Справа № 569/4857/16-а
Суддя: Музичук Н.Ю. Н. Ю.
Дата ухвалення: 2016-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 569/4857/16-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2016 року Рівненський міський суд Рівненської області

в особі судді Музичук Н. Ю.

при секретарі Довбенко Г.В.

за участю позивача ОСОБА_1

представника відповідача Рибалко Н.В.

розглянувши у вiдкритому судовому засiданнi в мiстi Рiвному справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області про визнання дій протиправними та зобов'язання здійснити перерахунок і виплату пенсії,

В С Т А Н О В И В :

19 Квітня 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області про визнання дій, які полягають у відмові здійснити перерахунок та виплату їй пенсії за вислугою років, призначеної згідно із с. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», протиправними, а також зобов'язати відповідача здійснити перерахунок та виплату їй пенсії за вислугою років, виходячи із розрахунку 80% від суми місячної заробітної плати, відповідно до довідки, виданої прокуратурою Рівненської області № 18-245 від 24.03.2016 року, починаючи із 01.01.2016 року.

В позовній заяві зазначила, що із 01 серпня 2013 року їй призначена пенсія відповідачем за вислугою років у розмірі 80% від суми місячної (чинної) заробітної плати, на підставі ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру". З 01 грудня 2015 року змінилась заробітна плата працівників органів прокуратури, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року №1013 "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів". У зв'язку з чим, 04 квітня 2016 року вона звернулася до відповідача з належним пакетом документів для перерахунку пенсії, про що зазначила у заяві. Листом № 217/10 від 06.04.2016 року у перерахунку пенсії позивачу відмовлено, оскільки за Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 року № 213-VIII із червня 2015 року скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до законів України, зокрема, Закону України про "Про прокуратуру". Вважає своє право на перерахунок пенсії безпідставно порушеним, а тому була змушена звернутися до суду.

Ухвалою суду від 20 квітня 2016 року відкрите скорочене провадження у справі. Копії ухвали направлені сторонам та запропоновано відповідачу у встановлені строки надати заперечення до адміністративного позову.

Рівненське об'єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області подало суду письмові заперечення на адміністративний позов, в яких просить суд відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 у повному обсязі. Також просить суд призначити справу до судового розгляду за загальними правилами та розглянути її за обов'язковою участю представника управління.

Ухвалою суду від 10 травня 2016 року справу призначено до розгляду за загальними правилами, розгляд справи призначений на 30 травня 2016 року.

В судовому засіданні позивач підтримала вимоги позовної заяви, просить суд адміністративний позов задовольнити так як було порушено її право на перерахунок пенсії.

Представник відповідача Рибалко Н.О. позовні вимоги не визнав, посилаючись на надані суду заперечення. Вважає дії відповідача законними, оскільки Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 року № 213-VIII з червня 2015 року скасовані норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/довічне грошове утримання призначаються відповідно до спеціальних законів, в т.ч. Закону України "Про прокуратуру", та такими, що не порушують прав позивача.

Дослідивши пояснення сторін, письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 01 серпня 2013 року перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в місті Рівне Рівненської області, правонаступником якого із 01.04.2016 року є Рівненське об'єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області, і їй, відповідно до вимог статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року № 1789-VІІ (в редакції, чинній на час призначення пенсії) було призначено пенсію за вислугу років, виходячи з розрахунку 80 відсотків розміру середньомісячної заробітної плати, визначеного у відповідній довідці прокуратури Рівненської області. З органів прокуратури позивач звільнилася.

У зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідним категоріям прокурорсько-слідчих працівників на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно правових актів», з 01 грудня 2015 року підвищено заробітну плату працівникам органів прокуратури, у зв'язку з чим у позивача виникло право на перерахунок призначеної йому пенсії.

У відповідності з положенням ст.50-1 Закону Украхїни «Про прокуратуру», на підставі якої призначена пенсія позивачу, передбачено, що у разі підвищення заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників, призначені працівникам органів прокуратури пенсії за вислугою років підлягають перерахунку.

01 Квітня 2016 року позивач звернулась до управління Пенсійного фонду України в місті Рівне Рівненської області із заявою про проведення перерахунку раніше призначеної пенсії за вислугу років та надала довідку від 24 березня 2016 року № 18-245 про заробітну плату на 01.12.2015 року на посаді старшого прокурора прокуратури Рівненської області, на якій вона працювала на час звільнення, для проведення відповідного перерахунку розміру пенсії.

Листом № 217/10 від 06 квітня 2016 року Рівненське об'єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області повідомило позивача про відмову у проведенні перерахунку пенсії, пославшись на відсутність для того підстав, а саме, на положення пункту 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213-VIII, згідно яких з 01 червня 2015 року скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України, зокрема «Про прокуратуру» та ін..

Суд вважає, що дії відповідача по відмові у перерахунку позивачу пенсії за вислугу років є протиправними, оскільки обмежують його конституційні права.

Відповідно до статті 1 Конституції, Україна є суверенна і незалежна, демократична, соціальна, правова держава.

Згідно з частини другої статті 3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

Статтею 8 Конституції України визначено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу, а закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії, а звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

У статті 22 Конституції України зазначено, що конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до статті 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Пленум Верховного Суду України у пункті 19 своєї Постанови від 13 червня 2007 року № 8 «Про незалежність судової влади» роз'яснив, що, відповідно до статей 8 та 22 Конституції України, не підлягають застосуванню судами закони та інші нормативно-правові акти, якими скасовуються конституційні права і свободи людини та громадянина, а також нові закони, які звужують зміст та обсяг встановлених Конституцією України і чинними законами прав і свобод.

