з 06.11.2015 року;

-? зобов'язати ГУ МВС України в Одеській області розглянути рапорт позивача, поданий 04.11.2015 року про звільнення за пунктом 64 «з» у зв'язку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) в інші Міністерства, Центральні органи виконавчої влади (установи, організації) згідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, у зв'язку із виявленням бажання проходити службу в поліції;

-? зобов'язати Головне управління Національної поліції в Одеській області розглянути кандидатуру ОСОБА_4 для зайняття посади у відповідності до пункту 9 Розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про Національну поліцію» у Головному управлінні Національної поліції в Одеській області та видати відповідний наказ;

-? допустити негайне виконання рішення в частині поновлення його на посаді заступника начальника слідчого відділу ОМУ ГУМВС України в Одеській області з 06.11.2015 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що при вирішенні питання щодо звільнення за скороченням штату, начальник органу прямо зобов'язаний розглянути можливість подальшого використання на службі особи, що звільняється. Позивач посилався на те, що при звільненні його з посади відповідач не перевірив можливість реалізації його права на прийняття на службу до Головного управління Національної поліції в Одеській області та не розглянув поданий ним рапорт про звільнення за п. 64 «з» у зв'язку з висловлюванням бажання проходити службу в ГУ Національної поліції в Одеській області. Позивач посилається на те, що на момент прийняття оскаржуваного наказу - 04.11.2015 року Головне управління Національної поліції в Одеській області, в якому він висловив бажання проходити службу, ще не було утворено, що зумовило порушення його права на подання заяви особисто до такого органу поліції та взагалі розгляду його кандидатури на посаду в поліції.

Зважаючи на зазначене, позивач вважає оскаржуваний наказ начальника ГУМВС України в Одеській області № 1509о/с від 04.11.2015 року в частині його звільнення з посади протиправним та таким, що підлягає скасуванню, а він поновленню на раніше займаній посаді.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2015 року позов ОСОБА_4 задоволено у повному обсязі.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, Головне управління Національної поліції в Одеській області подало апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування судового рішення в зв'язку з тим, що воно постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права та прийняття нової постанови про відмову у задоволенні адміністративного позову.

Вислухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено наступні обставини справи.

Позивач з 1994 року проходив службу в органах Міністерства внутрішніх справ України, а з 21.06.2013 року займав посаду першого заступника начальника слідчого відділу Одеського міського управління ГУ МВС України в Одеській області, що підтверджується наявним в матеріалах справи послужним списком.

Згідно витягу з наказу начальника ГУ МВС України в Одеській області №1509 о/с від 04.11.2015 року, позивача було звільнено з 06.11.2015 року з посади заступника начальника слідчого відділу ОМУ ГУМВС України в Одеській області згідно з пунктами 10 та 11 розділу ХІ Закону України «Про Національну поліцію» та відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, у запас Збройних Сил за пунктом 64 «г» (через скорочення штатів).

Не погоджуючись з прийнятим відповідачем наказом про звільнення, позивач оскаржив його до суду першої інстанції, посилаючись на його протиправність та необґрунтованість.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, посилався на те, що оскаржений позивачем наказ про звільнення прийнятий передчасно, за відсутності всіх необхідних правових підстав, що згідно положень ч.3 ст.2 КАС України надає суду змоги прийти до висновку про його протиправність.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до положень частини 1 статті 8 Закон України «Про міліцію» від 20 грудня 1990 року № 565-ХІІ порядок та умови проходження служби в міліції регламентуються Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 29 липня 1991 року №114 (далі - Положення № 114).

Згідно п.63 "з" Положення №114 звільнення осіб рядового і молодшого начальницького складу зі служби провадиться через скорочення штатів - при відсутності можливості подальшого використання на службі.

Разом з тим, з 07.11.2015 року втратив чинність Закон № 565-ХІІ, та набрав законної сили Закон України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015р. №580-VIІI, згідно зі ст.1 якого Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Діяльність поліції спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно із законом.

Пунктом 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону №580-VIII встановлено, що з дня опублікування цього Закону всі працівники міліції (особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), а також інші працівники Міністерства внутрішніх справ України, його територіальних органів, закладів та установ вважаються такими, що попереджені у визначеному порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів.

Таким чином, судом вірно встановлено, що позивач попереджений про звільнення через скорочення штатів в силу вимог закону.

