Справа № 815/545/16
Суддя: Шевчук О.А.
Дата ухвалення: 2016-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2016 р.м.ОдесаСправа № 815/545/16

Категорія: 2.2 Головуючий в 1 інстанції: Катаєва Е. В.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду

у складі: головуючої судді - Шевчук О.А.,

суддів: Зуєвої Л.Є., Федусика А.Г.,

при секретарі Жигайлової О.Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Комунального підприємства "Житлово-комунальний сервіс "Черьомушки" на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 23 березня 2016 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства "Житлово-комунальний сервіс "Черьомушки" про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2016 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача, в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просив визнати дії Комунального підприємства "Житлово-комунальний сервіс "Черьомушки" по відмові у наданні повного переліку працівників відповідача за запитом позивача від 19.01.2016 р. неправомірними та зобов'язати відповідача надати йому публічну інформацію за його запитом від 19.01.2016 р., а саме: повний перелік працівників відповідача із зазначенням їх прізвища, ім'я та по-батькові повністю; займаної посади, включаючи назву структурного підрозділу. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач звернувся до КП «ЖКС «Черьомушки» із інформаційним запитом на отримання публічної інформації, зокрема про надання відомостей про загальну кількість співробітників відповідача та повного переліку працівників відповідача, із зазначенням їх прізвища, ім'я, по-батькові повністю та займану посаду, включаючи назву структурного підрозділу. Проте, у відповідь на свій запит позивач отримав лист-відмову, з посиланням на те, що інформація, зазначена в запиті, за своїм змістом не може розглядатись як суспільно необхідна інформація, у зв'язку з чим не надається.

Позивач вважає відмову незаконною, а дії відповідача неправомірними, у зв`язку з чим звернувся до суду із вищезазначеними позовними вимогами.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 23 березня 2016 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з таким рішенням, відповідач надав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції, у задоволенні позовної заяви відмовити в повному обсязі, стягнути з ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору в розмірі 1515,80 грн.

Особи, що беруть участь у справі, про дату, час і місце судового розгляду були сповіщені належним чином відповідно до ст. 34-39 КАС України, в судове засідання не з'явились, враховуючи що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачем 19.01.2016 року був наданий до КП «ЖКС «Черьомушки» інформаційний запит на отримання публічної інформації, в якому просив надати йому публічну інформацію, а саме: загальну кількість співробітників організації станом на дату розгляду запиту; повний перелік працівників із зазначенням їх: прізвища, ім'я та по-батькові повністю; займаної посади, включаючи назву структурного підрозділу.

На зазначений запит КП «ЖКС «Черьомушки» направлений позивачу лист від 26.01.2016 року, яким відмовлено у надані інформації та зазначено, що комунальні підприємства в розумінні ст. 13 Закону України «Про доступ до публічної інформації» є розпорядниками публічної інформації лише у разі їх фінансування з місцевого бюджету та виключно стосовно використання бюджетних коштів або суспільно необхідної інформації. Підприємство не є бюджетним, основною статтею доходів є сплата коштів населенням за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території.

Також відповідач у листі від 26.01.2016 року зазначив, що інформація, зазначена в запиті, за своїм змістом не може розглядатись як суспільно необхідна інформація, у зв'язку з чим не надається, так як відповідно до Закону України «Про інформацію», предметом суспільного інтересу вважається інформація, яка свідчить про загрозу державному суверенітету, територіальній цілісності України, забезпечує реалізацію конституційних прав, свобод і обов'язків, свідчить про можливість порушення прав людини, введення громадськості в оману, шкідливі екологічні та інші негативні наслідки діяльності (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб тощо.

Крім того, в листі від 26.01.2016 року відповідач зазначив, що відповідно до ст. 15 Закону України «Про доступ до публічної інформації» на сайті Одеської міської ради оприлюднене все, що стосується КП ЖКС «Черьомушки».

Приймаючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги є доведеними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Правовідносини, які виникли між сторонами регулюються Законом України «Про інформацію» від 02.10.1992 № 2657-XII (далі Закон України № 2657-XII ), Законом України «Про доступ до публічної інформації» №2939-VІ від 13.01.2011 року (далі Закон України №2939-VІ), який визначає порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації та інформації, що становить суспільний інтерес.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про інформацію», інформація - будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Згідно до ст. 11 Закону України «Про інформацію» інформація про фізичну особу (персональні дані) - відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована.

