Справа № 810/89/16
Суддя: Виноградова О.І.
Дата ухвалення: 2016-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2016 року 810/89/16

Суддя Київського окружного адміністративного суду Виноградова О.І., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення та рішень про застосування фінансових санкцій,

в с т а н о в и в:

11 січня 2016 р. до Київського окружного адміністративного суду звернулася фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовом до Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області (далі - відповідач) про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення - рішення від 19 травня 2015 р. № 000297/2205/538 та рішень про застосування фінансових санкцій від 19 травня 2015 р. № № 000029/10-02-22-05//537, 000030/10-02-22-05//540.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем перевірка позивача не здійснювалася, оскільки згідно з актом перевірки вона проводилась за адресою: с. Лаврики, 6-А, а фактичним місцем провадження господарської діяльності позивача є: с. Лаврики, вул. Шевченка, 2-б. Крім того, зазначив, що позивач акт перевірки від 28 квітня 2015 р. не підписував (а.с. 2-4).

Відповідач позов не визнав, подав до суду письмові заперечення, в яких у його задоволенні просив відмовити посилаючись на те, що фактичною перевіркою встановлено факт реалізації алкогольних напоїв без наявності ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями та без наявності реєстратора розрахункових операцій. Крім того, зазначив, що в місці проведення перевірки знаходилися грошові кошти в сумі 1323 грн 00 коп. без будь-яких розрахункових документів. Водночас, перевіркою встановлено факт зберігання алкогольних напоїв в місці, не внесеному до Єдиного реєстру місць зберігання алкогольних напоїв, а саме, за адресою: с. Лаврики, вул. Шевченка, 6-А. Зазначена перевірка позивача здійснювалася в присутності продавця останнього ОСОБА_2, яка власноручно підписала акт перевірки та написала пояснення та підтвердження фактичної наявності коштів (а.с. 41-42).

У судовому засіданні 7 червня 2016 р. була допитана в якості свідка ОСОБА_2, яка пояснила, що 28 квітня 2015 р. нею було підписано акт перевірки від 28 квітня 2015 р. та власноручно написано пояснення та підтвердження фактичної наявності коштів. Стверджує, що перелічені документи вона підписала та написала на вулиці біля магазину на прохання незнайомих осіб, які пред'явили службові посвідчення (які саме не пам'ятає). Стверджувала, що 28 квітня 2015 р. не працювала продавцем у магазині позивача. При цьому не змогла пояснити суду чому у підписаних та написаних нею документах вона зазначена як продавець позивача.

Після допиту свідка позивач подав клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Відповідач при вирішенні даного клопотання покладався на розсуд суду.

Згідно з вимогами ч. 4 ст. 122 КАС України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд, дослідивши наявні матеріали справи, встановив таке.

4 грудня 2009 р. позивач зареєстрований якю фізична особа-підприємець, що підтверджується копією виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців серія АД № 101670 (а.с. 7).

28 квітня 2015 р. позивачем було здійснено фактичну перевірку позивача за адресою: с. Лаврики, вул. Шевченка, 6-А, за результатами якої у цей же день складено акт перевірки № 0997/1000/22/НОМЕР_1 (далі - акт перевірки) (а.с. 11).

У розділі "Висновок" названого акта перевірки зазначено, що позивачем порушено:

- ст. 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв і тютюнових виробів" від 19 грудня 1995 р. № 481/95-ВР (далі - Закон № 481/95-ВР), а саме, встановлено факт реалізації алкогольного напою "Бренді кофе" 0, 33 л., вміст спирту 7%; за ціною 12 грн 50 коп. без наявності ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями та без використання реєстратора розрахункових операцій та встановлено факт зберігання алкогольного напою "Бренді кофе" в магазині за адресою: с. Лаврики, вул. Шевченка, 6-А, в місці, не внесеному до Єдиного реєстру;

- п.1, п. 2, п. 3, п. 13 ст. 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" від 6 липня 1995 р. № 265/95-ВР (далі - Закон № 265/95-ВР), а саме, встановлено факт зберігання готівки в сумі 1323 грн 00 коп. без будь-яких підтверджуючих документів (а.с. 11 на звороті).

