Справа № 812/236/16
Суддя: С.В. Борзаниця
Дата ухвалення: 2016-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

09 червня 2016 рокуСєвєродонецькСправа № 812/236/16

Луганський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого - судді Борзаниці С.В.

за участю секретаря - Лященка А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом комунального підприємства "Первомайськтеплокомуненерго" Первомайської міської ради Луганської області до Первомайської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Луганській області про визнання протиправними та скасування вимог про сплату боргу від 04.12.2015 № Ю-58-23; від 05.01.2016 № Ю-58-23; від 01.02.2016 № Ю-58-23; від 01.03.2016 № Ю-58-23; від 04.04.2016 № Ю-58-23; від 05.05.2016 № Ю-58-23,-

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов комунального підприємства "Первомайськтеплокомуненерго" Первомайської міської ради Луганської області (далі за текстом - позивач) до Первомайської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Луганській області (далі за текстом - відповідач, Первомайська ОДПІ), в якому позивач з урахуванням уточнень просить визнати протиправними та скасувати вимоги про сплату боргу від 04.12.2015 № Ю-58-23; від 05.01.2016 № Ю-58-23; від 01.02.2016 № Ю-58-23; від 01.03.2016 № Ю-58-23; від 04.04.2016 № Ю-58-23; від 05.05.2016 № Ю-58-23.

В обґрунтування позову посилається на таке.

Комунальне підприємство «Первомайськтеплокомуненерго» Первомайської міської ради, , зареєстровано як суб'єкт господарювання - юридична особа та у відповідності до Закону України" "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010р. №2464-УІ з 20.09.2002 року є платником єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

08.12.2015 позивач отримав вимогу Первомайської ОДПІ №Ю-58-23 від 04.12.2015 про сплату заборгованості з єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, яка станом на 30.11.2015 р. становить 924 661, 81 грн. В подальшому щомісячно відповідач надсилав вимоги №Ю-58-23 від 05.01.2016 р. на суму 837 138.03 грн., №10-58-23 від 01.02.2016 р. на суму 789 874,13 грн., №Ю- 58-23 від 01.03.2016 р. на суму 696 651,78 грн., №10-58-23 від 04.04.2016 р. на суму 609 078,43 грн., №Ю-58-23 від 05.05.2016 р. на суму 604698,33 грн.

Вважає отримані вимоги відповідача незаконними та такими, що підлягають скасуванню, виходячи з наступного.

Відповідно до пп. «б» п. 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 р. №1669 розділ VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (надалі - Закон №2464) було доповнено пунктом 9-3, відповідно до якого Платники єдиного внеску, визначені статтею 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року N 405/2014, звільняються від виконання своїх обов'язків, визначених частиною другою статті 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.

Підставою для такого звільнення є заява платника єдиного внеску, яка подається ним до контролюючого органу за основним місцем обліку або за місцем його тимчасового проживання у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення АТО.

Відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені Законом N 2464 за невиконання обов'язків платника єдиного внеску в період з 14 квітня 2014 року до закінчення АТО, до платників єдиного внеску, зазначених у цьому пункті, не застосовуються.

Недоїмка, що виникла у платників єдиного внеску, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року N 405/2014, визнається безнадійною та підлягає списанню в порядку, передбаченому Податковим кодексом України для списання безнадійного податкового боргу".

Отже, згідно положень вище зазначених законів обов'язки можуть бути виконані платниками єдиного внеску після закінчення АТО.

У зв'язку з тимчасовою окупацією м. Первомайськ Луганської області підприємство було переміщено з 27.11.2014 р. на територію, підконтрольну Україні, та внесені зміни в статутні документи підприємства, пов'язані зі зміною юридичної адреси: 93295, Луганська область, Попаснянський район, місто Золоте вул. Луначарського, 22А.

Як вбачається з Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, місцезнаходженням КП «Первомайськтеплокомуненерго» є Луганська область, Попаснянський район, місто Золоте вул. Луначарського, 22А.

