Справа № 2а-2281/09/1715
Суддя: Амєлін С.Є.
Дата ухвалення: 2016-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"01" червня 2016 р. м. Київ К/800/29604/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Амєліна С.Є. - головуючого,

Заїки М.М.,

Кобилянського М.Г.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за касаційною скаргою управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради на постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 01 жовтня 2009 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 13 травня 2014 року в справі за позовом ОСОБА_4 до управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради про перерахунок допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку,

в с т а н о в и л а :

У березні 2009 року ОСОБА_4 звернулася в суд з адміністративним позовом, в якому зазначала, що відповідно до статті 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» має право на допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років. Проте відповідач з 09 липня по 31 грудня 2007 року сплачує зазначену допомогу в іншому розмірі, внаслідок чого виникла заборгованість, яку просила стягнути.

Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 01 жовтня 2009 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 13 травня 2014 року, позов задоволено частково: зобов'язано нарахувати та виплатити за період з 09 липня по 31 грудня 2007 року державну допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, з урахуванням виплачених сум.

У касаційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив скасувати судові рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову. У обґрунтування касаційної скарги, зокрема, зазначав, що позивачем без поважних причин пропущено строк звернення до суду, проте суди не застосували наслідки його пропуску незважаючи на заявлені клопотання у судах першої та апеляційної інстанцій.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач має дитину ІНФОРМАЦІЯ_1, перебуває на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради та відповідно до Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» призначено щомісячну державну допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального й процесуального права, правової оцінки обставин справи, колегія суддів приходить до висновку про те, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Частиною першою статті 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, встановлено, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років.

Відповідно до пункту 3 розділу VIII «Прикінцеві положення» Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» розмір державної допомоги сім'ям з дітьми, передбаченої статтею 15 цього Закону, визначається Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік у відсотковому відношенні до прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з поступовим наближенням до прожиткового мінімуму, але при цьому не може бути нижчим за величину, що дорівнює 25 відсоткам зазначеного прожиткового мінімуму, а з 1 січня 2006 року - 50 відсоткам цього прожиткового мінімуму.

Статтею 56 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік» установлено, що у 2007 році допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» здійснюється за рахунок коштів відповідної субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам, у розмірі, що дорівнює різниці між 50 відсотками прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 90 гривень для незастрахованих осіб та не менше 23 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, для застрахованих осіб, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 14 статті 71 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік» дію частини першої статті 15 та пункту 3 розділу VIII «Прикінцеві положення» Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» зупинено на 2007 рік.

Рішенням Конституційного Суду України від 9 липня 2007 року (справа про соціальні гарантії громадян) положення пункту 14 статті 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» визнані неконституційними з дня ухвалення цього рішення.

Таким чином з 09 липня 2007 року вихідним критерієм обрахунку допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку виступав прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років.

Статтею 99 Кодексу адміністративного судочинства Укра їни, в редакції чинній на час розгляду справи, було встановлено, що адміністратив ний позов може бути подано в межах строку звер нення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими зако нами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, сво бод та інте ресів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встанов лено інше, обчи слюється з дня, коли особа дізналася або повинна була діз натися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Наслідки пропущення строків звернення до адмініст ративного суду, визна чені статтею 100 Кодексу адміністративного судочинства Укра їни. Пропущення строку звернення до адміністративного суду було підставою для відмови у задово ленні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін (частина перша). Якщо суд визнає причину пропущення строку звернення до суду поваж ною, адміністративна справа розглядається і вирішується в порядку, вста новленому цим Кодексом (частина друга).

Надіславши заперечення на позовну заяву відповідач наполягав на застосуванні зазначених норм процесуального закону.

Приймаючи рішення про захист порушених прав позивача міський суд не вирішив питання дотримання позивачем строку звернення до суду та наслідків його пропуску.

Апеляційний суд, залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, помилково виходив з того, що під час розгляду справи питання застосування строків звернення до суду не ставилося, а тому він не застосується. Про пропуск позивачем строку звернення до суду відповідач зазначав також і у апеляційній скарзі та наполягав на відмові у задоволенні позову у зв'язку з цим.

Таким чином залишився не з'ясованим початок перебігу строку звернення до адміністративного суду, встановленого статтею 99 Кодексу адміністративного судочинства Укра їни, в редакції чинній на час розгляду справи, й застосування наслідків, визначених статтею 100 Кодексу.

Допущені судами порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи відповідно до частини другої статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування судових рішень і направлення справи на новий розгляд.

Керуючись статтями 222, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради задовольнити частково.

Постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 01 жовтня 2009 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 13 травня 2014 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і оскарженню не підлягає.

Судді: