Справа № 815/796/16
Суддя: Потоцька Н. В.
Дата ухвалення: 2016-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/796/16
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2016 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді Потоцької Н.В.

за участю секретаря Мороз А.П.

сторін:

позивача ОСОБА_1

представника відповідача Масловського М.О.

представників відповідачів не з'явились

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління МВС України в Одеській області, ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Одеській області, ліквідаційної комісії ОМУ ГУМВС України в Одеській області про стягнення коштів за час вимушеного прогулу при затримці виконання рішення суду,-

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління МВС України в Одеській області, ліквідаційної комісії ГУМВС України в Одеській області, ліквідаційної комісії ОМУ ГУМВС України в Одеській області про стягнення коштів за час вимушеного прогулу при затримці виконання рішення суду про поновлення на службі за період з 17.10.2014 року по 29.04.2015 року.

В обґрунтування заявленої правової позиції, позивач зокрема зазначив, що не отримав виплати за час вимушеного прогулу за період з 17.10.2014 року по 29.04.2015 року у зв'язку із несвоєчасним виконанням рішення суду по справі № 815/3321/14 від 26.02.2015 р., що і стало підставою для звернення до суду.

Позивач в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги з підстав викладених в адміністративному позові, уточненнях та наданих в судовому засіданні поясненнях.

Представник відповідача /ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Одеській області/ проти позову заперечувала. В обґрунтування заявленої правової позиції надала до суду письмові заперечення, в яких зокрема зазначила, що вимоги про стягнення коштів за вимушений прогул при затримці виконання рішення суду суперечить вимогам діючого законодавства, оскільки 16.05.2015 р. було вирішено питання про поновлення ОСОБА_1 на посаді (а/с. 67-68).

Представник відповідача /ліквідаційної комісії ОМУ ГУ МВС України в Одеській області/ проти позову заперечувала підтримавши правову позицію викладену в письмових запереченнях представника ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Одеській області.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, проаналізувавши чинне законодавство, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2014 року по справі № 815/3321/14 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області, Одеського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області про скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення коштів за час вимушеного прогулу задоволено повністю.

Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області №290 о/с від 08.05.2014 року в частині звільнення ОСОБА_1 з посади командира взводу №2 роти дорожньо-патрульної служби ДАІ, підпорядкованої відділу ДАІ Одеського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області.

Поновлено ОСОБА_1 на публічній службі на рівнозначній посаді в органах внутрішніх справ Головного управління МВС України в Одеській області.

Стягнуто з Одеського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області середній заробіток за час вимушеного прогулу ОСОБА_1 за період з 09.05.2014 року по 17.10.2014 року.

Допущено до негайного виконання постанову в частині поновлення ОСОБА_1 на службі на рівнозначній посаді в органах внутрішніх справ Головного управління МВС України в Одеській області та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць.

11.05.2015 р. ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду вказана постанова залишена без змін.

26.02.2015 року Одеським окружним адміністративним судом був виданий виконавчий лист у справі, який в подальшому було пред'явлено позивачем до виконання до Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області.

10.03.2015 року винесена постанова про відкриття виконавчого провадження Управлінням державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області.

23.03.2015 року через канцелярію Одеського окружного адміністративного суду від Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області надійшла письмова заява про встановлення способу і порядку виконання судового рішення по справі № 815/3321/14. В заяві ГУ ДКСУ в Одеській області просить встановити спосіб і порядок виконання постанови Одеського окружного адміністративного суду від 17.10.2014 року шляхом зазначення конкретної суми грошових коштів, яка підлягає стягненню з Одеського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області на користь ОСОБА_1 із урахуванням утримання податків і зборів, передбачених Податковим кодексом України та Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування".

14.04.2015 р. ухвалою суду задоволено заяву ГУ ДКС України в Одеській області.

29.04.2015 року наказом Начальника ГУМВС України в Одеській області № 263/ос, скасовано пункт наказу ГУМВС України в Одеській області від 08 травня 2014 року №290/ос в частині звільнення ОСОБА_1 та призначили на посаду старшого дільничного інспектора міліції сектора ДІМ Біляївського РВ ГУМВС (а/с. 7-8).

Встановлено спосіб і порядок виконання постанови Одеського окружного адміністративного суду від 17.10.2014 року у справі №815/3321/14 в частині стягнення з Одеського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області середнього заробітку за час вимушеного прогулу ОСОБА_1 за період з 09.05.2014 року по 17.10.2014 року.

Стягнути з Одеського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 09.05.2014 року по 17.10.2014 року у сумі 8732,63 грн. (вісім тисяч сімсот тридцять дві гривні шістдесят три копійки).

Наказом Головного Управління МВС України в Одеській області від 04.11.2015 року № 1093/ос я був звільнений з посади старшого дільничного інспектора міліції Біляївського районного відділу Головного Управління МВС України в Одеській області.

Згідно довідки про щомісячні додаткові види грошового забезпечення за період з 01.11.2013 року по 17.10.2014 року де вказано, що за період вимушеного прогулу у зв'язку з незаконним звільненням з 09.05.2014 року по 17.10.2014 року ОСОБА_1 виплачені кошти , а за період з 17.10.2014 по 29.04.2015 року дату поновлення на службі - виплати відсутні.

Надаючи належну оцінку спірним правовідносинам суд виходив з наступного.

Згідно з ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ч. 2 ст. 14 КАС України постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України.

Постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України (ч. 1 ст. 255 КАС України).

