Справа № 702/630/16-а
Суддя: Ротаєнко Д. С.
Дата ухвалення: 2016-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №702/630/16-а
Провадження №2-а/702/16/16
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2016 року м. Монастирище

Суддя Монастирищенського районного суду Черкаської області Ротаєнко Д.С., розглянувши в порядку скороченого письмового провадження в м.Монастирище адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Монастирищенському районі Черкаської області, Уманського об"єднаного управління Пенсійного фонду Черкаської області про визнання протиправними дій та зобов"язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

Позивач 30.05.2016 року звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідачів про визнання протиправними дії та зобов"язання вчинити дії. Підставою для звернення вважає те, що він є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, має відповідне посвідчення першої категорії серії НОМЕР_2 від 12.06.2012 року та вкладку до нього №132731 від 12.06.2012 року. Черкаською обласною МСЕК №2 йому встановлено 3 групу інвалідності, захворювання пов'язані з наслідками аварії на ЧАЕС, довідка №076491 від 31.05.2012 року. Перебуває на обліку в УПФ України в Монастирищенському районі Черкаськоі області (надалі-відповідач ). Йому призначені державна пенсія та додаткова пенсія по інвалідності по захворюванням, пов'язаним з наслідками Чорнобильської катастрофи згідно норм Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року №796-XII (надалі-Закон №796 ). У липні 2014 року йому стало відомо, що відповідач з 01 січня 2014 року невірно нараховував та виплачував йому пенсії (державну (основну) та додаткову), і він звернувся до відповідача із заявою про приведення розмірів його пенсій у відповідність до норм ст.ст.49,50,54, ч.4, 67, Закону №796-XII від 28.02.1991 року, виходячи з кратного розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої законом на час виплати пенсії за цей період. На що відповідач відмовив йому в перерахунку призначених пенсій з огляду на відсутність підстав такого перерахунку та правомірність визначення розміру пенсії. Не зважаючи на те, що Законом України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» від 16 січня 2014 року, що набрав чинності з 01 січня 2014 року, не передбачено, щоб норми та положення Закону №796 в редакції від 28.02.1991 року застосовувалися у 2014 році у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України. Відповідач до цього часу вважає, що при нарахуванні та виплаті у 2014 році пенсій (державної (основної) та додаткової) особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, необхідно застосовувати норми Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, який затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року №1210, яка мала термін дії тільки на 2012 та 2013 бюджетні роки (надалі-Порядок №1210), а не норми Закону №796 від 28.02.1991 року. Він вважає, що такі дії відповідача є помилковими. Згідно до ч.1 ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, зокрема, соціальний захист потерпілого населення, визначені Законом №796 від 28.02.1991 року. Розділ 8 даного Закону передбачає правила призначення та виплати пенсій і компенсацій особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4. Стаття 49 цього розділу визначає пенсії особам, віднесеним до вказаних категорій у вигляді; а)державної пенсії; б)додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров"ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію. Стаття 50 Закону України №796 від 28.02.1991 року передбачає, що особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду заподіяну здоров»ю у відповідних розмірах, зокрема, інвалідам 3-ї групи-50 відсотків мінімальної пенсії за віком. Нормами ст.54 Закону України №796 визначені підстави та умови призначення державних пенсій особам, віднесеним до категорії 1 та у зв»язку з втратою годувальника. Зазначені норми розповсюджуються на нього, як віднесеного до категорії 1. Частина четверта ст.54 цього Закону передбачає, що в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв»язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими по 3-й групі-6 мінімальних пенсій за віком. У п.10 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 16.03.2012 року за №4 «Про судову практику вирішення адміністративними судами спорів, що виникають у зв»язку із застосуванням статей 39,48,50,54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» зазначено, що-«розмір мінімальної пенсії за віком, визначений ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», згідно з якою мінімальна пенсія за віком дорівнює прожитковому мінімуму, встановленому для осіб, що втратили працездатність. Судам необхідно враховувати, що застереження з приводу поширення дії ч.1 ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" не є перешкодою для застосування мінімального розміру пенсії за віком для обчислення інших пенсій чи допомог, пов'язаних з мінімальною пенсіею за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого мінімального розміру пенсії за віком. Розмір прожиткового мінімуму щороку встановлюється законом про державний бюджет України на відповідний рік. Згідно з ч.3 ст.67 Закону "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", підставою для перерахунку пенсії є встановлення цього мінімуму. Отже, з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму в органів Пенсійного фонду України виникає обов'язок провести перерахунок призначених пенсій без звернення громадянина". Відповідно до п.28 розділу 11 ЗУ "Про Державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України", зокрема змінені ст.