Справа № 805/844/16-а
Суддя: Кониченко О.М.
Дата ухвалення: 2016-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2016 р. Справа №805/844/16-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

час прийняття постанови:

Донецький окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Кониченка Олега Миколайовича при секретарі судового засідання Химич М.В. розглянувши адміністративну справу за позовом фізичної особи підприємця ОСОБА_1 смт. Володимирівка

до Волноваської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області

про визнання недійсним та скасування складеного податкового повідомлення-рішення № від 24.02.2016 року про застосування штрафної (фінансової) санкції (штрафу) в сумі 10000 грн

ВСТАНОВИВ:

Позивач, фізична особа підприємець ОСОБА_1, звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Волноваської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області про визнання недійсним та скасування складеного податкового повідомлення-рішення № від 24.02.2016 року про застосування штрафної (фінансової) санкції (штрафу) в сумі 10000 грн.

В обґрунтування позовних вимог, позивач ОСОБА_1 зазначила, що 28 грудня 2015 року Волноваською ОДПІ проводилась перевірка з питань додержання вимог, встановлених законодавством України, які є обовязковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами, за результатами чого складено акт №690/05-33-21/НОМЕР_1 від 29.12.2015 року, яким встановлено порушення вимог ст.11-1 Закону України №481/95-ВР від 19.12.1995 року «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», за результатами чого прийнято податкове повідомлення-рішення № від 24.02.2016 року про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) в сумі 10000 грн. Позивач не погоджується з висновками викладеними в акті перевірки та прийнятим податковим повідомленням - рішенням, тому просив суд визнати недійсним та скасувати складене податкове повідомлення-рішення № від 24.02.2016 року про застосування штрафної (фінансової) санкції (штрафу) в сумі 10000 грн.

Представник позивача просив справу розглянути в порядку письмового провадження.

Представник відповідача надав через канцелярію суду заперечення до позовної заяви відповідно до яких просив суд відмовити у задоволені позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене та з урахуванням вимог ст. 41, ст. 122, ст. 128 КАС України, суд дійшов висновку щодо можливості розгляду справи за наявними в справі матеріалами та доказами.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

28 грудня 2015 року посадовими особами Волноваської обєднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Донецькій області проведено фактичну перевірку позивача, ОСОБА_1 з питань додержання вимог, встановлених законодавством України, які є обовязковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами. Перевірка здійснювалась у магазині, що належить позивачу розташованому за адресою: Донецька область, Волноваський район, смт. Володимирівка, вул. Симоненко, 4/28.

Згідно із п.п. 80.2.7 п. 80.2. та п. 80.1 ст. 80 Податкового кодексу України, передбачений порядок проведення фактичних перевірок.

Відповідно до пункту 80.1 статті 80 Податкового кодексу України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Відповідно до пункту 80.2. статті 80 Податкового кодексу України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки.

Отже судом встановлено, що 24 грудня 2015 року відповідачем був складений наказ №148 про проведення фактичної перевірки позивача та виписані направлення на перевірку №117 та №118 від 24.12.2015 року, що знаходяться в матеріалах справи.

Відповідно до п. 80.7 ст. 80 Податкового кодексу України, фактична перевірка проводиться двома і більше посадовими особами контролюючого органу у присутності посадових осіб суб'єкта господарювання або його представника та/або особи, що фактично здійснює розрахункові операції.

Згідно з пунктом 81.1 статті 81 Податкового кодексу України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника та скріплення печаткою контролюючого органу; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред'явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред'явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки. Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п'ятому цього пункту, не дозволяється. При пред'явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.

У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.

Як вбачається з матеріалів справи, посадовими особами відповідача складено Акт про відмову від підпису у направлені на перевірку від 28 грудня 2015 року №167/05-33-21/НОМЕР_1, де зазначено, що особа яка здійснювала розрахункові операції ОСОБА_2 за вказівкою ОСОБА_1 відмовилась від підпису у направленнях на перевірку.

Таким чином, суд не приймає посилання позивача на те, що фактична перевірка проводилася без повідомлення про початок проведення перевірки, оскільки під час перевірки був присутній продавець позивача, тобто особа, яка безпосередньо проводить розрахункові операції в розумінні вищенаведеної норми статті 81 Податкового кодексу України.

