Справа № 821/508/16
Суддя: Василяка Д.К.
Дата ухвалення: 2016-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2016 р.м. ХерсонСправа № 821/508/16

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Василяки Д.К.,

при секретарі: Корнієнко Я.В.,

за участю представника позивача Сапіги Д.П.,

представників відповідача Ріберга А.Є., Троцан І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Публічного акціонерного товариства "Таврійська будівельна компанія" до Державної податкової інспекції у м. Херсоні Головного управління ДФС у Херсонській області про визнання протиправним та скасування рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату або несвоєчасну сплату єдиного внеску,

встановив:

Публічне акціонерне товариство "Таврійська будівельна компанія" (далі по тексту - позивач) звернулось до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у м. Херсоні Головного управління ДФС у Херсонській області (далі по тексту - відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату або несвоєчасну сплату єдиного внеску.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 26.01.2016 року отримало від ДПІ у м. Херсоні ГУ ДФС у Херсонській області рішення № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску. Позивачем подано скаргу до Головного управління ДФС у Херсонській області, ДФС України, які своїми рішеннями про результати розглядів скарг від 18.02.2016р. № 252/10/21-22-10-04-06 та від 28.03.2016р. № 6797/6/99-99-10-01-07-25 скарги ПАТ "Таврійська будівельна компанія" залишили без задоволення, а прийняті рішення - без змін. Вказане рішення про застосування штрафних фінансових санкцій вважає протиправним у зв'язку з тим, що 24.12.2014р. ухвалою Господарського суду Херсонської області порушено провадження у справі про банкрутство щодо ПАТ "Таврійська будівельна компанія" та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів та заборонено органам, які здійснюють примусове виконання рішень та провадять окремі виконавчі дії (органам стягнення) здійснювати стягнення на підставі виконавчих та інших документів, що містять майнові вимоги до Публічного акціонерного товариства "Таврійська будівельна компанія", заборонено боржнику виконання вимог, на які поширюється мораторій. Зазначив, що Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" передбачено заборону нарахування неустойки (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань із задоволення всіх вимог, на які поширюється мораторій. Також зазначив, що відповідач упродовж 30-денного строку від дня опублікування в офіційному друкованому органі оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство (25 грудня 2014 року), відповідач не подав до господарського суду письмову заяву про визнання та включення їх до реєстру вимог кредиторів в зазначеному в оскаржуваному рішенні розмірі (30250,52грн.-штрафу та 6923,06 пені нарахованих за період з 23.09.2014р. до 19.12.2014р.).

Крім того, позивач зазначив, що постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 22.10.2014р., яку залишено без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 28.01.2015року та ухвалою Вищого адміністративного суду України 3 березня 2015 року, визнано протиправною та скасовано вимогу ДПІ у м. Херсоні ГУ Міндоходів у Херсонській області від 28.02.2014р. № Ю 33-25 про сплату боргу зі страхових внесків на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у розмірі 568656,99грн. (529129,86грн. -недоїмка, 39527,14-пеня).

Відповідно до мотивувальної частини постанови Херсонського окружного адміністративного суду зазначено, що судом встановлено, що публічне акціонерне товариство "Таврійська будівельна компанія" сплатило єдиний соціальний внесок у повному обсязі в період зазначений в оскаржувальній вимозі № Ю 33-25 в період з 28.02.2014р. по 19.05.2014р., про що свідчать відповідні платіжні доручення.

Отже, станом на 20.05.2014року заборгованість позивача зі сплати єдиного соціального внеску відсутня.

Представник позивача в судовому засідання позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Відповідач надав до суду заперечення, відповідно до яких в задоволенні позовних вимог просить відмовити. Заперечення обґрунтовано тим, що позивачем несвоєчасно сплачено (несвоєчасно перераховано) єдиний соціальний внесок, самостійно визначених у поданих звітах "Про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів". Згідно поданого звіту "Про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів" ПАТ "Таврійська будівельна компанія" від 18.09.2014 року № за серпень 2014 року нарахування єдиного внеску склали 302505,25 грн. Таким чином, заборгованість по єдиному внеску в ІКП (код 71010000) станом на 23.09.2014 склала 599615,43 грн. Відповідно до Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" позивач є платником єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені Законом №2464 є недоїмкою та стягується з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Крім того зазначив, що Закон №2464 не містить норми, які передбачають звільнення платника єдиного внеску від відповідальності за порушення вимог цього Закону, за наявності будь-яких обставин та/або вини.

Вважає, що вказане рішення прийнято правомірно та не підлягає скасуванню.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення сторін, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне: 16 січня 2016 року ДПІ у м. Херсоні ГУ ДФС у Херсонській області прийнято рішення № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, яким позивачу нараховано штраф у розмірі 30250, 52 грн. та нарахована пеню у сумі 16923,06 грн.

Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 № 2464-VI (далі по тексту Закон № 2464-VI) визначено правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку.

Пунктом 1 частини 1 статті 4 вказаного закону передбачено, що платниками єдиного внеску є: роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Судом встановлено, що позивач є платником єдиного внеску на загальнообов'язкове соціальне страхування.

Частиною 14 статті 25 Закону України Закон № 2464-VI встановлено, що про нарахування пені та застосування штрафів, передбачених цим Законом, посадова особа органу доходів і зборів у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом, приймає рішення, яке протягом трьох робочих днів надсилається платнику єдиного внеску.

Позивач не погоджуючись із вказаним рішенням, скористався правом на їх оскарження у адміністративному порядку до Головного управління ДФС у Херсонській області, ДФС України, які своїми рішеннями про результати розглядів скарг від 18.02.2016р. № 252/10/21-22-10-04-06 та від 28.03.2016р. № 6797/6/99-99-10-01-07-25 скарги ПАТ "Таврійська будівельна компанія" залишили без задоволення, а прийняті рішення - без змін.

Так, ухвалою Господарського суду Херсонської області від 24.12.2014 р. порушено провадження у справі про банкрутство щодо ПАТ "Таврійська будівельна компанія" та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів та заборонено органам, які здійснюють примусове виконання рішень та провадять окремі виконавчі дії (органам стягнення) здійснювати стягнення на підставі виконавчих та інших документів, що містять майнові вимоги до Публічного акціонерного товариства "Таврійська будівельна компанія», заборонено боржнику виконання вимог, на які поширюється мораторій.

Абзацом 6 статті 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" встановлено, що кредитор - юридична або фізична особа, а також органи доходів і зборів та інші державні органи, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов'язань до боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство; забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких забезпечені заставою майна боржника (майнового поручителя).

Мораторій на задоволення вимог кредиторів - зупинення виконання боржником грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), застосованих до дня введення мораторію.

Мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться одночасно з порушенням провадження у справі про банкрутство, про що зазначається в ухвалі господарського суду. Ухвала є підставою для зупинення виконавчого провадження. Про запровадження мораторію розпорядник майна повідомляє органи державної виконавчої служби за місцезнаходженням (місцем проживання) боржника та знаходженням його майна.

Протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів забороняється стягнення на підставі виконавчих та інших документів, що містять майнові вимоги, у тому числі на предмет застави, за якими стягнення здійснюється в судовому або в позасудовому порядку відповідно до законодавства, крім випадків перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від продажу майна боржника), перебування майна на стадії продажу з моменту оприлюднення інформації про продаж, а також у разі звернення стягнення на заставлене майно та виконання рішень у немайнових спорах; забороняється виконання вимог, на які поширюється мораторій; не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань із задоволення всіх вимог, на які поширюється мораторій; зупиняється перебіг позовної давності на період дії мораторію; не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання, три проценти річних від простроченої суми тощо (ч. 1,2, 3 ст. 19 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом").

Частиною 5 статті 19 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" передбачено, що дія мораторію на задоволення вимог кредиторів не поширюється на вимоги поточних кредиторів; на виплату заробітної плати та нарахованих на ці суми страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування; відшкодування шкоди, заподіяної здоров'ю та життю громадян; на виплату авторської винагороди, аліментів, а також на вимоги за виконавчими документами немайнового характеру, що зобов'язують боржника вчинити певні дії чи утриматися від їх вчинення.

Так, ухвалою Господарського суду Херсонської області від 24 грудня 2014 року по справі № 923/1804/14 порушено справу про банкрутство "Таврійської будівельної компанії" та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, заборонено боржнику та органу, уповноваженому управляти майном боржника приймати рішення щодо ліквідації, реорганізації боржника, а також відчужувати основну засоби та застави.

Проаналізувавши викладене, суд приходить до висновку, що під час винесення рішення відповідача № діяла заборона, передбачена законодавством щодо нарахування пені.

Під час процедури розпорядження майном боржнику дозволяється задовольняти лише ті вимоги кредиторів, на які згідно з частиною п'ятою цієї статті не поширюється дія мораторію (ч. 6 ст. 19 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом").

З аналізу вищевикладеного, суд приходить до висновку, що критерієм поділу кредиторів на конкурсних та поточних є час виникнення вимоги щодо грошового зобов'язання боржника відносно рішення господарського суду про порушення провадження у справі про банкрутство. Якщо вимоги до боржника виникли до порушення провадження у справі про банкрутство та їх вимога не забезпечена заставою майна боржника, такий кредитор набуває статусу конкурсного, якщо після - поточного.

Вказаних висновків також притримується Верховний суд України у своїй постанові у справі № 21-91а15 від 21 квітня 2015 року.

Частиною 1 статті 23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" передбачено, що конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство, зобов'язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом тридцяти днів від дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство.