30.04.2016р. КП «Первомайськтеплокомуненерго» отримало наступну вимогу Первомайської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області №Ю-58-23 від 05.01.2016 р. про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, яка станом на 31.12.2015 р. становить 837 138,03 грн. та складається із задекларованих на підставі поданої позивачем звітності сум ЄСВ (з урахуванням часткової сплати недоїмки) за період з грудня 2014 року по листопад 2015 року. Наступна вимога №Ю-58-23 від 01.02.2016 р. (отримана 05.02.2016 р.) станом на 31.01.2016р. на суму 789 874,13 грн. склалася із задекларованих сум ЄСВ з урахуванням часткової сплати недоїмки за період з грудня 2014 року по грудень 2015року. Вимога №Ю-58-23 від 01.03.2016 р. (отримана 05.03.2016 р.) станом на 29.02.2016р. на суму 696 651.78 грн. склалася із задекларованих сум ЄСВ з урахуванням часткової сплати недоїмки за період з січня 2015 року по листопад 2015 року. Вимога №Ю-58-23 від 04.04.2016 р. (отримана 07.04.2016 р.) станом на 31.03.2016р. на суму 609078,43 грн. склалася із задекларованих сум ЄСВ з урахуванням часткової сплати недоїмки за період з лютого 2015 року по листопад 2015 року. Вимога №Ю-58-23 від 05.05.2016 р. (отримана 10.05.2016 р.) станом на 30.04.2016р. на суму 604 698.33 грн. склалася із задекларованих сум ЄСВ з урахуванням часткової сплати недоїмки за період з лютого 2015 року по листопад 2015 року.

На підставі викладеного, просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, з таких підстав.

КП «Первомайськтеплокомуненерго» Первомайської міської ради (далі - КП «Первомайськтеплокомуненерго») в даних правовідносинах виступає в якості платника єдиного внеску, визначеного пунктом 1 ч. 1 ст. 4 Закону №2464.

Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені Законом № 2464, є недоїмкою (ст.1 Закону № 2464).

Згідно із п.4 ст. 25 Закону № 2464 орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Пунктами 2, 3, 4 розділу VI Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженою наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 № 449 та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 07.05.2015 за № 508/26953 (далі - Інструкція № 449), визначено, що сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені Законом, обчислена фіскальними органами у випадках, передбачених Законом, є недоїмкою. Якщо платник має на кінець місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску - фіскальний орган (орган доходів і зборів) надсилає платнику вимогу про сплату недоїмки. Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи фіскального органу платника на суму боргу, що перевищує 10 гривень. Вимога про сплату боргу (недоїмки) є виконавчим документом.

Наявність заборгованості та сама сума недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, зазначені в кожній з оскаржуваних вимог, позивачем не заперечуються.

Крім того, заборгованість зі сплати єдиного внеску, зазначена в кожній з оскаржуваних позивачем вимог, виникла виключно на підставі самостійно нарахованих КП «Первомайськтеплокомуненерго» сум єдиного внеску.

Згідно із п. 9-3 Розділу VIII „Прикінцеві та перехідні положення" Закону №2464 застосування норм статей 25 і 26 Закону № 2464 зупиняється тимчасово на період дії особливого правового режиму, визначеного Законом України „Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" до платників єдиного внеску із місцезнаходженням (місцем проживання) на тимчасово окупованій території України.

Зупинення застосування норм статей 25 і 26 Закону № 2464 (тобто звільнення органів доходів і зборів від виконання обов'язку щодо формування вимог про сплату недоїмки на підставі наданої платниками звітності) до платників єдиного внеску із місцезнаходженням (місцем проживання) на території проведення АТО нормами Закону № 2464 не передбачено.

Аналогічна правова позиція викладена в Ухвалі Вищого адміністративного суду України від 17.03.2016 по справі № К/800/47446/15.

Відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців місцезнаходженням позивача з 27.11.2014 є вул. Луначарського, 22 А. м. Золоте, Попаснянський район. Луганська область, тобто територія проведення АТО, а не тимчасово окупована територія України.

Пунктом 9-4 Розділу VIII „Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 2464 (який діяв до 01.01.2016 року) визначено, що „платники єдиного внеску, визначені статтею 4 Закону України „Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України „Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України „Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року „Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014, звільняються від виконання своїх обов'язків, визначених частиною другою статті 6 Закону України „Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.