19 травня 2015 р. на підставі висновків названого акта перевірки відповідачем було винесено:

- податкове повідомлення-рішення № 000298/2205/538, яким нараховано штрафні (фінансові) санкції у сумі 1 грн 00 коп. (далі - податкове повідомлення-рішення № 000298/2205/538) (а.с. 12);

- рішення про застосування фінансових санкцій № 000029/10-02-22-05//537, яким на позивача накладено фінансові санкції у виді штрафу в сумі 17 000 грн 00 коп. (далі - рішення № 000029/10-02-22-05//537) (а.с. 13);

- рішення про застосування фінансових санкцій № 00030/10-02-22-05//540, яким на позивача накладено фінансові санкції у виді штрафу в сумі 17 000 грн 00 коп. (далі - рішення № 00030/10-02-22-05//540) (а.с. 15).

У зв'язку з тим, що позивач вважає оскаржувані рішення протиправними, ним було подано даний позов до суду.

Спірні правовідносини врегульовані Законом № 481/95-ВР та Законом № 269/95-ВР.

Згідно з вимогами ст. 15 Закону № 481/95-ВР імпорт, експорт і оптова торгівля алкогольними напоями та тютюновими виробами можуть здійснюватися суб'єктами господарювання всіх форм власності за наявності ліцензій.

Відповідно до вимог п. 1, п. 2, п. 3 та п. 13 ст. 3 Закону № 265/95-ВР субєкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобовязані:

- проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових

документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок;

- видавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обовязковому порядку розрахунковий документ встановленої форми на повну суму проведеної операції;

- застосовувати реєстратори розрахункових операцій, що включені до Державного реєстру реєстраторів розрахункових операцій, з додержанням встановленого порядку їх застосування;

- забезпечувати відповідність сум готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів, яка зазначена в денному звіті реєстратора розрахункових операцій, а у випадку використання розрахункової книжки - загальній сумі продажу за розрахунковими квитанціями, виданими з початку робочого дня. Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість.

Наявні матеріали справи свідчать про таке.

І. Стосовно правомірності винесення відповідачем податкового повідомлення-рішення № 000297/2205/538, судом встановлено таке.

Назване податкове повідомлення-рішення винесено відповідачем з посиланням на порушення позивачем вимог п. 1 ст. 3 Закону № 265/95-ВР.

Як вже зазначалося, названою нормою передбачено обов'язок субєкта господарювання, який здійснює розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок.

Перевіряючими під час перевірки встановлено факт зберігання готівки в сумі 1323 грн 00 коп. без будь-яких підтверджуючих документів.

Факт зберігання названої готівки підтверджується актом перевірки, додатком до нього - "Підтвердження фактичної наявності коштів" від 28 квітня 2015 р., а також поясненнями ОСОБА_2 від цієї ж дати (а.с. 11, 46-47).

При вирішенні справи судом враховано, що акт перевірки продавцем ОСОБА_2 було підписано без зауважень та заперечень, а у власноручно написаних нею поясненні та підтвердженні зазначені обставини вчинення правопорушення (а.с. 11, 46-47).

Крім того, судом не можуть бути взяті до уваги показання свідка ОСОБА_2 про те, що 28 квітня 2015 р. вона не працювала продавцем у магазині позивача, оскільки вони спростовуються змістом зазначених документів.

Водночас суд не приймає до уваги показання ОСОБА_2 про те, що перелічені вище документи вона власноручно підписала та написала на вимогу незнайомих осіб, яких випадково зустріла на вулиці біля магазину, оскільки вони спростовуються змістом цих документів (а.с. 11, 46-47).

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідачем правомірно винесено податкове повідомлення-рішення № 000297/2205/538, а тому позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

ІІ. Стосовно правомірності винесення відповідачем рішення № 000029/10-02-22-05//537, судом встановлено таке.

Назване рішення винесено відповідачем з посиланням на абз. 5 ч. 2 ст. 17 Закону № 481/95-ВР, а саме, здійснення позивачем роздрібної торгівлі алкогольними напоями без наявності ліцензії на право роздрібної торгівлі (а.с. 13).