Судом встановлено, що відповідач 26 січня 2015р. звернувся до Господарського суду, розпорядника майна та боржника з заявою про приєднання конкурсних кредиторських вимог до справи про банкрутство у сумі 451207,15 грн., з них за єдиним соціальним внеском 444652,05 грн. та 6555,10 грн. пені за період з 21.11.2014р. по 24.12.2014р.

Так, відповідачем не надано доказів звернення до Господарського суду із заявою про приєднання конкурсних кредиторських вимог до справи про банкрутство, відповідно до оскаржуваного рішення № від 16.01.2016 р., що суперечить вимогам чинного законодавства України.

Крім того, суд зазначає, що постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2014 року по справі № 821/2231/14, яку залишено в силі ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду встановлено, що у ТОВ "Таврійська будівельна компанія" станом на 19 травня 2014 року заборгованість з єдиного внеску відсутня.

Так, судом встановлено, що публічне акціонерне товариство "Таврійська будівельна компанія" сплатило єдиний соціальний внесок з 20.05.2014р. по 23.09 2014р. (дата нарахування штрафної санкції та пені) в сумі 1 438 871,34грн., у тому числі, в рахунок зобов'язань:

-за травень 2014 року в розмірі 167065.20 грн. (з 20.05.2014р. по 20.06.2014р.), (нараховано ЄСВ за звітом за травень 2014р. в розмірі 315439.78грн ) строк сплати 20.06.2014р.;

-за червень 2014 року в розмірі 980 962,25 грн. (з 20.06.2014р. по 20.07.2014р.), (нараховано ЄСВ за звітом за червень 2014р. в розмірі 348929,10грн.) строк сплати 20.07.2014р.;

-за липень 2014 року в розмірі 119577.22грн. (з 20.07.2014р. по 20.08.2014р.), (нараховано ЄСВ за звітом за липень 2014р. в розмірі 360474,63грн.) строк сплати 20.08.2014р.;

-за серпень 2014 року в розмірі 178296,67грн. (з 20.08.2014р. по 20.09.2014р.). (нараховано ЄСВ за звітом за серпень 2014р. в розмірі 302 505,27грн.) строк сплати 20 09.2014р., про що свідчать звіти про нарахування ЄСВ за травень, червень, липень, серпень, вересень 2014 року та платіжні доручення; № 8814, № 529І № 8835. № 8844, № 8852, № 8856, № 535, № 8889. № 579, № 8904, № 551, № 8900, № 8921, № 8925, № 569, № 8939, № 8962. № 8966, № 8993, № 8996, № 9014. №9039, №626,№ 9047, №634, № 9068, №9084, № 9099, № 9103, № 9127, № 9132, № 9136, № 640, № 9185, № 9196, № 639, № 9173, № 646, № 9211, № 650, № 9224. № 9228, № 9270, № 656, № 9286, 9300, № 9320, № 663, № 9333, № 667, № 9345, № 9427, № 674, № 9392, № 9396, № 9445. № 9472, № 683, № 678, № 9513, № 9532, № 9540, № 705, № 690, № 694, № 9568, № 9577, № 711, № 709. № 9603, № 9608, Ш 9587. № 9593, № 737 № 9642, №3 9616, № 9625. № 9742, № 789, № 9757, № 9767. № 9714, № 782, № 9730, На 686, № 9686, № 9695,№ 770, № 9707, № 745, № 739, № 743, 9660, 9770. № 9786, № 9793. № 307, № 9816, № 9831. № 9853. № 9867, № 817, № 9993. № 9914, № 9931, № 9986, № 9995, № 9970, №815, № 10000, № 10031, № 10026.

Отже, суд приходить до висновку, що у позивача відсутня заборгованість з єдиного соціального внеску станом на 23.09.2014р.

Проаналізувавши викладене, суд приходить до висновку, щодо задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілям, на досягнення яких спрямоване це рішення; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем не надано достатньо доказів правомірності своїх дій.

Проаналізувавши викладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог по адміністративній справі за позовом публічного акціонерного товариства "Таврійська будівельна компанія" до Державної податкової інспекції у м. Херсоні Головного управління ДФС у Херсонській області про визнання протиправним та скасування рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату або несвоєчасно сплату єдиного внеску.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Керуючись ст.ст.2,8,9,12,17,19,158,159, 160-163,167 КАС України, суд -

постановив:

Адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 16.01.2016 р. № .

Стягнути на користь Публічного акціонерного товариства "Таврійська будівельна компанія" () судові витрати в сумі 1378 (тисяча триста сімдесят вісім) грн. за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у м. Херсоні Головного управління ДФС у Херсонській області () шляхом безспірного списання з рахунків органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України чи прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 14 червня 2016 р.

Суддя Василяка Д.К.

кат. 10.1