Приписами пунктів 9, 10, 11 Прикінцевих та перехідних положень Закону №580-VIІI передбачено, що працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції. Посади, що пропонуються особам, зазначеним у цьому пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції.

Працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів.

Аналіз наведеного дає підстави для висновку, що Законом № 580-VIII передбачена альтернатива вибору працівників міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, а саме прийняття на службу за їх згодою або проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції.

При цьому, на думку колегії суддів, ГУМВС України в Одеській області має дотримуватись процедури звільнення, що встановлена Положенням №114, яке не втратило сили та є спеціальним законодавством, що регулює спірні правовідносини.

Зокрема, звільненню має передувати процедура атестації працівника, як це передбачено п.47 Положення № 114 та п.1 Інструкції про порядок проведення атестування особового складу органів внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС України від 22.03.2005 № 181, з метою встановлення можливості подальшого використання на службі.

Проте, звільненню позивача не передувало проведення атестації, жодної посади для подальшого проходження служби йому не було запропоновано. Відтак, ГУМВС України в Одеській області належним чином не була з'ясована можливість використання позивача для подальшого проходження служби.

Пояснення представника Головного управління Національної поліції в Одеській області про те, що позивач мав подати рапорт до керівництва ГУМВС України в Одеській області, не підтверджується жодною нормою Закону №580-VIІI, на застосуванні якого наполягали відповідачі при розгляді даного спору. Зокрема, зазначеним Законом не вказано в якій спосіб працівники міліції мають виявити бажання проходити службу в поліції та до якого органу (міліції або поліції) повинні звертатися.

Крім того, є непідтвердженими доводи вказаного представника відповідача про те, що серед працівників міліції, в т.ч. і позивачу, доводилось про необхідність складання таких рапортів в разі наявності бажання продовжувати службу в органах МВС.

До того ж, направлення позивачем, як діючим працівником міліції, заяви до органу поліції про прийняття на службу відповідно до п.9 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 580-VIІI, виключається обставинами звільнення позивача (06.11.2015р.) ще до часу утворення органу Національної поліції в Одеській області (07.11.2015р.).

Із довідок Головного управління МВС України в Одеській області та Головного управління Національної поліції України в Одеській області вбачається, що рапорт позивача про звільнення з ОВС України у зв'язку з переходом у встановленому порядку на службу до Національної поліції до відділу кадрового забезпечення Головного управління МВС України в Одеській області не надходив та в журналі вхідної кореспонденції не реєструвався, так само як і заява про прийняття на службу до Національної поліції до відділу кадрового забезпечення Головного управління Національної поліції України в Одеській області не надходила та в журналі вхідної кореспонденції не реєструвалась.

Разом із тим, показами допитаних у якості свідків старшого інспектора відділу кадрового забезпечення ОМУ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_5 (станом на день звільнення позивача зі служби), головного спеціаліста фінансового забезпечення Головного управління Національної поліції в Одеській області ОСОБА_6 (який працював на день звільнення позивача на посаді старшого оперуповноваженого УППСЕ ОМУ ГУМВС в Одеській області) та начальника слідчого відділу ОМУ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_7 (станом на день звільнення позивача зі служби) підтверджуються обставини написання позивачем рапорту щодо прийняття на службу в поліцію та подання його до ГУ МВС в Одеській області разом із іншими працівниками.

На основі пояснень позивача та показань зазначених свідків колегією суддів установлено, що позивач у встановлений термін виявив згоду на проходження служби в поліції, що, відповідно до пункту 9 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» є підставою для прийняття його на службу до поліції, за умови, що він відповідає передбаченим цим Законом вимогам.

Однак, із незалежних від позивача причин, його рапорт щодо проходження служби в поліції не надійшов до органу внутрішніх справ, у якому працював позивач, та не був розглянутий у встановленому порядку.

Отже, оскільки вищезгаданий рапорт не був належним чином зареєстрований та розглянутий уповноваженим органом, у відповідачів, за відсутності даного документа, не було підстав для видання відповідного наказу.

Таким чином, колегією суддів встановлено, що на момент прийняття спірного наказу в частині звільнення позивача за пунктом 64 "г" (через скорочення штату) з 06.11.2015 року, позивач виявив бажання бути прийнятим на службу до органів Національної поліції, однак, відповідач - Головне управління МВС України в Одеській області не врахував вказаного та не вжив всіх необхідних заходів до переведення позивача за його згодою на іншу роботу, тобто не перевірив можливість реалізації права позивача на прийняття на службу до поліції, а саме до Головного управління Національної поліції в Одеській області.