ст.50,54 Закону №796 від 28.02.1991 року, визнано такими, що не відповідають Конституції України, тобто неконстутиційними. Згідно ч.2 ст.152 Конституції України, Закони та інші правові акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності. Закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. Законом України "Про Державний Бюджет України на 2012 рік", установлено, що у 2012 році норми і положення, зокрема, ст.ст.50,54 Закону №796 застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на 2012 рік. Постановою КМ України від 23 листопада 2011 року №1210 затверджено Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Дана постанова набрала чинності 01 січня 2012 року. Пунктом 4 Прикінцевих положень ЗУ «Про Державний бюджет України на 2013 рік» встановлено, що у 2013 році норми і положення, зокрема, ст.ст.50,54 Закону №796 застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на 2013 рік. Тобто, визначення порядку та розмірів виплат указаним категоріям громадян на 2013 рік делеговано Кабінету Міністрів України. Згідно ст.3 Бюджетного Кодексу України бюджетний період для всіх бюджетів, що складають бюджетну систему України, становить один календарний рік, який починається 1 січня кожного року і закінчується 31 грудня того ж року. Тобто, положення п.4 Прикінцевих положень ЗУ «Про Державний бюджет України на 2013 рік» діяли протягом бюджетного року та закінчилися 31.12.2013 року. Законом України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» не встановлено обмеження щодо виплат Чорнобильцям державних пенсій, не внесено змін до Закону №796, тому з 01.01.2014 року діють положення ст.ст.50,54 Закону №796 від 28.02.1991 року. Відповідно до п.2 роз'яснень викладених в постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України №4 від 16.03.2012 року «Про судову практику вирішення адміністративними судами спорів, що виникають, у зв'язку із застосування статей 39,48,50,52,54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали Внаслідок Чорнобильської катастрофи » тимчасове зупинення дії закону чи окремих його положень не припиняє чинності закону, після закінчення строку, на який зупинено їх дію, ця дія поновлюється автоматично. За таких обставин застосування відповідачем підзаконного акту-постанови КМУ №1210, яка суперечить Закону №796-ХІІ, при нарахуванні та виплаті йому з 01 січня 2014 року пенсій (державної (основної) та додаткової) є помилковим та протиправним. Частиною 1 ст.8 Конституції передбачено, що в Україні визначається і діє принцип верховенства права. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод (ч.3 ст.22 Конституції України). Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо «доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідач як суб'єкт владних повноважень не довів правомірність прийнятого ним рішення, яке він оскаржує. Згідно п.10 ч.1 ст.5 Закону « Про судовий збір» від 08.07.11 року № 3674-VI, він від сплати звільняється. Зважаючи на всі наведені обставини, вважає, що суд його позовні вимоги задовольнить в повному обсязі. Просить :1) визнати протиправною відмову УПФУ в Монастирищенському районі Черкаської області в перерахунку та виплаті йому його щомісячних державної та додаткової пенсії відповідно до вимог ст.ст.50,54 ч.4,67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року №796-12, виходячи з кратного розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої законом на час виплат; 2) зобов'язати УПФУ в Монастирищенському районі Черкаської області здійснити йому, починаючи з 01 січня 2014 року перерахунок та виплату його щомісячної державної пенсії по інвалідності, як інваліду 3 групи, в розмірі не нижче 6 мінімальних пенсій за віком, встановленої законом на час виплат, відповідно до вимог ст. ст.54 ч.4, ст.67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи » від 28 лютого 1991 року №796-12, з урахуванням ч.1 ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", та з урахуванням вже проведених виплат; 3) зобов'язати УПФУ в Монастирищенському районі здійснити йому, починаючи з 01 січня 2014 року перерахунок та виплату його щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, як інваліду 3 групи, в розмірі 50 відсотків мінімальної пенсії за віком, встановленої законом на час виплат, відповідно до вимог ст.ст.50,67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року №796-12, з урахуванням ч.1 ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", та з урахуванням вже проведених виплат; 4) зобов"язати УПФУ в Монастирищенському районі виконати постанову суду та подати звіт про її виконання протягом 1 місяця з дня набрання постановою законної сили.

