Справа № 2а-51/12/1370
Суддя: Кедик Марія Василівна
Дата ухвалення: 2016-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2016 року № 2а-51/12/1370

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кедик М.В.

за участю секретаря судового засідання Харіва М.Ю.,

представник позивача не прибув,

представник відповідача не прибув,

розглянувши у м. Львові у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Державної податкової інспекції у Сихівському районі м. Львова Головного управління ДФС у Львівській області до Будинкоуправління № 1 Львівської КЕЧ про накладення арешту на кошти на рахунках,

в с т а н о в и в:

Державна податкова інспекція у Сихівському районі м. Львова звернулась до Львівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Будинкоуправління № 1 Львівської КЕЧ, в якому просить накласти арешт на кошти Будинкоуправління № 1 Львівської КЕЧ на відкритих рахунках в банківських установах.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач в порушення вимог положень Податкового кодексу України не надав на вимогу податкового органу до перевірки первинні документи, відтак позивач, на виконання п. 94.2 ст. 94 Податкового кодексу України, просить накласти арешт на кошти відповідача на рахунках у банку.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав до суду клопотання від 23.05.2016 вх. № 12903 про розгляд справи без його участі та зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, подав до суду письмові заперечення на позовну заяву, в яких вказує, що позивачем не доведено наявність законних підстав для застосування адміністративного арешту, посадові особи позивача були допущені до перевірки та приступили до її проведення 16.12.2011. Стверджує, що факт ненадання частини первинних документів до перевірки не є свідченням відмови відповідача від проведення перевірки. Вважає позовні вимоги безпідставними та просить у задоволенні позову відмовити.

Суд з'ясувавши обставини, на які сторони покликаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши письмові докази, якими такі обґрунтовуються, встановив наступні фактичні обставини справи.

Будинкоуправління № 1 Львівської КЕЧ району взято на облік в органах ДПС 22.12.1994 за № 9898, що підтверджується довідкою позивача від 28.12.2011 № 2196.

Позивачем 16.12.2011 направлено на адресу відповідача запит № 18239/23-209 про надання документів до перевірки, в якому позивач зобовязав відповідача надати до перевірки документи щодо здійснення фінансово-господарської діяльності за період з 01.07.2008 по 30.06.2011. Вказаний запит отримано посадовою особою відповідача ОСОБА_1, про що свідчить його підпис.

16.12.2011 позивачем видано наказ № 1044 про проведення позапланової виїзної документальної перевірки з питань правильності обчислення і своєчасності сплати податків і зборів до бюджету з 16.12.2011 по 22.12.2011.

На підставі пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, пп. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 ПК України та наказу від 16.12.2011 № 1044 видано направлення на перевірку від 16.12.2011 № 1223, № 1224, № 1225, № 1226 та № 1227, згідно з якими ДПІ у Сихівському районі м. Львова з 16.12.2011 скеровано для проведення документальної виїзної позапланової перевірки Будинкоуправління № 1 Львівської КЕЧ району тривалістю 5 робочих днів. Із вказаними направленнями ознайомлено посадову особу відповідача ОСОБА_1

22.12.2011 позивачем видано наказ № 1061 про продовження терміну позапланової виїзної перевірки та долучення до складу перевіряючих БУ № 1 Львівської КЕЧ району, яким продовжено термін перевірки на 2 робочих дні з 23.12.2011.

Посадовими особами позивача 26.12.2011 складено акт про ненадання до перевірки оригіналів первинних документів, копій оригіналів регістрів бухгалтерського та податкового обліку № 148, відповідно до якого станом на 26.12.2011 згідно з переліком витребуваних до перевірки документів до перевірки не надано головні книги за 2010-2011 роки, книги нарахування заробітної плати за четвертий квартал 2009 року, накази на прийняття та звільнення працівників за період, що перевіряється, перелік дебіторської та кредиторської заборгованості поквартально за період з 01.10.2008 по 30.09.2011, угоди з покупцями та постачальниками за період, що перевіряється.

Начальником управління податкового контролю юридичних осіб ДПІ у Сихівському районі м. Львова 27.12.2011 прийнято звернення, у якому просить начальника ДПІ у Сихівському районі м. Львова застосувати умовний адміністративний арешт майна Будинкоуправління № 1 Львівської КЕЧ району у звязку з наявністю обставин, передбачених п. 94.2 ст. 94 Податкового кодексу України.