Підставою для такого звільнення є заява платника єдиного внеску, яка подається ним до органу доходів і зборів за основним місцем обліку або за місцем його тимчасового проживання у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції.

Відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені цим Законом за невиконання обов'язків платника єдиного внеску в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції, до платників єдиного внеску, зазначених у цьому пункті, не застосовується.

Недоїмка, що виникла у платників єдиного внеску, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України від 02.09.2014 №1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» (далі - Закон №1669), де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014, визнається безнадійною та підлягає списанню в порядку, передбаченому Податковим кодексом України для списання безнадійного податкового боргу»

Згідно зі ст. 10 Закону № 1669 протягом терміну дії цього Закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов'язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України.

Крім того, відповідно до ст. 101 Податкового кодексу України та наказу Міністерства доходів і зборів України від 10.10.2013 року № 577 «Про затвердження Порядку списання безнадійного податкового боргу платників податків», документом- підставою для прийняття керівником (заступником керівника) контролюючого органу рішення про списання безнадійного боргу, що виник внаслідок обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин) є відповідний сертифікат (висновок) Торгово- промислової палати України, що засвідчує настання форс-мажорних обставин у податкових правовідносинах та використовується при списанні безнадійного податкового боргу відповідно до статті 101 Податкового кодексу України.

Перелік населених пунктів, на території яких проводилась антитерористична операція, визначено розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 №1275- Р-

Відповідно до п. 15 розділу VII Інструкції № 449 платники єдиного внеску, зазначені у розділі II цієї Інструкції, які перебувають на обліку у фіскальних органах, розташованих на території населених пунктів відповідно до переліку, визначеного Кабінетом Міністрів України, де проводилася антитерористична операція, звільняються від відповідальності, фінансових санкцій (штрафів та пені) за невиконання обов'язків платника єдиного внеску, передбачених статтями 25 і 26 Закону, на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.

Підставою для такого звільнення є заява платника єдиного внеску, яка подається ним до фіскального органу за місцем обліку або за місцем його тимчасового проживання у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, що настають за днем закінчення антитерористичної операції, та сертифікат Торгово-промислової палати України.

В наявній судовій практиці (постанова Луганського окружного адміністративного суду від 06.10.2015 по справі № 812/536/15, постанова Луганського окружного адміністративного суду від 16.09.2015 по справі № 812/676/15, постанова Окружного адміністративного суду м. Києва від 08.09.2015 по справі № 826/8356/15, ухвала Київського апеляційного адміністративного суду від 21.10.2015 по справі № 826/8356/15, ухвала Вищого адміністративного суду України від 28.07.2015 по справі № К/800/19383/15. ухвала Вищого адміністративного суду України від 30.09.2015 по справі № К 800 19984/15) суди зазначають, що саме по собі включення того чи іншого населеного пункту до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція, а також намір скористатися встановленим Законом правом (без дотримання визначеної Законом України № 2464 процедури) не є безумовною підставою для невиконання чи виконання не в повному обсязі платниками єдиного внеску своїх обов'язків, передбачених ч. 2 ст. 6 Закону України № 2464.

Позивачем заява, передбачена нормами пункту 9-4 Розділу VIII „Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 2464 (який діяв до 01.01.2016) без сертифікату Торгово-промислової палати України про звільнення КП «Первомайськтеплокомуненерго» Первомайської міської ради від виконання податкових зобов'язань внаслідок непереборної сили (форс-мажору) (як передбачено нормами п. 15 розділу 7 Інструкції № 449) надана до Первомайської ОДПІ ГУ ДФС у Луганській області в квітні 2016 року, тобто після отримання п'яти оскаржуваних вимог та в процесі розгляду даної адміністративної справи.

Посилання позивача на лист Торгово-промислової палати від 11.01.2016 №4/05.0-5.4 щодо відсутності підстав для засвідчення форс-мажорних обставин і як наслідок ненадання до поданої заяви сертифікату, також вважаємо необґрунтованими з наступних підстав.