За п. 3 ч. 1 ст. 256 КАС України передбачено, що постанови суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби виконуються негайно.

Згідно з ч. 2 ст. 257 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Відповідно до ст. 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Згідно з ст. 236 КЗпП України, у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Вказана стаття Кодексу законів про працю України не містить застережень, що власник або уповноважений ним орган не відповідає за затримку виконання рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, якщо працівник не вчинив додаткові дії, в цьому випадку - пред'явлення рішення до примусового виконання, що вказують на його бажання поновитися на роботі.

Частиною четвертою статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України законодавець обумовив питання примусового виконання судових рішень у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження». Цим підкреслюється винятковість саме примусового виконання рішення адміністративного суду.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Отже, правова природа діяльності органів державної виконавчої служби та її основне призначення полягає саме в примусовому виконанні рішень суду, в тому числі постанов судів про поновлення на посадах у відносинах публічної служби, які набрали законної сили, що і є підставою для негайного їх виконання. Добровільне виконання рішення суду боржником - це його законодавчо встановлений обов'язок. Зокрема, зазначений обов'язок не залежить від того, подала особа, яку поновлено на роботі, заяву чи виконавчий лист. В таких випадках держава в особі органу державної виконавчої служби несе відповідальність за виконання остаточних судових рішень.

Згідно пункту 32 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», при присудженні оплати за час вимушеного прогулу зараховується заробіток за місцем нової роботи (одержана допомога по тимчасовій непрацездатності, вихідна допомога, середній заробіток на період працевлаштування, допомога по безробіттю), який працівник мав у цей час.

Відповідно до ч.3 п.32 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв'язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи - невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. Для працівників, які пропрацювали на даному підприємстві (в установі, організації) менш двох місяців, обчислення проводиться з розрахунку середнього заробітку за фактично пропрацьований час. При цьому, враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100.

Відповідно до п.2 Порядку, у разі визнання середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Пунктом 8 розділу 4 вказаного Порядку передбачено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

У пункті 34 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» зазначено, що рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу.

Враховуючи те, що постанова Одеського окружного адміністративного суду від 17.10.2014 року в частині поновлення позивача виконана шляхом прийняття наказу №263 о/с тільки 29 квітня 2015 року, то суд приходить до висновку, що позивач має право відповідно до статті 236 Кодексу законів про працю України на виплату йому середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що, при несвоєчасному поновленні працівника на роботі з вини власника або уповноваженого ним органу середній заробіток виплачується йому за чітко визначений законом проміжок часу: з дня винесення відповідного рішення органом, що розглядав трудовий спір, до дня його фактичного виконання.

Таким чином, підставою для виплати незаконно звільненому працівнику середнього заробітку є затримка власником або уповноваженим ним органом виконання рішення про поновлення на роботі.

Відповідно до положень ст.9 Конституції України та ст.17, ч.5 ст.19 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.

У пунктах 46, 48, 51, 53, 54 рішення від 15.10.2009 року у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» (заява № 40450/04) Європейський суд з прав людини зазначив, що від особи, яка домоглася винесення остаточного судового рішення проти держави, не можна вимагати ініціювання окремого провадження з його примусового виконання. Відповідний державний орган, який було належним чином поінформовано про таке судове рішення, повинен вжити всіх необхідних заходів для його дотримання або передати його іншому компетентному органу для виконання. Заявникові не можна дорікати за неподання до державної виконавчої служби заяви чи виконавчого листа для відкриття виконавчого провадження. Право на суд, захищене статтею 6, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок. Відповідно необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов'язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції. Саме на державу покладено обов'язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, які перебувають у державній власності або контролюються державою, виконувалися відповідно до зазначених вище вимог Конвенції. Держава не може виправдовувати нестачею коштів невиконання судових рішень, винесених проти неї або проти установ чи підприємств, які перебувають в державній власності або контролюються державою. Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади.

З огляду на викладені норми національного законодавства та судову практику ЄСПЛ, суд критично ставиться до заперечень відповідачів щодо несвоєчасного надання виконавчого листа до ГУМВС України в Одеській області, оскільки згідно інформації із системи ДСС суду, постанова по справі № 815/3321/14 вручена представнику ГУ МВС України в Одеській області 29.10.2014 року і містила припис про її негайне виконання (а/с. 99).

З наведеного випливає, що відповідач порушив вищенаведені норми та не виконав негайно постанову суду в частині поновлення позивача на посаді, що спричинило, як наслідок штучне продовження терміну вимушеного прогулу.

Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент.

Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов'язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення вимог позивача про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 17 жовтня 2014 року по 29 квітня 2015 року з ліквідаційної комісії ОМУ ГУМВС України в Одеській області , оскільки позивач перебував у штаті Одеського міського управління ГУ МВС України в Одеській області, що встановлено рішенням у справі № 815/3321/14 і не підлягає доведенню на підставі ст. 72 КАС України.

Керуючись ст. ст. 6-8, 71, 86,128,158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Стягнути з ліквідаційної комісії ОМУ ГУМВС України в Одеській області середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 17 жовтня 2014 року по 29 квітня 2015 року виходячи з розміру грошового утримання за повний календарний місяць у сумі 2031, 08 грн. за винятком податку на ДФО (18%), єдиного соціального внеску (2,6%) та військового збору (1,5%).

Постанова набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст. 254 КАС України.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови з одночасним поданням її копії до суду апеляційної інстанції.

Суддя Потоцька Н.В.

.