Начальником ДПІ у Сихівському районі м. Львова прийнято рішення від 28.12.2011 № 18690 про застосування адміністративного арешту майна платника податків Будинкоуправління № 1 Львівської КЕЧ району.

Податковий орган звернувся до суду з вимогою про застосування адміністративного арешту коштів на рахунках платника податків у зв'язку із відмовою платника податків від провердення позапланової перевірки, внаслідок ненадання документів, необхідних до перевірки.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулюються Податковим кодексом України (далі - ПК України).

Згідно з пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 ПК України органи державної податкової служби мають право проводити перевірки платників податків (крім Національного банку України) в порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до пп. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 ПК України документальна позапланова виїзна перевірка здійснюється у випадку, якщо за наслідками перевірок інших платників податків або отримання податкової інформації виявлено факти, що свідчать про можливі порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит органу державної податкової служби протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту.

Згідно зі ст. 81 ПК України посадові особи органу державної податкової служби вправі приступити до проведення документальної виїзної перевірки за наявності підстав для її проведення, визначених цим Кодексом, і фактичної перевірки, яка проводиться з підстав, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування органу державної податкової служби, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (об'єкта), перевірка якого проводиться (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється), мета, вид (планова або позапланова), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника органу державної податкової служби або його заступника, що скріплений печаткою органу державної податкової служби.

При пред'явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.

У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) у допуску посадових (службових) осіб органу державної податкової служби до проведення перевірки складається акт, який засвідчує факт відмови.

На підтвердження обставин відмови відповідача у допуску посадових осіб органу державної податкової служби до проведення перевірки позивач покликається на те, що посадовими особами відповідача до перевірки не надано оригінали первинних документів, регістри бухгалтерського та податкового обліку, про що складено акт від 26.12.2011 № 148.

Вказаним актом зафіксовано ненадання станом на 26.12.2011 до перевірки таких документів: головних книг за 2010-2011 роки, книг нарахування заробітної плати за 4 кв. 2008 року та 2009 року, наказів на прийняття та звільнення працівників за перевіряємий період, перелік дебіторської та кредиторської заборгованості поквартально за період з 01.10.2008 року по 30.09.2011 року, угод з покупцями та постачальниками за перевіряємий період.

Однак суд вважає такі доводи відповідача безпідставними з огляду на наступне.

Як видно із акту від 26.12.2011 року № 148 про ненадання до перевірки оригіналів первинних документів, копій/оригіналів регістрів бухгалтерського та податкового обліку перевірку розпочато 16.12.2011 року та до перевірки було надано частину витребуваних документів. Також перевіряючих повідомлено, що ряд запитуваних документів здано на зберігання в архів.

Крім того відповідачем до матеріалів справи долучено лист начальника квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова від 24.12.2011 № 3996 адресованого начальникові Львівського територіального архівного відділу з проханням надати архівні документи по Будинкоуправлінню № 1 у звязку із проведенням перевірки податковою інспекцією.

Суд вважає, що твердження позивача про відмову відповідача від проведення перевірки не підтверджується наданими позивачем документами та є необґрунтованим, оскільки зафіксований в акті від 26.12.2011 факт ненадання частини документів не є свідченням відмови БУ № 1 від проведення перевірки, а отже контролюючим органом допущено неправильне застосування підпункту 94.2.3. пункту 94.2. статті 94 Податкового кодексу України.

Стосовно звернення позивача із позовною вимогою про застосування адміністративного арешту коштів на рахунках платника податків суд зазначає наступне.

Відповідно до пп. 20.1.5 п. 20.1 ст. 20 ПК України у разі відмови платника податків (його посадових осіб або осіб, які здійснюють готівкові розрахунки та/або проводять діяльність, що підлягає ліцензуванню та/або патентуванню) від проведення інвентаризації основних фондів, товарно-матеріальних цінностей, коштів (зняття залишків товарно-матеріальних цінностей, готівки), передбаченої абзацом першим цього пункту, або ненадання для перевірки документів, їх копій (за умови наявності таких документів) застосовуються заходи, передбачені статтею 94 цього Кодексу.

Згідно п. 94.1 ст. 94 ПК України адміністративний арешт майна платника податків (далі - арешт майна) є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов'язків, визначених законом.

