Справа № 826/15266/14
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2016-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2016 року м. Київ К/800/34530/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого судді: суддів: Стрелець Т.Г., Горбатюка С.А., Зайця В.С.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Головного управління регіональної статистики

на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 березня 2015 року

та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 02 липня 2015 року

у справі №826/15266/14

за позовом Головного управління регіональної статистики

до Виконавчої дирекції Київського міського відділення Фонду соціального

страхування з тимчасової втрати працездатності

про визнання дій протиправними та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2014 року Головне управління регіональної статистики звернулося до суду з позовом до Виконавчої дирекції Київського міського відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності про визнання дій протиправними та скасування рішення.

Позивач з урахуванням заяви про зміну позовних вимог просив суд

- визнати неправомірною відмову Виконавчої дирекції Київського міського відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності у розгляді скарги на рішення від 10.05.2011 року №26-Ц та скасувати рішення про результати розгляду скарги від 04.02.2014 року №451-05;

- визнати нечинними рішення від 10.01.2014 року №2-Ц та від 10.05.2011 року №26-Ц Виконавчої дирекції Київського міського відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності;

- заборонити Виконавчій дирекції Київського міського відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності застосувати положення Інструкції зі статистки заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстату від 23.01.2004 року №5 для визначення складових фонду оплати праці як бази (об'єкта) для нарахування внесків до фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування;

- визнати неправомірним застосування Виконавчої дирекції Київського міського відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності Інструкції зі статистки заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстату від 23.01.2004 року №5 для визначення складових фонду оплати праці як бази (об'єкта) для нарахування внесків до фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м.Києва від 24 березня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 21 травня 2015 року, провадження в справі в частині позовних вимог про визнання нечинним рішення від 10.05.2011 року №26-Ц Виконавчої дирекції Київського міського відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності закрито.

Постановою Окружного адміністративного суду м.Києва від 24 березня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 02 липня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову суди першої та апеляційної інстанції виходили з того, що відповідачем оскаржуване рішення прийнято правомірно.

Не погоджуючись з ухваленими у справі рішеннями, Головне управління регіональної статистики звернулося до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить повністю скасувати судові рішення та направити справу до суду першої інстанції на новий розгляд..

Виконавча дирекція Київського міського відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності подала до Вищого адміністративного суду України заперечення на касаційну скаргу, в яких наголошувала на відповідності судових рішень обставинам справи та вимогам законодавства України, просила залишити касаційну скаргу без задоволення, судові рішення - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши і обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і наданої ними правової оцінки обставин у справі, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно частини 2 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій в межах касаційної скарги.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що за результатами перевірки Головного міжрегіонального управління статистики у м.Києві 10 травня 2011 року Виконавчою дирекцією Київського міського відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності прийнято рішення №26-ц про повернення коштів Фонду та застосування фінансових санкцій за порушення законодавства про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності. Не погоджуючись з цим рішенням, 20.05.2011 року Головне міжрегіональне управління статистики у м.Києві подало скаргу до Виконавчої дирекції Київського міського відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності.

Рішенням Виконавчої дирекції Київського міського відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 26.05.11 року у задоволенні скарги на Рішення 26-ц відмовлено.

10 січня 2014 року Київським міським відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності прийнято рішення №2 - ц про застосування фінансових санкцій за несвоєчасне повернення або повернення не в повному обсязі коштів фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності відповідно до частини 1 статті 30 Закону України Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням», яким Головному міжрегіональному управлінню статистики у м.Києві фінансові санкції на суму зобов'язань, визначених Рішенням 26-Ц, у зв'язку з відсутністю їх своєчасної сплати.

21.01.2014 року №18/1-15/16 Головним міжрегіональним управлінням статистики у м.Києві подано скаргу на Рішення 2-ц та Рішення 26-ц.

Рішенням відповідача від 04.02.2014 року №451-05 зазначену вище скаргу в частині Рішення 26-ц залишено без розгляду на підставі п.7.2. « Інструкції про порядок проведення перевірок страхувальників по коштах Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, прийняття рішень за їх результатами та процедуру оскарження» (затверджено наказом Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності №29 від 22.12.2010). В іншій частині скарги відмовлено.