За результатами перевірки посадовими особами відповідача складено акт №690/05-33-21/НОМЕР_1 від 29.12.2015 року, яким зафіксовано вчинення позивачем порушення статті 11-1 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995 року №481/95-ВР (далі Закон України №481/95-ВР), а саме, встановлено роздрібну торгівлю тютюновими виробами за цінами, вищими від максимальних роздрібних цін на тютюнові вироби, встановлені виробниками або імпортерами таких тютюнових виробів, збільшеними на суми акцизного податку з реалізації через роздрібну торговельну мережу тютюнових виробів, а саме: факт продажу 28 грудня 2015 року пачки цигарок «Winston» за ціною 18 грн., яка є вищою за встановлену максимальну роздрібну ціну на тютюнові вироби, вказану виробником на пачці в розмірі 17 грн. (з урахуванням 5% акцизного податку максимальна роздрібна ціна на такі цигарки не повинна перевищувати 17,85 грн.).

Особа, що здійснювала розрахункові операції ОСОБА_2 від ознайомлення та підписання акта перевірки відмовилась, про що складено акт відмови від підписання акта перевірки від 28.12.2015 №169/05-33-21/НОМЕР_1 та акт відмови від отримання акта перевірки від 28.12.2015 №168/05-33-21/НОМЕР_1, копії яких наявні в матеріалах справи.

Відповідно до п. 86.5 ст. 86 Податкового кодексу України, у разі відмови платника податків або його законних представників від отримання примірника акта (довідки) перевірки чи неможливості його вручення платнику податків або його законним представникам чи особі яка здійснювала розрахункові операції з будь яких причин, такий акт або довідка надсилається платнику податків у порядку. Визначеною статтею 58 цього Кодексу для надсилання (вручення) податкових повідомлень рішень. У зазначених в цьому абзаці випадках контролюючим органом складається відповідний акт або робиться позначка в акті або довідці про результати перевірки.

Копію акта перевірки було отримано позивачем 17.01.2016 року поштою, відомості про що містяться у позовній заяві.

Позивач не погодившись з висновками акту перевірки, звернувся до відповідача зі скаргою на дії посадових осіб, відповідь на яку викладена у листі від 16.02.2016 року №1688/10/05-33-10-013.

На підставі акту перевірки відповідачем прийнято відносно позивача податкове повідомлення-рішення від 24.02.2016 року №, яким до ОСОБА_1 на підставі абз.14 ч.2 ст.17 Закону України №481/95-ВР застосовано фінансові санкції в сумі 10000 грн. за порушення вимог ст.111, ч.13 ст.18 Закону України №481/95-ВР.

Як вбачається з акту перевірки та пояснень представника відповідача у справі, на момент перевірки встановлено, що на реалізації в магазині знаходилось тютюнові вироби, в тому числі й цигарки «Winston», пачку яких, працівник відповідача до початку перевірки при здійснені контрольної розрахункової операції придбав за ціною 18 грн.

При цьому, відповідач при встановлені порушення, виходив з того, що максимальна роздрібна ціна на вказаний тютюновий виріб, збільшена на суму акцизного податку з реалізації через роздрібну торгівельну мережу, мала складати не більше 17,85 грн.

Спірні правовідносини, регулюються Конституцією України, Податковим кодексом України, Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», який визначає основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров'я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України.

За визначенням, наведеним у статті 1 Закону №481/95, тютюнові вироби - сигарети з фільтром або без фільтру, цигарки, сигари, сигарили, а також люльковий, нюхальний, смоктальний, жувальний тютюн, махорка та інші вироби з тютюну чи його замінників для куріння, нюхання, смоктання чи жування

Статтею 11-1 Закону №481/95 передбачено, що встановлена виробником або імпортером максимальна роздрібна ціна на тютюнові вироби наноситься на пачку, коробку або сувенірну коробку тютюнових виробів разом з датою їх виготовлення.

Максимальна роздрібна ціна за пачку, коробку або сувенірну коробку наноситься визначеним виробником способом у визначеному виробником місці і складається з її цифрового виразу та скороченого найменування грошової одиниці України.

Дата виготовлення наноситься визначеним виробником способом у визначеному виробником місці і складається із шести цифр, перші дві з яких означають день, наступні дві - місяць, останні дві - рік такої дати.

Нанесення максимальної роздрібної ціни та дати виготовлення на упаковку тютюнових виробів, призначених для вивезення (експортування) за межі митної території України, здійснюється згідно з умовами відповідної угоди на експорт.

Відповідно до пп.14.1.106 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, максимальні роздрібні ціни - ціни, встановлені на підакцизні товари (продукцію з урахуванням усіх видів податків (зборів). Акцизний податок з реалізованих суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів не включається до максимальної роздрібної ціни.

Максимальні роздрібні ціни на підакцизні товари (продукцію) встановлюються виробниками або імпортерами товарів (продукції) шляхом декларування таких цін у порядку, встановленому цим Кодексом. Продаж суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, на які встановлюються максимальні роздрібні ціни, не може здійснюватися за цінами, вищими за максимальні роздрібні ціни, збільшені на суму акцизного податку з роздрібної торгівлі підакцизних товарів.