Відповідно до ч. З ст. 14 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» Торгово-промислова палата України засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), а також торговельні та портові звичаї, прийняті в Україні, за зверненням суб'єктів господарської діяльності та фізичних осіб.

Статтею 14 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» визначено, що Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб'єкта господарської діяльності за собівартістю.

Порядок засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) встановлено Регламентом засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), затвердженим Рішенням Президії ТПП України від 18.12.2014 №44(5).

Регламентом передбачено, що заявник несе тягар доказування настання форс- мажорних обставин: відповідальність за достовірність викладених фактів, наданих документів, доказів, даних тощо, вірність завірених ним копій.

Також, платникам єдиного внеску, які перебувають на обліку в Первомайській ОДПІ ГУ ДФС у Луганській області та як й позивач здійснюють діяльність на території Попаснянського району. Торгово-промисловою палатою України в травні поточного року надано сертифікати, якими засвідчено форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) щодо обов'язку платника, а саме сплати податків і зборів в строки та у розмірах, встановлених нормативно-правовими актами.

Крім того, норма пункту 9-4 Розділу VIII „Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 2464 діяла до 1 січня 2016 року, а з 01.01.2016 року була виключена Законом України від 24 грудня 2015 року № 911-8.

У задоволенні адміністративного позову просив відмовити в повному обсязі.

Розглянувши і дослідивши подані документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

08.12.2015р. КП «Первомайськтеплокомуненерго» отримало вимогу Первомайської ОДПІ №Ю-58-23 від 04.12.2015р. про сплату заборгованості з єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, яка станом на 30.11.2015 р. становить 924 661, 81 грн. (Т.1 а.с.15). В подальшому щомісячно відповідач надсилав вимоги №Ю-58-23 від 05.01.2016 р. на суму 837 138.03 грн. (Т.1 а.с.244), №Ю-58-23 від 01.02.2016 р. на суму 789 874,13 грн. (Т.1 а.с.253), №Ю- 58-23 від 01.03.2016 р. на суму 696 651,78 грн. (Т.1 а.с.260), №Ю-58-23 від 04.04.2016 р. на суму 609 078,43 грн (Т.1 а.с.268)., №Ю-58-23 від 05.05.2016 р. на суму 604698,33 грн.(Т.1 а.с.272).

Отримані вимоги були оскаржені у встановленому законом порядку до ГУ ДФС у Луганській області та ДФС України (Т.1 а.с.16-18, 23-26, 246-248, 254-256, 261-263, 269-271). Позивачем отримані відповіді на скарги від ГУ ДФС у Луганській області та ДФС України (Т.1 а.с.20-21, 27-28, 249-250, 251-252, 258-259, 265-267), якими відмовлено у задоволенні вимог позивача.

20.04.2016 року Позивачем подано заяву про звільнення від обов'язку сплачувати єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у встановлені строки (Т.1 а.с.273-274)

Листом від 29.04.2016 року №1409/12-10-13 Позивача повідомлено про відсутність законних підстав для звільнення його від виконання обов'язків, встановлених частиною другою ст. 6 Закону України від 08.07.2014 року №2464 (Т.1 а.с. 275-276).

Статтею 1 Конституції України встановлено, що Україна є суверенна і незалежна, демократична, соціальна, правова держава.

Згідно статті 2 Конституції України суверенітет України поширюється на всю її територію. Україна є унітарною державою. Територія України в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Статтею 17 Конституції України закріплено, що захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Згідно статті 107 Конституції України Рада національної безпеки і оборони України є координаційним органом з питань національної безпеки і оборони при Президентові України.

Рада національної безпеки і оборони України координує і контролює діяльність органів виконавчої влади у сфері національної безпеки і оборони.

Головою Ради національної безпеки і оборони України є Президент України.

Персональний склад Ради національної безпеки і оборони України формує Президент України.

До складу Ради національної безпеки і оборони України за посадою входять Прем'єр-міністр України, Міністр оборони України, Голова Служби безпеки України, Міністр внутрішніх справ України, Міністр закордонних справ України.

