Справа № 822/869/16
Суддя: Лабань Г.В.
Дата ухвалення: 2016-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/869/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2016 року м. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд

в складі:головуючого-суддіЛабань Г.В.
при секретаріВересняк А.А.
за участі:представника позивача та представника відповідача
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Районного відділу державної виконавчої служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції про визнання протиправною та скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Районного відділу державної виконавчої служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції про визнання протиправною та скасування постанови про стягнення виконавчого збору ВП №44106834 від 01.10.2014 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем безпідставно винесена постанова про стягнення виконавчого збору за невиконання рішення суду у встановлений для добровільного виконання строк. У зв'язку з наведеним, позивач просить суд визнати протиправною та скасувати постанову про стягнення виконавчого збору ВП №44106834 від 01.10.2014 року.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, адміністративний позов просив задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечив, вважає, що оскаржувана постанова прийнята згідно норм чинного законодавства та не підлягає до скасування. В задоволенні позову просив відмовити.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, оцінивши їх в сукупності, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, судом встановлено наступне.

Судом встановлено, що постановою від 23.07.2014 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №686/8483/14 виданого 03.06.2014 року Хмельницьким міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 заборгованості в розмірі 350 000,0 грн. та 3500,0 грн. судових витрат.

Боржником у виконавчому провадженні зазначений ОСОБА_3.

Боржнику наданий строк для добровільного виконання рішення суду - сім днів з моменту винесення (отримання) постанови про відкриття виконавчого провадження.

25.04.2016 р. державним виконавцем було винесено постанову про закінчення вище вказаного виконавчого провадження у зв'язку із поданням стягувачем заяви про виконання рішення суду у повному обсязі. Вимоги стягувача згідно пред'явленого до виконання виконавчого документу повністю були задоволені за рахунок нежитлового приміщення магазину-кафе загальною площею 320,8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. На зазначене приміщення за стягувачем ОСОБА_4 у січні 2016 р. було зареєстровано право власності на підставі іпотечного договору від 12.02.2013, що укладений між стягувачем та боржником, ОСОБА_3 та посвідчено приватним нотаріусом Хмельницького районного нотаріального округу ОСОБА_5, зареєстровано в реєстрі за № 100.

Зі змісту поданої стягувачем заяви про закінчення виконавчого провадження, ринкова вартість зазначеного приміщення згідно висновку спеціаліста-оцінювача становить 370 524,00 грн., отже вимоги стягувача в сумі 353 500 грн. до боржника по даному виконавчому провадженні задоволені повністю.

01.10.2014 року державним виконавцем районного відділу ДВС Хмельницького міськрайонного управління юстиції було винесено постанову про стягнення з ОСОБА_3 виконавчого збору у розмірі 35350,0 грн. Зазначено, що у встановлений для добровільного виконання строк, боржником не виконаний виконавчий лист Хмельницького міськрайонного суду, а тому, на підставі ст. 28 Закону України "Про виконавче провадження", постановлено стягнути з боржника виконавчий збір.

Позивач просить суд скасувати зазначену постанову про стягнення виконавчого збору, посилаючись на те, що завершення вище означеного виконавчого провадження відбулось не внаслідок вчинення виконавчих дій, а в порядку та за процедурою, передбаченому Законом України "Про іпотеку".

Відповідно до ст. 1 ЗУ "Про виконавче провадження" визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) є сукупністю дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч. 2 ст. 11 ЗУ "Про виконавче провадження" державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Частиною 2 ст. 25 ЗУ "Про виконавче провадження" державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 ЗУ "Про виконавче провадження" в разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі самостійного виконання боржником рішення після початку його примусового виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача.

Як вбачається з матеріалів справи, вимоги стягувача по виконавчому провадженню були задоволені за процедурою і в порядку встановленому статтею 37 ЗУ "Про іпотеку", а саме шляхом оформлення стягувачем як іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки (нежитлове приміщення), що і стало підставою закінчення виконавчого провадження. Тобто, не було реалізації предмету іпотеки на прилюдних торгах в рамках виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 8 ст. 54 ЗУ "Про виконавче провадження" встановлено, що примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України "Про іпотеку".

Згідно зі ст. 39 ЗУ "Про іпотеку" у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Таким чином, позивач, не міг і не повинен був виконувати в добровільному порядку виконавчий лист Хмельницького міськрайонного суду.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язанні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

В силу ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Згідно ч. 1 - 2 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідачем неправомірно стягується з позивача виконавчий збір за невиконання виконавчого листа Хмельницького міськрайонного суду в строк, встановлений для його добровільного виконання.

Оскаржувана постанова про стягнення виконавчого збору прийнята відповідачем необґрунтовано, а тому позовні вимоги про визнання протиправною та скасування зазначеної постанови є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст.158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову від 01.10.2014 року ВП № 44106834 про стягнення з ОСОБА_3 виконавчого збору в сумі 35350,00 грн.

Постанова суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Хмельницький окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її отримання.

Постанова набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 06 червня 2016 року

Суддя/підпис/Г.В. Лабань
"Згідно з оригіналом" Суддя Г.В. Лабань