Справа № 807/769/15
Суддя: Заїка М.М.
Дата ухвалення: 2016-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

07 червня 2016 року м. Київ К/800/9663/16

Суддя Вищого адміністративного суду України Заїка М.М., перевіривши можливість розгляду касаційної скарги ОСОБА_1 на ухвали Закарпатського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2016 року та ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду від 17 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної фіксальної служби України про визнання дій неправомірними та зобов"язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

У квітні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державної фіскальної служби України про:

1) визнання неправомірними дій ДФС України стосовно вчасного невидання наказу про прирівняння грошового забезпечення позивача в відрядженні до аналогічної офіцерської посади в ДФС України;

2) зобов'язання ДФС України видати наказ, яким прирівняти грошове забезпечення позивача в розмірі 10246,42 грн. згідно довідки про грошове забезпечення № 52 від 07 квітня 2010 року до аналогічної офіцерської посади в ДФС України як цього вимагає ч. 10 ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб»;

3) зобов'язання ДФС України наказ про прирівняння грошового забезпечення позивача у відрядженні до аналогічної офіцерської посади в податковій міліції ДФС України надіслати позивачу та ГУ ПФУ у Закарпатській області для виконання.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2016 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 17 березня 2016 року позовну заяву ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України в частині вимог пунктів 1 та 2 про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити певні дії - залишено без розгляду.

Залишаючи без розгляду частину позовних вимог суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що предмет і підстави позовів в адміністративних справах за №№ 807/769/15 та 807/1233/15 у частині позовних вимог, які зазначені позивачем у пунктах 1 та 2 прохальної частини позовної заяви (адміністративна справа № 807/769/15), а саме: 1) визнання неправомірними дій ДФС України стосовно вчасного невидання наказу про прирівняння грошового забезпечення позивача в відрядженні до аналогічної офіцерської посади в ДФС України; 2) зобов'язання ДФС України видати наказ, яким прирівняти грошове забезпечення позивача в розмірі 10246,42 грн. згідно довідки про грошове забезпечення № 52 від 07 квітня 2010 року до аналогічної офіцерської посади в ДФС України як цього вимагає ч. 10 ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» - є аналогічними предмету та підставі позову, що були заявлені у справі №807/1233/15.

Таким чином, станом на час постановлення ухвали про залишення позовної заяви ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України в частині вимог пунктів 1 та 2 про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити певні дії без розгляду з підстав, що встановлені пунктом 3 частиною 1 статтею 155 КАС України - право позивача на доступ до правосуддя не порушене, оскільки вимоги пунктів 1 та 2 прохальної частини позовної заяви (адміністративна справа № 807/769/15) є предметом адміністративного позову в іншій адміністративній справі (№ 807/1233/15), що знаходиться на розгляді Закарпатського окружного адміністративного суду.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2016 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 17 березня 2016 року зупинено провадження в адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України про зобов'язання вчинити певні дії № 807/769/15 - до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 807/1233/15, що знаходилася на розгляді Закарпатського окружного адміністративного суду.

Зупиняючи провадження в адміністративній справі №807/769/15 до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі №807/1233/15, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що вирішення вимоги, зазначеної ОСОБА_1 у пункті 3 прохальної частини позовної заяви, а саме: «зобов'язати ДФС України наказ про прирівняння мого грошового забезпечення у відрядженні до аналогічної офіцерської посади в податковій міліції ДФС України надіслати мені та ГУ ПФУ у Закарпатській області для виконання» напряму залежить від вирішення Закарпатським окружним адміністративним судом адміністративної справи за № 807/1233/15.

Не погоджуючись із ухвалами Закарпатського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2016 року та ухвалами Львівського апеляційного адміністративного суду від 17 березня 2016 року ОСОБА_1 подав касаційну скаргу.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанції, посилаючись на допущені судами порушення норм процесуального права, просить скасувати судові рішення першої та апеляційної інстанції та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В обгрунтування касаційної скарги зазначає, що ним в судовому засіданні було детально розтлумачено те, що "посилання колегії суддів на якусь іншу ухвалу ... - є незаконним, оскільки в тій справі інші відповідачі і та інша справа не розглянута судом і по ній не має і "напевно не буде рішення!". Письмових доказів з приводу даних обставин у матеріалах справи не має. Тобто, суд першої та апеляційної інстанцій свої висновки провів на підставі "віртуальних справ та не існуючих рішень по віртуальним справам".

У відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 5 частини 5 статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Обставини, які зазначені скаржником у касаційній скарзі, досліджувалися та перевірялися судами попередніх інстанцій з наданням їм належної правової оцінки. Виходячи зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень, касаційна скарга є необґрунтованою, а викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки заявник не наводить підстав, які б дозволили вважати, що суди неправильно застосували норми процесуального права.

З огляду на викладене та керуючись статтями 211, 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвали Закарпатського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2016 року та ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду від 17 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної фіксальної служби України про визнання дій неправомірними та зобов"язання вчинити дії.

Копію ухвали разом з доданими до скарги матеріалами направити скаржнику.

Ухвала може бути переглянута Верховним Судом України в порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України.

Суддя М.М. Заїка