Справа № 809/4464/15
Суддя: Сапіга Віталій Петрович
Дата ухвалення: 2016-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2016 р. Справа № 876/2446/16

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді Сапіги В.П.,

суддів: Левицької Н.Г., Обрізка І.М.,

за участі секретаря судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Івано-Франківську головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 02.03.2016 року за позовом ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у м. Івано-Франківську Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області про скасування акту опису майна,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся в суд з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у м. Івано-Франківську Головного управління державної фіскальної служби в Івано-Франківській області про скасування акту опису майна № 3/25-150 від 13.03.2015 року в частині опису належної ПрАТ Івано-Франківська МСПМК №1 адміністративно-виробничої будівлі (контори 3-поверхової) загальною площею 666,5 м.кв., що знаходиться по вул. Ботанічна, 6 у м. Івано-Франківську.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 02.03.2016 року задоволено позовні вимоги, оскільки суд першої інстанції погодився з доводами позивача.

Зазначену постанову суду оскаржив відповідач, вважаючи її незаконною, не обґрунтованою, прийнятою в наслідок перекручення фактичних обставин справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права. Просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову про відмову в задоволенні позовних вимог.

При цьому, апелянт обґрунтовує та мотивує свої вимоги тим, що зроблений судом висновок в тому, що ДПІ у м. Івано-Франківську діяла неправомірно, описуючи 13.03.2015р. адміністративно-виробничу будівлю ПрАТ Івано-Франківський МСПМК №1 площею 666.5 кв. м. у податкову заставу, яка арештована державною виконавчою службою 18.02.2014р., не ґрунтується на дійсних обставини справи. Судом не описано та не спростовано факту виникнення податкового боргу, який є моментом виникнення права податкової застави, не зазначено жодних обставин, що мали місце з первинною реєстрацією податкової застави. Наведене свідчить про необґрунтованість та незаконність прийнятого судом рішення.

Також зазначає, що суд невірно посилається на пп. 87.3.7 п. 87.3 ст. 87 ПК України, згідно якого не може бути використані як джерела погашення податкового боргу платника податків майно, що не може бути предметом застави відповідно до Закону України «Про заставу», оскільки статтею 4 цього Закону визначено перелік предметів, які не можуть бути заставлені. Майно, що описано ДПІ у м. Івано-Франківську не підпадає під жодний критерій, що перелічено ст. 4 вказаного Закону. Вважає, що суд не дослідив обставин справи та застосував положення Закону, які не регулюють спірних правовідносин.?

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що необхідно відмовити в задоволенні апеляційної скарги з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ПрАТ "Івано-Франківська міжгосподарська спеціалізована пересувна механізована колона №1" є боржником перед сторонами по справі.

Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 06.04.2004р., виданого виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради, ЗАТ "Івано-Франківська МСПМК №1" на праві колективної власності належать адміністративно-виробничі будівлі в м. Івано-Франківськ по вул. Ботанічна, 6.

У провадженні ВДВС Івано-Франківського міського управління юстиції перебуває зведене виконавче провадження № 47048357 про стягнення на користь ДПІ у м. Івано-Франківську та позивача ОСОБА_3 коштів.

18.02.2014 року головний державний виконавець Гнатюк В.Я. описав та арештував належну ПрАТ Івано-Франківська МСПМК-1 адміністративно-виробничу будівлю, яка знаходиться по вул. Ботанічна 6, м. Івано-Франківськ, про що склав акт опису і арешту майна.

13.03.2015 року податковим керуючим описано в податкову заставу майно ПрАТ "Івано-Франківської МСПМК-1", в тому числі адміністративно-виробничу будівлю загальною площею 666,5 кв.м., розташовану по вул. Ботанічна 6 в м. Івано-Франківську, про що складено акт опису майна № 3/25-150.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції прийшов до висновку, що описуючи 13.03.2015 року спірну адміністративно-виробничу будівлю у податкову заставу, яка арештована державною виконавчою службою 18.02.2014 року, відповідач діяв всупереч ст. 4 Закону України "Про заставу", пп. 87.3. ст. 87,п. 89.2 ст.89 ПК України , ч. 5 ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження", а тому скасував оскаржуваний акт опису майна № 3/25-150 від 13.03.2015 року.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Встановлено, що ПрАТ Івано-Франківська міжгосподарська СПМК №1 допустило податковий борг згідно поданих податкових декларацій та розрахунків на загальну суму 600472,77грн.