У засіданнях Ради національної безпеки і оборони України може брати участь Голова Верховної Ради України.

Рішення Ради національної безпеки і оборони України вводяться в дію указами Президента України.

Компетенція та функції Ради національної безпеки і оборони України визначаються законом.

Пункт 9-4 Розділу VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" має наступну редакцію.

Платники єдиного внеску, визначені статтею 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року N 405/2014, звільняються від виконання своїх обов'язків, визначених частиною другою статті 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.

Підставою для такого звільнення є заява платника єдиного внеску, яка подається ним до органу доходів і зборів за основним місцем обліку або за місцем його тимчасового проживання у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції.

Відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені цим Законом за невиконання обов'язків платника єдиного внеску в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції, до платників єдиного внеску, зазначених у цьому пункті, не застосовуються.

Преамбулою Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", який набув чинності 15.10.2014, визначено, що цей Закон визначає тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення.

Статтею 1 Закону № 1669 (Визначення термінів) встановлено наступне.

Період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

Статтею 11 Закону № 1669 (Прикінцеві та перехідні положення) визначено, що цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування (14.10.2014), і втрачає чинність через шість місяців з дня завершення антитерористичної операції, крім пункту 4 статті 11 "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону.

Дія цього Закону поширюється на період проведення антитерористичної операції та на шість місяців після дня її завершення.

Закони та інші нормативно-правові акти України діють у частині, що не суперечить цьому Закону.

Частиною 5 статті 11 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" (Прикінцеві та перехідні положення) визначено наступне.

Кабінету Міністрів України у десятиденний строк з дня опублікування цього Закону:

забезпечити прийняття відповідно до своєї компетенції нормативно-правових актів, що випливають із цього Закону;

затвердити перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014, у період з 14 квітня 2014 року до її закінчення;

у десятиденний строк з дня закінчення антитерористичної операції прийняти остаточний перелік;

привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом;

забезпечити розробку і перегляд міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади України їх нормативно-правових актів, що випливають із цього Закону.

Відповідно до п. 3 Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014 цей Указ набирає чинності з дня його опублікування.

Зазначений Указ Президента України був опублікований у офіційному виданні "Офіційний вісник Президента України" від 14.04.2014.

Таким чином, Указ Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 набув чинності 14.04.2014.

Розпорядженням КМУ від 30 жовтня 2014 року № 1053-р "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція" на виконання абзацу третього пункту 5 статті 11 "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" (Закон N 1669-VII) був затверджений перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, згідно з додатком.

Згідно Додатку в розділі "Луганська область" 12. Попаснянський район: м. Попасна (Попаснянська міська рада); 9. м. Первомайськ (Первомайська міська рада): м. Золоте (Золотівська міська рада).

Розпорядженням КМУ від 05 листопада 2014 року № 1079-р "Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053" зупинена дія розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 р. № 1053 "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція".

Розпорядженням КМУ від 02 грудня 2015 року № 1275-р "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України" на виконання абзацу третього пункту 5 статті 11 "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" був затверджений перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, згідно з додатком.

Згідно Додатку в розділі "Луганська область" 12. Попаснянський район: м. Попасна (Попаснянська міська рада); 9. м. Первомайськ (Первомайська міська рада): м. Золоте (Золотівська міська рада).

Також пунктом 3 визнано такими, що втратили чинність:

розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 р. № 1053 "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція";

розпорядження Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 р. № 1079 "Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 р. № 1053".

Таким чином, з аналізу норм Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" відносно спірних правовідносин можна зробити наступні висновки.

Цей Закон визначає тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції.

Оскільки Указ Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 набув чинності 14.04.2014, відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону № 1669-VII від 02.09.2014 можна достовірно стверджувати, що період проведення антитерористичної операції розпочався. Оскільки Указ Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України не видавався, можна достовірно стверджувати, що проведення антитерористичної операції триває.

Якщо достовірно встановлено, що антитерористична операція триває, відповідно обов'язково повинна бути територія проведення такої операції.