Названою нормою передбачено, що до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі оптової (включаючи імпорт та експорт) і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензій, - 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17000 гривень.

Згідно з вимогами абз. 6 та 7 ст. 1 Закону № 481/95-ВР алкогольні напої - продукти, одержані шляхом спиртового бродіння цукровмісних матеріалів або виготовлені на основі харчових спиртів з вмістом спирту етилового понад 0,5 відсотка обємних одиниць, які зазначені у товарних позиціях 2203, 2204, 2205, 2206, 2208 згідно з УКТ ЗЕД, а також з вмістом спирту етилового 8,5 відсотка обємних одиниць та більше, які зазначені у товарних позиціях 2103 90 30 00, 2106 90 згідно з УКТ ЗЕД;

слабоалкогольні напої - алкогольні напої з вмістом етилового спирту від 0,5 до 8,5 відсотка об'ємних одиниць та екстрактивних речовин не більш як 14,0 г на 100 куб. см, виготовлені на основі водно-спиртової суміші з використанням інгредієнтів, напівфабрикатів та консервантів, насичені чи ненасичені діоксидом вуглецю;

Під час перевірки було встановлено, що позивачем було реалізовано алкогольний напій "Бренді кофе" місткістю 0, 33 л., вміст спирту 7% за ціною 12 грн 50 коп. в кількості 1 шт. без наявності відповідної ліцензії, що підтверджується власноручно написаними письмовими поясненнями продавця позивача ОСОБА_2 від 28 квітня 2015 р. (а.с. 46).

Жодного документа на підтвердження наявності у позивача ліцензії на реалізацію алкогольних напоїв позивачем надано не було.

При цьому, суд не приймає до уваги показання в цій частині свідка ОСОБА_2 за наведених вище обставин.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що рішення № 000029/10-02-22-05//537 відповідачем винесено правомірно, а позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

ІІІ. Стосовно правомірності винесення відповідачем рішення № 00030/10-02-22-05//540, судом встановлено таке.

Назване рішення винесено з посиланням на абз. 11 ч. 2 ст. 17 Закону 481/95-ВР, а саме, зберігання алкогольних напоїв у місцях зберігання, не внесених до Єдиного реєстру (а.с. 15).

Названою нормою передбачено, що до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі зберігання спирту, або алкогольних напоїв, або тютюнових виробів у місцях зберігання, не внесених до Єдиного реєстру, - 100 відсотків вартості товару, який знаходиться в такому місці зберігання, але не менше 17000 гривень.

Так, факт зберігання 1 пляшки алкогольного напою "Бренді кофе" місткістю 0, 33 л, вміст спирту 7% підтверджується власноручно написаними письмовими поясненнями продавця позивача ОСОБА_2 від 28 квітня 2015 р. (а.с. 46).

Жодного документа на підтвердження внесення до Єдиного реєстру місць зберігання алкогольних напоїв, за адресою: с.Лаврики, вул. Шевченка, 6-А.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що рішення № 00030/10-02-22-05//540 відповідачем винесено правомірно, а позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Як вже зазначалося, судом не приймаються до уваги пояснення свідка ОСОБА_2 в судовому засіданні про те, що вона не працювала у позивача 28 квітня 2015 р., а акт перевірки, пояснення та підтвердження фактичної наявності коштів підписала на прохання незнайомих осіб, яких випадково зустріла на вулиці біля магазину, оскільки вони спростовуються наявними матеріалами справи (а.с. 11, 45-47).

Крім того, судом не може бути взято до уваги подана позивачем довідка Горобіївської сільської ради депутатів Сквирського району Київської області № 120, оскільки вона датована 25 травня 2016 р., тоді як перевірка мала місце 28 квітня 2015 р.

До того ж судом не може бути взято до уваги лист названої сільради від 30 травня 2016 р. № 126, оскільки не містить інформації стосовно особи, яка здійснювала підприємницьку діяльність продуктовому кіоску за адресою: с. Лаврики, вул. Шевченка, 6-А станом на 28 квітня 2015 р.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, чого не було зроблено позивачем.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, що було зроблено відповідачем.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

у задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Виноградова О.І.