Умови та порядок пенсійного забезпечення прокурорів і слідчих визначено статтею 50-1 Закону «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року № 1789-ХІІ (далі - Закон № 1789-ХІІ). Редакція зазначеної статті змінювалась.

Так, відповідно до статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ у редакції Закону «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» № 3668-VІ від 08 липня 2011 року, який набрав чинності з 1 жовтня 2011 року, прокурори і слідчі мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

В подальшому до статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ Законами України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27 березня 2014 року № 1166-VII та «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2014 року № 76-VII змінювався (зменшувався) розмір пенсії за вислугу років, яка призначається прокурорам і слідчим у разі реалізації ними такого права, до 70 та 60 відсотків від суми місячної (чинної) заробітної плати відповідно.

Разом з тим підстави та порядок перерахунку пенсії прокурорам регулюють частини тринадцята та вісімнадцята статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, положення яких щодо перерахунку пенсії у зв'язку із прийняттям як Закону № 3668-VІ, так і Законів № 1166-VII і № 76-VII, не зазнали змін, змінилася лише нумерація частин цієї статті.

Так, відповідно до частини тринадцятої статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи (частина вісімнадцята статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ).

Ураховуючи наведене, суд вважає, що при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, оскільки внесені зміни до статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії прокурорам і слідчим у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом та механізмом їх проведення. Нормами, які визначають механізм проведення перерахунку пенсії за вислугу років прокурорам є частини тринанадцята та вісімнадцята статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ.

При цьому суд звертає увагу на те, що право позивача на перерахунок пенсії за вислугу років передбачене і частиною тринадцятою статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII, який набрав чинності з 15 липня 2015 року. В той же час, умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури, які мали би бути визначені Кабінетом Міністрів України (частина двадцята статті 86 названого Закону), останнім не визначені, що, крім іншого, є підставою для застосування до спірних правовідносин частини вісімнадцятої статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ.

Крім того, вирішуючи питання про застосування цього Закону у часі, необхідно виходити з того, що згідно зі статтею 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення (Рішення № 5-рп/2002).

Виходячи з висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства, а правовідносини щодо їхнього пенсійного забезпечення виникають на момент звернення за призначенням пенсії.

Конституційний Суд України у Рішенні від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005 чітко визначив критерії, за якими можливо встановити, чи відбулося таке звуження: «звуження обсягу прав та свобод це зменшення кола суб'єктів, розміру території, часу, розміру або кількості благ чи будь-яких інших кількісно вимірюваних показників використання прав та свобод, тобто їх кількісні характеристики».

Також Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007 зазначив, що «невиконання державою взятих на себе соціальних зобов'язань порушує принцип соціальної, правової держави». Встановлення певних соціальних пільг, компенсацій та гарантій є «складовою конституційного права на соціальний захист і юридичними засобами здійснення цього права».

Відповідно до роз'яснень, наведених у пункті 2 Постанови Пленуму Верховною Суду України від 01 листопада 1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», оскільки Конституція України, як зазначено в статті 8, має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати законність того чи іншого нормативно-правового акта з точки зору його відповідності Конституції у всіх необхідних випадках застосовувати Конституцію як акт прямої дії. Судові рішення повинні ґрунтуватись на Конституції, а також на чинному законодавстві, яке не суперечить їй.

З огляду на вказане, суд прийшов до висновку, що вимоги ОСОБА_1 щодо проведення їй перерахунку пенсії за вислугу років у розмірі 80 відсотків середньомісячної (чинної) заробітної плати, починаючи із 01 січня 2016 року, є обґрунтованими та доведеними.

Доводи управління Пенсійного фонду України у місті Рівне, наведені у запереченнях на адміністративний позов, про те,що із 01.06.2015 року раніше призначені пенсії, що визначені в порядку та на умовах, згідно із Законом України «Про прокуратуру» не перераховуються в силу п.5 Прикінцевих положень Закону України №213-УІІІ від 02.03.2015 року, спростовуються встановленими судом обставинами, наявними в матеріалах справи доказами та наведеними у даній постанові нормативними актами.

При цьому суд вважає такими, що заслуговують на увагу при здійсненні перерахунку положення ч.18 ст. 50-1 Закону «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року № 1789-ХІІ, в редакції на час призначення пенсії, зокрема в частині, що перерахунок пенсії проводиться із урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Згідно вимог частини другої статті 161 КАС України, при прийнятті постанови суд також враховує висновки, викладені у постановах Верховного Суду України від 10 грудня 2013 року № 21-348а13, № 21-420а13, від 17 грудня 2013 року № 21-445а13 та № 21-4289а15 від 15 грудня 2015 року.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 10, 11,17-19, 69-72, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ :

Визнати протиправними дії Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області щодо відмови в перерахунку ОСОБА_1 пенсії за вислугою років, призначеної згідно ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», згідно довідки прокуратури Рівненської області №18-245 від 24.03.2016 року.

Зобов'язати Рівненське об'єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області, , здійснити перерахунок та виплату призначеної ОСОБА_1 згідно ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» пенсії за вислугу років, виходячи із розрахунку 80 відсотків заробітної плати, згідно довідки прокуратури Рівненської області №18-245 від 24.03.2016 року, починаючи із 01 січня 2016 року.

Рішення суду допустити до негайного виконання в межах суми стягнення за один місяць.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області, , на користь ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, кошти в сумі 551,20 грн. на відшкодування сплаченого судового збору.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, відповідно до частини 3 статті 160 КАС України, а також прийняття постанови в письмовому провадженні - протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. Якщо була подана апеляційна скарга судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Рівненського міського суду Н.Ю.Музичук