Підпунктом 14.1.4 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, визначено, що акцизний податок - непрямий податок на споживання окремих видів товарів (продукції), визначених цим Кодексом як підакцизні, що включається до ціни таких товарів (продукції).

В силу вимог пп.9.1.4 п.9.1 ст.9 Податкового кодексу України, акцизний податок належить до загальнодержавних податків.

Згідно із пп.213.1.9 п.213.1 ст.213 Податкового кодексу України, об'єктами оподаткування акцизним податком є, зокрема, операції з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів.

Відповідно до п.215.1 ст.215 Податкового кодексу України, до підакцизних товарів належать, серед іншого, тютюнові вироби, тютюн та промислові замінники тютюну.

В силу вимог пп.214.1.4 п.214.1 ст.214 Податкового кодексу України, у разі обчислення податку із застосуванням адвалорних ставок базою оподаткування є вартість (з податком на додану вартість) підакцизних товарів, що реалізовані відповідно до підпункту 213.1.9пункту 213.1 статті 213 цього Кодексу.

Підпунктом 215.3.10 п.215.3 ст.215 Податкового кодексу України, визначено, що для підакцизних товарів, реалізованих відповідно до підпункту 213.1.9 пункту 213.1 статті 213 цього Кодексу, ставки податку встановлюються за рішенням сільської, селищної або міської ради у відсотках від вартості (з податком на додану вартість), у розмірі 5 відсотків.

Згідно із п.28.2 ст.28 Податкового кодексу України, відносною (адвалорною) визнається ставка податку, згідно з якою розмір податкових нарахувань встановлюється у відсотковому або кратному відношенні до одиниці вартісного виміру бази оподаткування.

Разом з тим, п.188.1 ст.188 Податковий кодекс України, визначає, що база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв'язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб'єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

З аналізу наведених норм податкового законодавства вбачається, що максимальна роздрібна ціна, зазначена на пачці тютюнових виробів, не є базою оподаткування акцизним податком, оскільки такою базою оподаткування акцизним податком є вартість реалізованих підакцизних товарів (пп.214.1.4 п.214.1 ст.214 ПК України), та не є базою оподаткування ПДВ, оскільки база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (п.188.1 ст.188 ПК України). Максимальна роздрібна ціна, зазначена на пачці тютюнових виробів виробником або імпортером, не є договірною вартістю, оскільки пачка тютюнових виробів не реалізується по такій максимальній роздрібній ціні.

Враховуючи, що базою оподаткування ПДВ при продажу у роздріб тютюнових виробів є вартість реалізованих таких підакцизних товарів, з урахуванням акцизного збору, ціна роздрібного продажу розраховується продавцем підакцизних товарів самостійно, з обов'язковим дотриманням умови, встановленої пп.14.1.106 п.14.1 ст.14 ПК України: продаж суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, на які встановлюються максимальні роздрібні ціни, не може здійснюватися за цінами, вищими за максимальні роздрібні ціни, збільшені на суму акцизного податку з роздрібної торгівлі підакцизних товарів.

Таким чином, податковим законодавством визначено, що максимальні роздрібні ціни збільшуються не на ставку акцизного податку від максимальних роздрібних цін, як зазначає податковий орган, а на суму акцизного податку з роздрібної торгівлі підакцизних товарів, яка має визначатися за формулою: сума акцизного податку = база оподаткування * 5% (ставка акцизного податку згідно пп.215.3.10 п.215.3 ст.215 ПК України); при цьому база оподаткування у відповідності до пп.214.1.4 п.214.1ст.214 ПК України визначена як вартість реалізованих підакцизних товарів.

Отже, приймаючи до уваги, що базою оподаткування акцизним податком з реалізації підакцизних товарів, що здійнюється суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі, є вартість (з ПДВ) реалізованих підакцизних товарів, а не максимальні роздрібні ціни, визначення розміру фактичних роздрібних цін на тютюнові вироби, перевищення якого призводить до порушення пп.14.1.106 п.14.1 ст.14 ПК України, має здійснюватися з розрахунку максимальної роздрібної ціни, встановленої виробником або імпортером підакцизного товару, збільшеної на суму акцизного податку, яка розраховується, як 5% від бази оподаткування (вартості реалізованих підакцизних товарів).

Згідно із ч.1 ст.17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», за порушення норм цього Закону, щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

Відповідно до ч.2 ст.17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі, зокрема, роздрібної торгівлі тютюновими виробами за цінами, вищими від максимальних роздрібних цін на тютюнові вироби, встановлених виробниками або імпортерами таких тютюнових виробів, збільшеними на суми акцизного податку з реалізації через роздрібну торговельну мережу тютюнових виробів, - 100 відсотків вартості наявних у суб'єкта господарювання тютюнових виробів, але не менше 10000 гривень.