Переглядаючи судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій, з урахуванням доводів касаційної скарги, колегія суддів Вищого адміністративного суду України виходить з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) Фонд соціального страхування з тимчасової втрати працездатності (далі - Фонд) є органом, який здійснює керівництво та управління загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, провадить акумуляцію страхових внесків та інших коштів, призначених для фінансування матеріального забезпечення та соціальних послуг, види яких передбачені статтею 34 цього Закону, та забезпечує їх надання, а також здійснює контроль за використанням цих коштів. Фонд належить до цільових позабюджетних страхових фондів.

Відповідальність за порушення встановленого порядку використання страхових коштів визначена статтею 30 зазначеного Закону.

Згідно частини 1 статті 30 вищевказаного Закону, страхувальники та інші отримувачі страхових коштів у разі порушення порядку використання страхових коштів відшкодовують Фонду в повному обсязі неправомірно витрачену суму страхових коштів та/або вартість наданих соціальних послуг і сплачують штраф у розмірі 50 відсотків такої суми.

За несвоєчасне повернення або повернення не в повному обсязі страхових коштів відповідно до частини першої статті 21 та статті 22 цього Закону на страхувальників та інших отримувачів коштів Фонду накладається штраф у розмірі 10 відсотків несвоєчасно повернутих або повернутих не в повному обсязі страхових коштів.

Одночасно на суми несвоєчасно повернутих або повернутих не в повному обсязі страхових коштів і штрафних санкцій нараховується пеня в розмірі 0,1 відсотка зазначених сум коштів, розрахована за кожний день прострочення платежу.

Відповідно до статті 22 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням», страхувальники, інші отримувачі коштів Фонду зобов'язані у десятиденний строк після отримання рішення органу Фонду про повернення коштів перерахувати страхові кошти, використані з порушенням встановленого порядку використання, а також фінансові санкції, визначені у статті 30 цього Закону.

У разі якщо страхувальники та інші отримувачі страхових коштів вважають, що орган Фонду неправильно визначив суми страхових коштів, використаних з порушенням встановленого порядку, та фінансових санкцій чи прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, або виходить за межі його компетенції, такі страхувальники та інші отримувачі страхових коштів протягом десяти календарних днів з дня отримання такого рішення мають право в письмовій формі звернутися до зазначеного органу Фонду із скаргою про перегляд цього рішення.

Орган Фонду зобов'язаний прийняти вмотивоване рішення та надіслати його протягом 20 календарних днів після отримання скарги страхувальника, іншого отримувача страхових коштів на їхню адресу поштою з повідомленням про вручення або надати під розписку. У разі якщо орган Фонду надсилає рішення про повну або часткову відмову у задоволенні скарги, страхувальники та інші отримувачі страхових коштів протягом десяти календарних днів з дня отримання відповіді мають право звернутися з повторною скаргою до органів Фонду вищого рівня або до суду.

Порядок проведення перевірок страхувальників по коштах Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності (далі - Фонд), порядок прийняття рішень за результатами перевірок та процедуру оскарження рішень за результатами перевірок визначено Інструкцією про порядок проведення перевірок страхувальників по коштах Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, прийняття рішень за їх результатами та процедуру оскарження, затвердженою постановою Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 22.12.2010 року №29.

Відповідно до п. 4.2. Інструкції у разі несвоєчасного виконання страхувальником рішення про повернення коштів Фонду та застосування фінансових санкцій щодо повернення коштів Фонду та сплати фінансових санкцій або виконання його не в повному обсязі на страхувальників накладається штраф та нараховується пеня відповідно до статті 30 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням».

Згідно п. 7.1. Інструкції страхувальник може оскаржити рішення органу Фонду.

Страхувальник у письмовій формі звертається до органу Фонду, який прийняв рішення, із скаргою про перегляд цього рішення. Скарга повинна бути подана органу Фонду протягом 10 календарних днів з дня отримання страхувальником рішення органу Фонду, що оскаржується.

Керівник (заступник керівника) органу Фонду за результатами розгляду скарги приймає вмотивоване рішення та надсилає його страхувальнику протягом 20 календарних днів після отримання скарги. У разі якщо орган Фонду надсилає рішення про повну або часткову відмову у задоволенні скарги, страхувальник має право звернутися протягом 10 календарних днів з дня отримання рішення про результати розгляду скарги з повторною скаргою до органу Фонду вищого рівня із дотриманням зазначеного десятиденного строку для кожного випадку оскарження та зазначеного двадцятиденного строку для прийняття рішення по скарзі або до суду у встановленому законодавством порядку.