Судом першої інстанції вірно зазначено, що в порушення вимог пункту 9 Розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про Національну поліцію» № 580-VIII від 02.07.2015 року, з моменту опублікування Закону України "Про Національну поліцію" (з 06.08.2015 року) та до прийняття спірного наказу (04.11.2015 року) про звільнення позивача за пунктом 64 "г" (через скорочення штату) йому не було запропоновано жодної посади (рівнозначної, вищої чи нижчої) в органах поліції, взагалі не було перевірено можливості його подальшого використання на службі та відповідності вимогам поліцейського у порушення пункту 9 Розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про Національну поліцію» № 580-VIII від 02.07.2015 та Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ та не вирішено питання про перевід позивача до Головного управління Національної поліції в Одеській області.

Враховуючи вищезазначене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що ГУМВС України в Одеській області не виконано у повному обсязі покладених на нього прав та обов'язків, передбачених чинним законодавством України при звільнені позивача, останнього було звільнено незаконно, з порушенням встановленого законодавством порядку, а тому позовні вимоги про визнання протиправним та скасування наказу начальника ГУ МВС України в Одеській області №1509 о/с від 04.11.2015 року в частині звільнення полковника міліції ОСОБА_4 з 06.11.2015 року з посади заступника начальника слідчого відділу ОМУ ГУМВС України в Одеській області у запас Збройних Сил за пунктом 64 «г» (через скорочення штатів) є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

В свою чергу, оскільки відповідачами не виконано зобов'язання по працевлаштуванню позивача, як працівника ліквідованої установи, належним чином не розглянуто поданий ним рапорт щодо звільнення з органів внутрішніх справ у зв'язку з виявленням бажання проходити службу в Головному управлінні Національної поліції в Одеській області, то трудові гарантії позивача були порушені.

При цьому, колегія суддів зазначає, що станом на час звернення позивача до суду першої інстанції, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців - УМВС України в Одеській області (ідентифікаційний код 08592268) перебуває у стані припинення, за рішенням засновників з 10.11.2015 року та не ліквідоване.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню вимоги позивача про зобов'язання ГУМВС України в Одеській області розглянути його рапорт, поданий 04.11.2015 року про звільнення за пунктом 64 «з» у зв'язку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) в інші Міністерства, Центральні органі виконавчої влади (установи, організації) згідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, у зв'язку із виявленням бажання проходити службу в поліції.

Що стосується вимог про зобов'язання Головного управління Національної поліції в Одеській області розглянути кандидатуру ОСОБА_4 для зайняття посади у відповідності до пункту 9 Розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про Національну поліцію» у Головному управлінні Національної поліції в Одеській області та видати відповідний наказ, слід зазначити наступне.

Призначення на посаду поліцейського здійснюється лише після перевірки комісією у відповідності до п. 9 Розділу XI Закону (відповідності кандидатури вимогам Закону). Саме відповідність кандидатури вимогам Закону для зайняття посади поліцейського є дискреційним правом комісії.

Дискреційні повноваження - сукупність прав і обов'язків, що дають можливість діяти на власний розсуд у межах закону. Дискреційні повноваження є елементом компетенції, і їх використання повинно відбуватися лише у рамках закону, що відповідає принципу законності та зміцнює законність. Власний, вільний розсуд - це повноваження, надані особі, яка наділена владою, вибирати між двома або більше альтернативами, коли кожна альтернатива законна. Отже, це вибір лише із законних альтернатив.

Зважаючи на зазначені норми чинного законодавства, колегія суддів приходить до висновку про те, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню, оскільки саме до повноважень Головного управління Національної поліції в Одеській області відноситься вирішення питання щодо прийняття ОСОБА_4 на службу до Національної поліції та зайняття ним посади у відповідності до пункту 9 Розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про Національну поліцію».

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що при розгляді справи судом першої інстанції правильно застосовані норми матеріального та процесуального права, вірно встановлено фактичні обставини справи та дана правова оцінка, а наведені в апеляційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

За таких обставин підстав для скасування постанови суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 195, 196; п.1 ч.1 ст. 198; ст. 200; п.1 ч.1 ст. 205; ст. 206; ч.5 ст. 254 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Одеській області - залишити без задоволення.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Повний текст судового рішення виготовлено 13 червня 2016 року.

Головуючий: Л Л.П. Шеметенко

Суддя: О.О. Димерлій
Суддя: О.В. Єщенко