Як вже зазначалось раніше, та вбачається з матеріалів, при перевірці позивача посадовими особами контролюючого органу зафіксовано факт реалізації в магазині позивача цигарок «Winston» за ціною 18 грн., при цьому ані дати виробництва, ані назви виробника сигарет відповідачем не зазначено та суду не повідомлено, що унеможливлює їх ідентифікацію для підтвердження максимальної встановленої виробником роздрібної ціни на них. Зі слів перевіряючих, маркована виробником на даній пачці ціна складає 17 грн., тому, відповідачем робиться висновок, що максимальна роздрібна ціна на вказані сигарети повинна становити, з урахуванням акцизного податку з роздрібної торгівлі підакцизними товарами (5%), 17,85 грн.

Суд зазначає, що в даному випадку базою оподаткування акцизним податком є у відповідності до пп.214.1.4 п.214.1 ст.214 ПК України вартість реалізованих підакцизних товарів, тобто 18 грн. Сума акцизного податку становить 5% від зазначеної вартості - 0,90 грн., за вирахуванням якої від вартості реалізованого підакцизного товару ціна пачки тютюнових виробів перевищувала би максимальну роздрібну ціну на підакцизні товари (продукцію), встановлені виробником на 0,10 грн. (17,90 грн.), а не 0,15 грн. (17,85 грн.), як зазначено відповідачем.

Також слід зазначити, що під час розгляду справи встановлено, що реалізація сигарет у магазині позивача здійснюється із застосуванням РРО, в той же час, до матеріалів акту перевірки не долучені відповідні звіти цього РРО з фіксацією операції з продажу сигарет «Winston», яка стала підставою для застосування до позивача санкцій за спірним рішенням.

Як не зазначено в акті перевірки і про факт проведення такої операції без застосування вказаного РРО, що відповідно до ч.1 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування і послуг» є окремим порушенням.

Отже, не зазначення в акті перевірки про факт проведення операції з продажу сигарет «Winston» без застосування РРО фактично свідчить про відсутність такого порушення, а відтак, така операція повинна була бути відображена у звіті вказаного РРО. Однак Волноваська обєднана державна податкова інспекція доказів проведення такої операції суду не надала.

Згідно із частиною першою статті 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Частиною першою статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із частинами 1, 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до частини першої статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Надані на підтвердження викладених у акті перевірки даних фотокартки цигарок на полиці з цінниками, не приймаються судом до уваги, оскільки вони не обґрунтовані належними доказами.

Позивачем під час розгляду справи було надано до суду відеозапис с камери спостереження у магазині, де була здійснена перевірка. Однак, із зазначеного відеозапису, вбачається за можливе, встановити лише предявлення посадовими особами відповідача службових посвідчень, тоді як інших обставин щодо перевірки, які відбулись під час її проведення, зокрема таких як факт придбання товарів визначених в акті перевірки, встановити не можливо.

Судом також не приймаються до уваги показання свідків ОСОБА_2 продавця магазину та перевіряючих ОСОБА_3 та ОСОБА_4, оскільки відомості які повідомили суду зазначені особи мають прямо протилежний характер та спростовують одне одного.

В силу вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на встановлені обставини, суд приходить до висновку, що факт реалізації позивачем пачки цигарок за ціною вищою від максимальних роздрібних цін на тютюнові вироби належними доказами не підтверджено, а тому спірне податкове повідомленні-рішення № від 24.02.2016 року про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) в сумі 10000 грн не може вважатися правомірним та підлягає скасуванню.

Відповідно до частини 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись Конституцією України, ст. ст. 2-15, 17-18, 33-35, 45-46, 47-51, 56-59, 69-71, 79, 86, 87, 94, 99, 104-107, 110-111, 121, 122-143, 151-154, 158, 160, 162, 163, 167, 185-186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до Волноваської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області про визнання недійсним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 24.02.2016 року про застосування штрафної (фінансової) санкції (штрафу) в сумі 10000 грн. задовольнити.

Визнати недійсним та скасувати податкове повідомлення-рішення Волноваської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області № від 24.02.2016 року про застосування штрафної (фінансової) санкції (штрафу) в сумі 10000 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Волноваської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області на користь фізичної особи підприємця ОСОБА_1 (85721, Донецька область, Волноваський район, смт. Володимирівка, вул. Пушкінська, 3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) судовий збір у розмірі 551 грн. (пятсот пятдесят одну гривню).

Постанова постановлена у нарадчій кімнаті та проголошено вступну та резолютивну частини у судовому засіданні 09 червня 2016 року.

Повний текст постанови складено та підписано 10 червня 2016 року.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Кониченко О.М.