Розпорядженням КМУ від 30 жовтня 2014 року № 1053-р був затверджений перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, згідно з додатком, в якому зазначене місто Первомайськ, місто Золоте та місто Попасна. При цьому, в самому змісті цього розпорядження прямо вказано, що воно прийняте на виконання абзацу третього пункту 5 статті 11 Закону № 1669-VII від 02.09.2014.

Розпорядженням КМУ від 05 листопада 2014 року № 1079-р зупинена дія розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 р. № 1053-р. При цьому в самому змісті цього розпорядження відсутнє будь-яке нормативне обґрунтування.

Розпорядженням КМУ від 02 грудня 2015 року № 1275-р визнано такими, що втратили чинність: розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 № 1053 та від 05.11.2014 № 1079 та знову був затверджений перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, згідно з додатком, в якому зазначене місто Первомайськ, місто Золоте та місто Попасна. При цьому знову в самому змісті цього розпорядження (№ 1275-р від 02.12.2015) прямо вказано, що воно прийняте на виконання абзацу третього пункту 5 статті 11 Закону № 1669-VII від 02.09.2014.

Прийнявши розпорядження КМУ від 05.11.2014 № 1079-р про зупинення дії розпорядження КМУ від 30.10.2014 № 1053-р, Кабінет Міністрів України до 02.12.2015 не прийняв жодного іншого розпорядження, яким би був затверджений перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Наявність такого розпорядження обумовлена фактом тривання в цей період антитерористичної операції відповідно до Указу Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та дією норм Закону № 1669-VII від 02.09.2014, зокрема, частини 5 статті 11.

Таким чином, в період з 05.11.2014 по 18.12.2015 (дата набрання чинності розпорядження № 1275-р від 02.12.2015) розпорядження КМУ від 05.11.2014 № 1079-р суперечило Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції". Як наслідок, в силу приписів ч. 3 ст. 11 Закону № 1669-VII від 02.09.2014 вказане розпорядження не діяло, що автоматично в силу приписів закону надає статус чинності розпорядженню КМУ від 30.10.2014 № 1053-р, яким місто Первомайськ, місто Золоте та місто Попасна Луганської області віднесено до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

При цьому суд зауважує, що розпорядження КМУ від 30.10.2014 № 1053-р в період з 05.11.2014 по 18.12.2015 не було скасоване або визнане таким, яке втратило чинність. Тобто, в наявності всі підстави для твердження, що в силу приписів ч. 3 ст. 11 Закону № 1669-VII від 02.09.2014 у вказаний вище період часу розпорядження КМУ від 30.10.2014 № 1053-р діяло.

У зв'язку з вище викладеним, можна достовірно стверджувати, що на момент винесення спірних вимог Позивач знаходився на території здійснення антитерористичної операції, що підтверджується законодавчо встановленими положеннями.

Відповідно до ст. 92 Конституції України виключно законами України встановлюються система оподаткування, податки і збори.

Всі підзаконні нормативно-правові акти приймаються на основі законів та за своїм змістом не повинні суперечити їм. Підпорядкованість таких актів законам закріплена у положеннях Конституції України.

Згідно з ч. 3 ст. 113 Конституції України Кабінет Міністрів України у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, а також указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України.

Отже, у випадку суперечності норм підзаконного акту нормам закону слід застосовувати норми закону, оскільки він має вищу юридичну силу.

Норми Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" та Закону № 1669-VII від 02.09.2014 мають вищу юридичну силу, ніж норми постанов Кабінету Міністрів України, які розвивають чи деталізують окремі положення зазначених Законів.

При вирішенні питання відносно позивача щодо застосування чи незастосування заходів по стягненню заборгованості зі сплати єдиного внеску відповідач повинен був керуватися положеннями п. 9-4 Розділу VIII Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" та нормами Закону № 1669. Тобто, Відповідач не повинен був однозначно застосовувати положення статті 25 Закону 2464, а надати повний та об'єктивний аналіз усім нормам законів та підзаконних нормативних актів, які регулюють спірні правовідносини, і лише після цього приймати рішення щодо наявності підстав для стягнення недоїмки.