Як видно з копії рішенням господарського суду Івано-Франківської області у справі № 5010/348/2012-2/23, з ПрАТ Івано-Франківська міжгосподарська СПМК №1 стягнуто на користь ФОП ОСОБА_2 72085,54 грн.

Відповідно до п. 88.1 ст. 88 Податкового кодексу України визначено, що майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу, з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов'язків, визначених цим Кодексом.

Згідно п.89.1 ст.89 ПК України право податкової застави виникає у разі: несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов'язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку; несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов'язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу.

Нормою п.89.2 ст.89 ПК України визначено, що право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, крім випадків, передбачених пунктом 89.5 цієї статті, а також на інше майно, на яке платник податків набуде право власності у майбутньому.

У відповідності до п.89.3 ст.89 ПК України майно, на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису. До акта опису включається ліквідне майно, яке можливо використати як джерело погашення податкового боргу.

Статтею 91 ПК України передбачено, що податковий керуючий, зокрема, описує майно платника податків, що має податковий борг, в податкову заставу, проводить опис майна, на яке поширюється право податкової застави, для його продажу у випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно підпункту 87.3.7 пункту 87.3 статті 87 ПК України не може бути використано як джерело погашення податкового боргу платника податків майно, що не може бути предметом застави відповідно до Закону України "Про заставу".

Статтею 4 Закону України "Про заставу" вказано, що предметом застави може бути майно, яке відповідно до законодавства України може бути відчужено заставодавцем та на яке може бути звернено стягнення.

Правилами ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що арешт і вилучення майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Згідно ч. 2 цієї статті арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції вважає вірним висновок суду першої інстанції в тому, що описуючи 13.03.2015 року адміністративно-виробничу будівлю ПАТ "Івано-Франківський МСПМК-1" площею 666.5 кв.м. у податкову заставу, яка арештована державною виконавчою службою 18.02.2014 року, відповідач діяв всупереч положень ст. 4 Закону України "Про заставу", пп. 87.3.7 п. 87.3 ст.87 ПК України, ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження", а тому акт опису майна № 3/25-150 від 13.03.2015 року не може вважатися законним.

Судом апеляційної інстанції не приймаються до уваги доводи апелянта в тому, що право податкової застави майна боржника, зокрема, адміністративно-виробничої будівлі площею 666,5 кв.м., виникло на підставі допущеного боргу та згідно акту опису майна № 85/19-140 від 29.12.2012 року, зареєстрованого в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна під реєстраційним номером 13468518, дата реєстрації 03.01.2013р., дійсним до 03.01.2018р., а 13.03.2015 року ДПІ у м. Івано-Франківську фактично вчинила переопис того ж майна, оскільки такі аргументи скаржника спростовуються тим, що як видно з витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна за №39727634, об'єктом обтяження були активи платника податків згідно з актом опису від 29.12.2012р. №85/19-140. В той же час дійсним обтяженням нерухомого майна ПрАТ Івано-Франківська МСПМК №1 - адміністративно-виробничої будівлі є акт опису і арешту майна, складений головним державним виконавцем 18.02.2014 року.

Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

В звязку з цим колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції при вирішенні даної справи правильно встановив обставини справи, дослідив та оцінив всі докази, які містяться в матеріалах справи.

З огляду на таке, наведені в апеляційній скарзі доводи не викликають сумнівів щодо правильності висновків суду першої інстанції та застосування норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ч.3 ст. 160, ст.196, п.1 ч.1 ст.198, ст.200, ст.205, ст.206, ст. 254 КАС України, суд апеляційної інстанції,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Івано-Франківську головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області залишити без задоволення.

Постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 02.03.2016 року у справі № 809/4464/15 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом 20-ти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвалив повному обсязі відповідно до ст.160 КАС України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя В.П.Сапіга

Судді І.М.Обрізко

ОСОБА_4

Повний текст виготовлено 14.06.2016 р.