Так, відповідно до пп. 94.2 ст. 94 ПК України, арешт майна може бути застосований органами державної податкової служби лише за наявності обставин, вичерпній перелік яких наведено у пп. 94.2.1 - 94.2.7 п. 94.2 ст. 94 ПК України, зокрема якщо з'ясовується одна з таких обставин: платник податків порушує правила відчуження майна, що перебуває у податковій заставі; фізична особа, яка має податковий борг, виїжджає за кордон; платник податків відмовляється від проведення документальної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб органу державної податкової служби; відсутні дозволи (ліцензії) на здійснення господарської діяльності, торгові патенти, а також у разі відсутності реєстраторів розрахункових операцій, зареєстрованих у встановленому законодавством порядку, крім випадків, визначених законодавством; відсутня реєстрація особи як платника податків в органі державної податкової служби, якщо така реєстрація є обов'язковою відповідно до цього Кодексу, або коли платник податків, що отримав податкове повідомлення або має податковий борг, вчиняє дії з переведення майна за межі України, його приховування або передачі іншим особам; платник податків відмовляється від проведення перевірки стану збереження майна, яке перебуває у податковій заставі; платник податків не допускає податкового керуючого до складення акта опису майна, яке передається в податкову заставу.

За змістом п. 94.4 ст. 94 Податкового кодексу України арешт може бути накладено контролюючим органом на будь-яке майно платника податків, крім майна, на яке не може бути звернено стягнення відповідно до закону, та коштів на рахунку платника податків.

Відповідно до п. 94.6 ст. 94 Податкового кодексу України керівник контролюючого органу (його заступник) за наявності однієї з обставин, визначених у пункті 94.2 цієї статті, приймає рішення про застосування арешту майна платника податків, яке надсилається платнику податків з вимогою тимчасово зупинити відчуження його майна; іншим особам, у володінні, розпорядженні або користуванні яких перебуває майно такого платника податків, з вимогою тимчасово зупинити його відчуження.

Судом встановлено, що рішенням від 28.12.2011 № 18690 начальником ДПІ у Сихівському районі м. Львова застосовано адміністративний арешт майна відповідача.

Згідно з п. 94.10 ст. 94 ПК України арешт на майно може бути накладено рішенням керівника органу державної податкової служби (його заступника), обґрунтованість якого протягом 96 годин має бути перевірена судом.

Таким чином, ДПІ у Сихівському районі м. Львова, у разі її недопуску платником податків до проведення перевірки, може звернутися до суду з вимогою виключно про арешт майна платника податків або ж з поданням щодо підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків.

Проте, податковий орган звернувся до суду з вимогою про застосування адміністративного арешту коштів на рахунках платника податків.

Арешт коштів на рахунку платника податків відповідно до абзацу другого пп. 94.6.2 п. 94.6 ст. 94 Податкового кодексу України здійснюється виключно на підставі рішення суду шляхом звернення органу державної податкової служби до суду.

Відповідно до пп. 20.1.17 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України, податковий орган має право звертатися до суду щодо накладення арешту на кошти та інші цінності такого платника податків, що знаходяться в банку, у разі, якщо у платника податків, який має податковий борг, відсутнє майно та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу.

За змістом наведених норм для виникнення у контролюючого органу права звернення до суду для застосування арешту коштів мають настати дві умови: 1) у платника податків виник податковий борг; 2) у платника податків відсутнє майно для погашення цього податкового боргу.

Проте, доказів наявності у Будинкоуправління № 1 Львівської КЕЧ податкового боргу та відсутності майна для погашення цього податкового боргу суду не надано, таким чином суд прийшов до висновку про відсутність підстав для застосування адміністративного арешту коштів на рахунках Будинкоуправління № 1 Львівської КЕЧ.

Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положення ст. 9 КАС України передбачає, що суди при вирішенні справи керуються принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 71 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На підставі вищенаведених обставин, суд доходить висновку про відмову у задоволенні адміністративного позову Державної податкової інспекції у Сихівському районі м. Львова Головного управління ДФС у Львівській області до Будинкоуправління № 1 Львівської КЕЧ про накладення арешту на кошти на рахунках.

Відповідно до ст. 94 КАС України судові витрати стягненню зі сторін не підлягають.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 7-14, 23, 69, 70, 86, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Судові витрати стягненню не підлягають.

Постанова суду першої інстанції може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Згідно ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього ж Кодексу апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду першої інстанції, набирає законної сили у порядку та строки згідно ст. 254 КАС України.

Суддя Кедик М.В.