Ухвалою Монастирищенського районного суду Черкаської області від 31.05.2016 року позовні вимоги в частині періоду із 01.01.2014 року до 30.11.2015 року включно залишено без розгляду.

На адресу суду 15.06.2016 року від відповідача Уманського об»єднаного управління Пенсійного Фонду Черкаської області надійшло заперечення, відповідно до якого Уманське об'єднане управління Пенсійного фонду України Черкаської області адміністративний позов не визнає, вважає його безпідставним і необгрунтованим та просить суд відмовити в його задоволенні повністю, виходячи з наступного. 11.04.2016 УПФУ в Монастирищенському районі припинене, що підтверджується Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (додається), а тому не може бути відповідачем у справі. Однак, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16.12.2015 №1055 «Деякі питання функціонування територіальних органів Пенсійного фонду України» в зв'язку із реорганізацією, шляхом злиття управлінь Пенсійного фонду України 31 березня 2016 року утворено Уманське об'єднане управління Пенсійного фонду України Черкаської області, яке є правонаступником всіх прав та обов'язків управлінь, в тому числі в Монастирищенському районі.На підставі наведеного, УПФУ в Монастирищенському районі не може бути відповідачем по справі.Відповідно, до ст.52 КАС України, суд першої інстанції, встановивши, що з адміністративним позовом звернулася не та особа, якій належить право вимоги, або не до тієї особи, яка повинна відповідати за адміністративним позовом, може за згодою позивача допустити заміну первинного позивача або відповідача належним позивачем або відповідачем, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи.Позивач звернувся до суду з вимогою про зобов'язання управління здійснити перерахунок пенсії по інвалідності, призначеної в розмірі відшкодування фактичних збитків, відповідно до Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» як інваліду III групи захворювання, пов'язаного з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, виходячи з розміру не нижче 6 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії в розмірі 50 відостків мінімальної пенсії, відповідно до вимог ст.50, ч.4 ст.54 та ст.67 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». При цьому, основною підставою для задоволення адміністративного позову стало посилання позивача на те, що Закон України «Про Державний бюджет на 2014 рік» не містив норм, які б обмежували пряме застосування ст.ст.50,54 вказаного Закону.З такими висновками позивача неможливо погодитись з огляду на наступне.Пунктом 3 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2012 рік» встановлено, що у 2012 році норми і положення ст.ст.20,21,22,23,30,31,37,39,48,50,51,52 та 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на 2012 рік. Аналогічні положення щодо застосування ст.ст.22,23,30,31,37,39,48,50,51,52 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у порядку встановленому урядом, виходячи з наявного фінансового ресурсу закріплене в п.4 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2013 рік», пункті 6-7 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» та п. 9 Прикінцевих положень Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік".Окрім того, відповідно до Закону України № 76-VIII від 28.12.2014 «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність деяких законодавчих актів України», який набрав чинності з 01.01.2015, ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» викладена в новій редакції, згідно ч.3 якої: умови, порядок призначення та мінімальні розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильськоїкатастрофи визначаються актами Кабінету Міністрів України з відповідних питань. Питання щодо можливості визначення Кабінетом Міністрів України порядку виплати та розмірів соціальних виплат, а також можливості змінювати розміри соціальних виплат залежно від фінансових можливостей держави було предметом розгляду Конституційним Судом України.Так, у своєму рішенні від 26.12.2011 року № 20-рп/2011 Конституційний Суд України зазначив, що політика соціального захисту є складовою частиною внутрішньої соціальної політики держави, забезпечення її проведення, відповідно до Конституції України, здійснюється Кабінетом Міністрів України. Верховна Рада України визначила Кабінет Міністрів України державним органом, який має забезпечувати реалізацію встановлених законами України соціальних прав громадян, тобто надала Кабінету Міністрів України повноваження визначати порядок та розміри соціальних виплат, виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України.Крім того, 25 січня 2012 року Конституційним Судом України прийнято рішення №3-рп/2012 у справі за конституційним поданням правління Пенсійного фонду України щодо офіційного тлумачення положень ст.1, ч.ч.1,2,3 ст.95, ч.2 ст.96, п.п.2,3,6 ст.116, ч.2 ст.124, ч.1 ст.129 Конституції України, п.5 ч.1 ст.4 Бюджетного кодексу України, п.2 ч.1 ст.9 КАС України в системному зв'язку з окремими положеннями Конституції України.У резолютивній частині Рішення Конституційний Суд України зазначив, що однією з ознак України як соціальної держави є забезпечення загальносуспільних потреб у сфері соціального захисту за рахунок коштів Державного бюджету України, виходячи з фінансових можливостей держави, яка зобов'язана справедливо і неупереджено розподіляти суспільне багатство між громадянами і територіальними громадами та прагнути до збалансованості бюджету України. При цьому, рівень державних гарантій права на соціальний захист має відповідати Конституції України, а мета і засоби зміни механізму нарахування соціальних виплат та допомоги - принципам пропорційності і справедливості.Повноваження Кабінету Міністрів України щодо розробки проекту закону про Державний бюджет України та забезпечення виконання відповідного закону пов'язані з його функціями, в тому числі щодо реалізації політики у сфері соціального захисту та в інших сферах. Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України. У мотивувальній частині рішення КСУ від 25.01.2012 №3-рп/2012, яка є обов'язковою до виконання, зазначено, що нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, якими регулюються бюджетні відносини, зокрема питання соціального захисту за рахунок коштів Державного бюджету України, є складовою бюджетного законодавства відповідно до п.5 ч.1 ст.4 Бюджетного кодексу України.Згідно ст.117 Конституції України, Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов'язковими до виконання.Вищезазначені висновки Конституційного Суду України відповідають і практиці Європейського суду з прав людини.Одним з базових принципів, що сформульований у практиці Європейського суду з прав людини є принцип збалансованості інтересів людини з інгересами суспільства. Так, у справі «Сорінг проти Сполученого Королівства» («Soering v. United Kingdom») в рішенні від 7 липня 1989 року Суд зазначив, що Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року «спрямована на пошук справедливого співвідношення між потребами, пов'язаними з інтересами суспільства загалом, і вимогами захисту основних прав людини». У справі «Ріс проти Сполученого Королівства» («Rees v. United Kingdom») у рішенні від 17 жовтня 1986 року цим Судом було зазначено, що з'ясовуючи, чи існує позитивне зобов'язання держави стосовно людини, «належить враховувати справедливий баланс, який має бути встановлений між інтересами всього суспільства й інтересами окремої людини».Як відомо, реалізація соціальних прав передбачає «позитивні» дії держави, а отже залежить від її фінансового стану. Це дістало відображення у Загальній декларації прав людини 1948 року, згідно з якою кожна людина як член суспільства має право на соціальне забезпечення, здійснення необхідних для підтримання її гідності, вільного розвитку її особи прав у економічній, соціальній культурній галузях за допомогою національних зусиль і міжнародного співробітництва та відповідно до структури і ресурсів кожної держави (ст.22), а також у Міжнародному пакті про економічні, соціальні і культурні права 1966 року, який встановлює загальний обов'язок держав забезпечувати здійснення цих прав у максимальних межах наявних ресурсів (ст.2).Європейський суд з прав людини у рішенні від 9 жовтня 1979 року у справі «Ейрі проти Ірландії» також констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища держав, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду «Кйартан Асмудсон проти Ісландії» від 12 жовтня 2004 року.Таким чином, соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей. Відповідно до ст.8 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.Враховуючи вищенаведене, рішення Конституційного Суду України та практику Європейсього суду з прав людини, Кабінет Міністрів України має усі достатні правові підстави врегульовувати питання здійснення соціальних виплат та допомог в межах фінансових ресурсів, передбачених законами України про Державний бюджет України на відповідний рік.Постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011року №1210 «Пропідвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» затверджено Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок аварії на ЧАЕС (далі Порядок).Пункт 11 вказаного Порядку визначено мінімальний розмір пенсії дляучасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС інвалідів III групи в розмірі 145 %.Пунктом 13 Порядку встановлена додаткова пенсія в розмірі 284,7 грн. для учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС інвалідів III групи.У разі коли розмір пенсійної виплати (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, сум індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім пенсії за особливі заслуги перед Україною) не досягає для інвалідів III групи-учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою-225 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, виплачується державна адресна допомога до пенсії у сумі, що не вистачає до зазначеного розміру (п.12 Порядку).З урахуванням наведеного, вимоги позивача про зобов'язання управління здійснити перерахунок пенсії відповідно до вимог ст.50, ч.4 ст.54 та ст.67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» є безпідставними та необґрунтованими.Позивач звернувся до суду з вимогою про визнання протиправною відмови управління у здійсненні перерахунку пенсії, відповідно до вимог ст.50, ч.4 ст.54 та ст.67 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», однак з такими вимогами позивача неможливо погодитись з огляду на наступне.Відповідно до п.4.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (далі-Порядок), орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою. Однак, позивач з заявою про перерахунок пенсії відповідно до ст.50, ч.4 ст.54 та ст.67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в управління не звертався, а тому управління не приймало та не могло прийняти жодного рішення щодо відмови в перерахунку пенсії. Вищенаведене підтверджується і заявою позивача від 19.02.2016 про перерахунок і донарахування індексації пенсії, що додана позивачем до матеріалів адміністративного позову на підтвердження позовних вимог.Відповідно до ст.3 КАС України, справа адміністративної юрисдикції-переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин, вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, якщо позивач вважає, що цими рішеннями, діями чи бездіяльністю його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав чи свобод. Оскільки, позивач не звертався в управління з заявою про проведення перерахунку пенсії відповідно до вимог ст.ст.50,54,67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та управління не відмовляло у здійсненні зазначеного перерахунку то порушення прав позивача або перешкод в їх реалізації не було, а публічно-правовий спір по даній справі відсутній. Відповідно до п.1 ч.1 ст.157 КАС України, суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.З урахуванням наведеного, позовні вимоги позивача щодо визнання незаконними дій управління щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії відповідно до вимог ст. 50, ч. 4 ст. 54 та ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» є безпідставними та необгрунтованими. Позивач звернувся до суду з вимогою про зобов'язання здійснити перерахунок пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 01.01.2014 р., однак з такими вимогами позивача неможливо погодитись з огляду на наступне. Відповідно до п. 4 ч.1 ст.106 КАС України у позовній заяві зазначаються зміст позовних вимог згідно з ч.ч.4,5 ст.105 цього Кодексу і виклад обставин, якими позивач обгрунтовує свої вимоги. Згідно ч.2 ст.106 КАС України, на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги, позивач надає докази, а в разі неможливості-зазначає докази, які не може самостійно надати, із зазначенням причин неможливості подання таких доказів. Згідно ч.1 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги та заперечення. У своїх позовних вимогах позивач не наводить порушення управлінням здійснення перерахунку пенсії з вказаної дати (оскільки таких звернень про перерахунок не було) та не надає суду доказів, що підтверджують зазначену неправомірність, а так само доказів про те, що пенсія виплачується в розмірі меншому ніж, це передбачено Законом. Окрім того, згідно ч.4 ст.45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених ч.1 ст.35, ч.2 ст.38, ч.3 ст.42 і ч.5 ст.48 цього Закону, проводиться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії-з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа. Таким чином, час з якого пенсія підлягає перерахунку визначається залежно від дати звернення пенсіонера до територіальних органів Пенсійного фонду з заявою про її перерахунок та відповідним пакетом документів. Однак, як уже зазначалось вище, позивач в управління з заявою про перерахунок пенсії відповідно до вимог ст.50, ч.4 ст.54 та ст.67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не звертався, а тому вимоги позивача щодо зобов'язання здійснити перерахунок пенсії починаючи з 01.01.2014 без звернення до органів Пенсійного фонду з заявою про її перерахунок та відповідним пакетом документів, що підтверджують право на його проведення є безпідставними та необгрунтованими. Позивач звернувся з адміністративним позовом, в якому просить зобов'язати управління здійснити перерахунок його пенсії відповідно до вимог ст.50,54,67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 01.01.2014. Відповідно до ч.1 ст.99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду. Частина друга вказаної статті встановлює шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня коли особа дізналась або повинна була дізнатись про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.100 КАС України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала (ч.1 статті). Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи (ч.2 статті). З урахуванням наведеного, позовні вимоги позивача щодо зобов'язання здійснити перерахунок пенсії починаючи з 01.01.2014 є безпідставними та необгрунтованими. Процесуальні права та обов'язки осіб, які беруть участь у розгляді справи, встановлюються нормами процесуального законодавства, у порядку якого розглядається спір. Так, процесуальні права відповідача в адміністративному процесі встановлені ст.ст.49,51 КАС України. До них належать, зокрема, право заявляти клопотання. Форма та зміст клопотання КАС України не встановлені. Особи, які беруть участь у справі, здійснюють зазначені процесуальні права як під час судового розгляду справи, так і поза межами судового засідання, а суд забезпечує здійснення цих прав як процесуальними засобами, так і належним виконанням вимог законодавства, що регулює рух справи поза межами судового процесу. З урахуванням наведеного, у зв'язку з необхідністю заміни неналежного відповідача, що у відповідності до вимог ст.52 КАС потребує згоди позивача, з метою правильного та всебічного вияснення обставин справи для прийняття обґрунтованого рішення, просимо розглянути справу за загальними правилами КАС України. Просить розглядати справу в порядку загального провадження за участю представника управління та закрити провадження у справі.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Підстави для розгляду справи в загальному порядку відсутні, так як вирішення спору можливе при притягненні до розгляду справи належного відповідача, що судом зроблено ухвалою від 31.05.2016 року про притягнення співвідповідача та відкриття провадження у справі(а.с.17).

Суд вважає, що в задоволенні позову до управління Пенсійного фонду України в Монастирищенському районі Черкаської області необхідно відмовити, так як він не є належним відповідачем.

Щодо позовних вимог до відповідача - Уманського об"єднаного управління Пенсійного Фонду Черкаської області, суд приходить до наступних висновків.

Як свідчать матеріали справи, позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 1, що підтверджується посвідченям серії НОМЕР_2 та є інвалідом 3 групи, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 (а.с.10,9).

Згідно з ч.1 ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров'я, створення єдиного порядку визначення категорії зон радіоактивного забруднення територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту населення визначені та закріплені в Законі України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №796.

Судом встановлено, що порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 р. N22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 р. за N1566/11846 (далі-Порядок).

Згідно ст.45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (в редакції чинній на час звернення позивача із заявою про перевід пенсіїі з виду на вид): «Пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку…«2) пенсія по інвалідності призначається з дня встановлення інвалідності, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня встановлення інвалідності;3. Переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду».

Пунктом 37 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, відстрочку часу її призначення, перерахунок та відновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 4).

Заяви про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії й поновлення виплати раніше призначеної пенсії приймаються органом, що призначає пенсію, при наявності в особи всіх необхідних документів, встановлених цим Порядком.

Заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати приймання заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати в трьохмісячний термін з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі.

Згідно з п.39 вказаного Порядку не пізніше 10 днів після надходження заяви з необхідними для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення раніше призначеної пенсії документами орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Як судом встановлено з матеріалів справи та заяв позивача, заяву про перерахунок нарахувань встановленої індексації пенсії подано позивачем до УПФУ лише 19.02.2016 року, доказів подання ним заяви про прерахунок йому пенсії на підставі Закону, а не на підставі постанови КМ України суду не надано.

Крім цього, дія норм Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», які передбачають вказані виплати в розмірах, зазначених позивачем, не діяла ні на час призначення пенсії позивачу, ні на час звернення до суду з позовом, ні на час розгляду справи в суді, а тому суд вважає, що у задовленні позову необхідно відмовити як в частині визнання дій протиправними, так і в частині зобов"язання відповідача зробити перерахунок пенсії. Оскільки позовні вимоги про зобов"язання вчинити дії не підлягають до задоволення, не підлягає до задоволення і вимога позивача про подання суду відповідачем звіту про виконання постанови.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.158-170, 183-2, 267 КАС України, Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №796 із змінами і доповненнями, суд

п о с т а н о в и в:

У задовленні адміністративного позову ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Монастирищенському районі Черкаської області, Уманського об"єднаного управління Пенсійного Фонду Черкаської області про визнання протиправними дії та зобов"язання вчинити дії, відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Монастирищенський районний суд Черкаської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня отримання її копії апеляційної скарги.

Суддя: Д.С.Ротаєнко