Відповідно до облікової картки платника єдиного внеску, що перебуває в матеріалах справи, загальна сума недоїмки, що виникла у позивача, складає 683025,27 грн. (Т.1 а.с.125-131). При цьому, з урахуванням наведених вище доводів, судом встановлено, що в період з 14.04.2014 по 05.05.2016 позивач за умови надання заяви до податкового органу звільнений від сплати єдиного внеску, оскільки цей період є часом проведення антитерористичної операції, а позивач перебуває на обліку у фіскальному органі, розташованому на території населеного пункту, визначеному переліком, зазначеним у статті 2 Закону № 1669.

Посилання відповідача у свої запереченнях на практику судів, а саме: на ухвали та постанови Вищого адміністративного суду України, Луганського окружного адміністративного суду, Окружного адміністративного суду м. Києва, Київського апеляційного адміністративного суду є незмістовними, оскільки відповідно до ч. 1 ст.244-2 Кодексу адміністративного судочинства України лише висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Посилання Відповідача на п. 9-3 Розділу VIII „Прикінцеві та перехідні положення" Закону №2464 є незмістовними, оскільки предметом у даній справі є не зупинення застосування норм статей 25 і 26 Закону № 2464, а саме звільнення від сплати обов'язкових платежів, відповідно до п. 9-4 Розділу VIII „Прикінцеві та перехідні положення" Закону №2464.

Відповідач також посилався на те, що норма пункту 9-4 Розділу VIII „Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 2464 діяла до 1 січня 2016 року, а з 01.01.2016 року була виключена Законом України від 24 грудня 2015 року № 911-8, проте зазначена обставина не підтверджена нормами чинного законодавства та є необґрунтованою.

Посилання Відповідача на ст. 10 Закону № 1669 в частині необхідності обов'язкового надання сертифікату Торгово-промислової палати України для підтвердження настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов'язань відповідно до положень Закону № 2464 є незмістовним з наступних підстав.

Дані спірні правовідносини стосуються обов'язку Позивача щодо своєчасності сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та врегульовані нормами Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" № 2464, які є спеціальними в даному випадку.

Пункт 9-4 Розділу VIII Закону № 2464 має посилання на Закон № 1669 лише в частині визначення розташування конкретного населеного пункту, який може бути включений у перелік, зазначений у статті 2 Закону № 1669.

Як встановлено в судовому засіданні, м. Первомайськ, місто Золоте та місто Попасна Луганської області включені у перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, відповідно до положень Закону № 1669.

Стаття 10 Закону № 1669 визначає сертифікат Торгово-промислової палати України як єдиний належний та достатній документ, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов'язань.

Зі змісту вказаної статті чітко вбачається, що нею визначений конкретний документ як підстава для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов'язань. При цьому цією нормою не визначено, за невиконання (неналежне виконання) від якого саме зобов'язання звільняється певна особа. Тобто, для спірних правовідносин стаття 10 Закону № 1669 є загальною нормою.

Пункт 9-4 Розділу VIII Закону № 2464, як спеціальна норма законодавства, не містить жодного посилання на необхідність платника єдиного внеску надання до податкового органу сертифікату Торгово-промислової палати України як необхідного документу в якості підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежне виконання) зобов'язань щодо сплати (несвоєчасної сплати) єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Натомість, підпунктом 14.1.11 п. 14.1. ст. 14 Податкового кодексу України (далі за текстом - ПК України) однією з ознак безнадійної заборгованості визначена заборгованість, стягнення якої стало неможливим у зв'язку з дією обставин непереборної сили, стихійного лиха (форс-мажорних обставин), підтверджених у порядку, передбаченому законодавством.

Тобто, положення статті 10 Закону № 1669 можуть бути застосовані при вирішенні правовідносин, врегульованих Податковим кодексом України.

Однак, відповідно до положень п. 1.3. ст. 1 ПК України цей Кодекс не регулює питання погашення зобов'язань зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, що виключає можливість застосування положень статті 10 Закону № 1669 при вирішенні спірних правовідносин, врегульованих нормами Закону № 2464.