Скарга на рішення органу Фонду, визначені абзацами другим та третім цього пункту, подана з дотриманням порядку і строків, визначених цим пунктом, зупиняє строки сплати страхових коштів та фінансових санкцій до винесення рішення органом Фонду вищого рівня або до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Скаржник вважає, що судами попередніх інстанцій немотивовано відмовлено у задоволенні позову. На його думку, позовні вимоги розглянуті в іншій редакції, ніж було заявлено позивачем. Зазначив, що позивач просив суд визнати неправомірним застосування відповідачем Інструкції №5 після 01.01.2011 року для визначення складових фонду оплати праці як бази (об»єкта) для нарахування внесків до фондів загальнообов»язкового державного соціального страхування, під час ухвалення ним рішення від 10.05.2011 року №26-Ц. Судами відмовлено у задоволенні позовних вимог щодо визнання неправомірним застосування та заборони відповідачу застосовувати положення №5.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає за необхідне зазначити наступне.

Підставою прийняття органом Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності рішення №2-ц від 10 січня 2014 року є невиконанням позивачем рішення №26-Ц.

Правомірність досліджувалась зазначеного рішення у постанові Вищого адміністративного суду України від 28 листопада 2013 року №К/9991/55506/12.

Відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Згідно частини 3 статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Відповідно до частини 5 статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, постанова або ухвала суду апеляційної чи касаційної інстанції набирають законної сили з моменту проголошення, а якщо їх було прийнято за наслідками розгляду у письмовому провадженні, - через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі.

Постанова Вищого адміністративного суду України від 28 листопада 2013 року набрала законної сили 28 листопада 2013 року.

Разом з тим, позивачем не було виконано рішення №26-Ц в строки визначені Законом.

Таким чином, рішення відповідача про повернення коштів Фонду та застосування фінансових санкцій за порушення законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності № 2-Ц від 10.01.2014 року є правомірним.

Стосовно позовних вимог про визнання неправомірною відмови Виконавчої дирекції Київського міського відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності у розгляді скарги на рішення від 10.05.2011 №26-Ц та скасувати рішення про результати розгляду скарги від 04.02.2014 № 451-05, судова колегія Вищого адміністративного суду України зазначає наступне.

Відповідно до пункту 7.2 Інструкції, не розглядаються повторні скарги одним і тим самим органом Фонду від одного і того самого страхувальника з одного і того самого питання, якщо перше вирішено по суті, про що страхувальник повідомляється письмово.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем за наслідками розгляду скарги позивача від 20.05.2011 року №17-15/80 на рішення №26-Ц від 10.05.2011 року прийнято рішення по суті, яке направлено на адресу позивача 26.05.2011 року.

З цих підстав рішенням відповідача від 04.02.2014 року №451-05, скарга позивача від 21.01.2014 року №18/1-15/16 в частині оскарження рішення №26-ц залишена без розгляду.

Виконавчою дирекцією Київського міського відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності правомірно залишено скаргу позивача від 21.01.2014 року №18/1-15/16 в частині оскарження рішення №26-ц без розгляду.

Щодо посилання скаржника на розгляд судами попередніх інстанцій позовних вимог позивача у невірній редакції судова колегія Вищого адміністративного суду України вказує наступне.

Відповідно до заяви про зміну позовних вимог від 10.03.2015 року №18/1-15/109, Головне управління регіональної статистики просило суд задовольнити позов в частині, яка стосується інструкції №5, а саме

заборонити Виконавчій дирекції Київського міського відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності застосувати положення Інструкції зі статистки заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстату від 23.01.2004 року №5 для визначення складових фонду оплати праці як бази (об'єкта) для нарахування внесків до фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування;

- визнати неправомірним застосування Виконавчої дирекції Київського міського відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності Інструкції зі статистки заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстату від 23.01.2004 року №5 для визначення складових фонду оплати праці як бази (об'єкта) для нарахування внесків до фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування. (а.с 107-110)

Враховуючи викладене, суди першої і апеляційної інстанцій дійшли до обґрунтованих висновків про відмову у задоволенні позовних вимог.

Згідно частини 3 статті 220-1 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Колегія суддів вважає, що доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З урахуванням викладеного, судами першої і апеляційної інстанцій винесені законні і обґрунтовані рішення, постановлені з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для їх скасування не вбачається.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу Головного управління регіональної статистики - відхилити.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 березня 2015 року

та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 02 липня 2015 року у справі №826/15266/14 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії сторонам і може переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та у порядку, передбачені статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді