Справа № 823/390/16
Суддя: Губська О.А.
Дата ухвалення: 2016-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 823/390/16 Головуючий у 1-й інстанції: Бабич А.М. Суддя-доповідач: Губська О.А.
У Х В А Л А

Іменем України

09 червня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Губської О.А.

суддів: Парінова А.Б., Беспалова О.О.

за участю: секретаря судового засідання Сергієнко Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_2 на ухвали Черкаського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2016 року про залишення позовної заяви без руху та від 4 травня 2016 року про повернення позовної заяви у справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, третя особа - ОСОБА_3 про визнання незаконним та скасування частини рішення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, третя особа - ОСОБА_3 про визнання незаконним та скасування з дати видання п.3 наказу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (далі - відповідач) від 28.01.2016 №14-О "Про преміювання начальників та їх заступників підвідомчих управлінь у грудні 2015 року".

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2016 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення її недоліків.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 4 травня 2016 року позовну заяву повернуто позивачеві у зв'язку із не усуненням недоліків заяви у встановлений судом строк.

Позивач із такими рішеннями не погодився, у поданих ним апеляційних скаргах просить скасувати названі ухвали, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду, при цьому вказує на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 Кодексу адміністративного судочинства України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін у відкритому судовому засіданні без здійснення фіксування технічними засобами у відповідності до ч. 1 ст. 41 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції виходить із такого.

Статтею 159 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, оскаржувані рішення суду першої інстанції не відповідають вказаним вимогам закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 108 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтею 106 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлюється строк, достатній для усунення недоліків. Копія ухвали про залишення позовної заяви без руху невідкладно надсилається особі, що звернулася із позовною заявою.

Приймаючи рішення про залишення позовної заяви без руху, суд першої інстанції мотивував його тим, що заява не відповідає вимогам ст.106 КАС України.

У межах доводів апеляційної скарги, скаржник вказує на необґрунтованість висновків суду у частині відмови у задоволенні його клопотання про звільнення від сплати судового збору, які мотивовано тим, що позивач не довів належними доказами наявність для цього підстав.

Відповідно до ч. 3 ст.106 КАС України передбачено, що до позовної заяви додається документ про сплату судового збору, крім випадку, коли його не належить сплачувати.

З матеріалів справи вбачається, що звертаючись до суду, ОСОБА_2 до поданої ним заяви не додав документа про сплату судового збору, при цьому просив звільнити від його сплати, посилаючись на скрутний майновий стан.

На підтвердження таких обставин надав копію довідки управління Пенсійного фонду України в Тальнівському районі Черкаської області від 25.03.2016 № 2361/05, згідно із якою йому, як працівнику названої установи, у березні 2016 року було нараховано заробітну плату у розмірі 2046,33 грн.

Водночас, враховуючи положення пп. 1 п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", ставка судового збору за подання такого позову становить 551,20 грн.

Приписами ч. 1 ст. 88 КАС України закріплено, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Наведена норма кореспондується зі статтею 8 Закону України «Про судовий збір».

Виходячи із системного аналізу зазначених норм, суд враховуючи майновий стан сторони, може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати. При цьому, законодавець визначив право (суд може), а не обов'язок суду звільнити сторону від сплати судового збору чи зменшити його розмір в залежності від майнового стану особи.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці (рішення у справі «Креуз проти Польщі», заява № 28249/95) виходить із того, що право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим, такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету.

Зважаючи на ту обставину, що розмір заробітної плати позивача у березні 2016 року склав 2046,33 грн., водночас ставка судового збору, що підлягає сплаті при поданні вказаної позовної заяви становить 551,20 грн., тобто більш ніж четверту частину його місячного доходу, а також враховуючи те, що, як свідчать матеріали справи, ним подано декілька позовних заяв, колегія суддів вважає, що скаржником обґрунтовано неможливість сплати судового збору у розмірі, що визначений Законом України «Про судовий збір».

Отже, колегія суддів вважає помилковим висновок суду попередньої інстанції про відсутність правових підстав для звільнення позивача від сплати судового збору.

Перевіривши ухвалу суду про залишення позовної заяви без руху у межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що приймаючи це рішення, суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права, визначених статтею 88 КАС України, що призвело до неправильного вирішення питання.

Таким чином, ухвала про повернення позовної заяви, яку мотивовано невиконанням вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху, постановлена судом передчасно.

Враховуючи наведене, вказані судові рішення підлягають скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Згідно з ч. 1 ст. 204 КАС України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційних скарг позивача спростовують висновки, покладені в основу рішень суду першої інстанції, прийнятих з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання, а тому апеляційні скарги підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 160, 195, 199, 204, 205, 206, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В

Апеляційні скарги ОСОБА_2 на ухвали Черкаського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2016 року про залишення позовної заяви без руху та від 4 травня 2016 року про повернення позовної заяви у справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, третя особа - ОСОБА_3 про визнання незаконним та скасування частини рішення - задовольнити.

Скасувати ухвали Черкаського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2016 року про залишення позовної заяви без руху та від 4 травня 2016 року про повернення позовної заяви.

Направити справу № 823/390/16 до Черкаського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає, як така, що не перешкоджає подальшому провадженню у справі (ч. 2 ст. 211 КАС України).

Головуючий суддяО.А. Губська

СуддяА.Б. Парінов

СуддяО.О. Беспалов

Повний текст ухвали виготовлено 10 червня 2016 року

Головуючий суддя Губська О.А.

Судді: Беспалов О.О.

Парінов А.Б.