У зв'язку з чим відповідно до пункту 9-4 Розділу VIII Закону № 2464 достатніми підставами для звільнення платника єдиного внеску від відповідальності, передбаченої цим Законом за невиконання (несвоєчасне виконання) обов'язків платника єдиного внеску в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції, є перебування на обліку в податкових органах, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону № 1669, та заява самого платника єдиного внеску до органу доходів і зборів за основним місцем обліку або за місцем його тимчасового проживання у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції.

Таким чином, в судовому засіданні достовірно встановлено, що заява, як одна із обов'язкових підстав для звільнення Позивача від виконання своїх обов'язків, визначених частиною другою статті 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану, також подавалася Позивачем.

Позивачем в квітні 2016 року, тобто після отримання п'ятьох оскаржуваних вимог та в процесі розгляду даної адміністративної справи, була подана до податкового органу заява про звільнення від обов'язку сплачувати єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у встановлені строки. Тобто, податковий орган після отримання вказаної заяви мав усі необхідні підстави для звільнення позивача від обов'язку щодо сплати єдиного внеску.

Зазначені підстави відносно Позивача були встановлені при розгляді даної справи, що вказує на відсутність у Відповідача законних підстав для стягнення недоїмки, визначеної в оскаржуваних вимогах.

Враховуючи викладені обставини, судом встановлено, що вимогу №Ю-58-23 від 05.05.2016 р. про сплату заборгованості з єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на суму 604698,33 грн. винесено вже після подання позивачем заяви про звільнення від сплати обов'язкових платежів, оскільки у податкового органу вже були відсутні законні підстави для її винесення, у зв'язку з чим в наявності підстави для визнання її протиправною та скасування.

Податкові вимоги №Ю-58-23 від 04.12.2015, від 05.01.2016, від 01.02.2016, від 01.03.2016, від 04.04.2016 винесені до подання Позивачем заяви про звільнення від сплати обов'язкових платежів, у зв'язку з чим відсутні підстави для визнання їх протиправними. Однак, після надходження від позивача заяви від 20.04.2016 відповідач не вжив заходів щодо звільнення Позивача від виконання його обов'язків на підставі абз. 2 пункту 9-4 Закону № 2464, у зв'язку з чим вказані вимоги підлягають скасуванню.

Відповідно до ч. 3 ст. 94 КАС України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Таким чином, на користь позивача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору в розмірі 13973,24 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Первомайської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Луганській області.

Керуючись ст.ст. 2, 7-14, 18, 19, 69-72, 86, 87, 94, 143, 158, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов комунального підприємства "Первомайськтеплокомуненерго" Первомайської міської ради Луганської області до Первомайської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Луганській області про визнання протиправними та скасування вимоги про сплату боргу від 04.12.2015 № Ю-58-23; від 05.01.2016 № Ю-58-23; від 01.02.2016 № Ю-58-23; від 01.03.2016 № Ю-58-23; від 04.04.2016 № Ю-58-23; від 05.05.2016 № Ю-58-23 задовольнити частково.

Скасувати податкові вимоги Первомайської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області:

№Ю-58-23 від 04.12.2015р. про сплату заборгованості з єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на суму 924 661, 81 грн.;

№Ю-58-23 від 05.01.2016 р. про сплату заборгованості з єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на суму 837 138.03 грн.;

№Ю-58-23 від 01.02.2016 р. про сплату заборгованості з єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на суму 789 874,13 грн.;

№Ю- 58-23 від 01.03.2016 р. про сплату заборгованості з єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на суму 696 651,78 грн.;

№Ю-58-23 від 04.04.2016 р. про сплату заборгованості з єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на суму 609 078,43 грн.;

Визнати протиправною та скасувати податкову вимогу №Ю-58-23 від 05.05.2016 р. про сплату заборгованості з єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на суму 604698,33 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Первомайської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Луганській області на користь комунального підприємства "Первомайськтеплокомуненерго" Первомайської міської ради Луганської області () судовий збір в розмірі 13973,24 грн. (тринадцять тисяч дев'ятсот сімдесят три грн. 24 коп.).

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено та підписано 14 червня 2016 року.

Суддя С.В. Борзаниця