Не допускаються збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та захисту прав людини. До конфіденційної інформації про фізичну особу належать, зокрема, дані про її національність, освіту, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров'я, а також адреса, дата і місце народження. Кожному забезпечується вільний доступ до інформації, яка стосується його особисто, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 20 Закону України «Про інформацію» будь-яка інформація є відкритою, крім тієї, що віднесена законом до інформаціїз обмеженим доступом.

Згідно до ч. 1 ст. 21 Закону України «Про інформацію» інформацією з обмеженим доступом є конфіденційна, таємна та службова інформація.

Статтею 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» визначено, що публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Згідно до ч.1 ст. 3 Закону України «Про доступ до публічної інформації» право на доступ до публічної інформації гарантується, зокрема, обов'язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до ч.5 ст.6 Закон України «Про доступ до публічної інформації» не може бути обмежено доступ до інформації про розпорядження бюджетними коштами, володіння, користування чи розпорядження державним, комунальним майном, у тому числі до копій відповідних документів, умови отримання цих коштів чи майна, прізвища, імена, по батькові фізичних осіб та найменування юридичних осіб, які отримали ці кошти або майно. При дотриманні вимог, передбачених частиною другою цієї статті, зазначене положення не поширюється на випадки, коли оприлюднення або надання такої інформації може завдати шкоди інтересам національної безпеки, оборони, розслідуванню чи запобіганню злочину.

Відповідно до п.2, п.3 ч.1 ст.13 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів; особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб'єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов'язаної з виконанням їхніх обов'язків.

Згідно до ч. 1 ст. 22 ст.13 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках: 1) розпорядник інформації не володіє і не зобов'язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; 2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону; 3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов'язані з копіюванням або друком;4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п'ятою статті 19 цього Закону.

Закон України «Про захист персональних даних» регулює правові відносини, пов'язані із захистом і обробкою персональних даних, і спрямований на захист основоположних прав і свобод людини і громадянина, зокрема права на невтручання в особисте життя, у зв'язку з обробкою персональних даних.

Відповідно до ст. 2 Закон України «Про захист персональних даних» персональні дані-відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована.

Судом встановлено, що відповідач посилається, як на підставу для відмови у наданні публічної інформації на запит позивача, що комунальні підприємства в розумінні ст. 13 Закону України №2939-VІ є розпорядниками публічної інформації лише у разі їх фінансування з місцевого бюджету, а відповідач не є бюджетною організацією

Колегія суддів вважає такі доводи необґрунтованими, оскільки засновником КП «ЖКС «Черьомушки» є Одеська міська рада та метою створення якого є задоволення міських, суспільних потреб шляхом систематичного здійснення виробничої, торгівельної та іншої господарської діяльності з метою отримання прибутку в порядку передбаченому законодавством. Предметом діяльності КП «ЖКС «Черьомушки» є організаційне забезпечення поточного утримання, ремонту та благоустрою житлового фонду, нежитлових споруд, їх інженерного обладнання та прилеглих територій, організація надання різного виду послуг, пов'язаних з експлуатацією, утриманням та ремонтом житлового та нежитлового фонду і одержання прибутку в інтересах Засновника.

Отже, відповідач є бюджетною організацією, діяльність якого координується та фінансується Одеською міською радою за рахунок бюджетних коштів, а тому КП «ЖКС «Черьомушки», в розумінні ст. 13 Закону України №2939-VІ є розпорядником запитуваної позивачем інформації, а інформація щодо працівників відповідача (прізвище, ім'я та по-батькові, займана посада, назва структурного підрозділу), які отримали ці кошти є публічною.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач, зазначаючи у листі від 26.01.2016 року про те, що всі відомості, які стосуються КП «ЖКС «Черьомушки», оприлюднені на сайті Одеської міської ради, діяв протиправно та не у відповідності до норм закону, оскільки згідно з ч. 2 ст. 22 Закону № 2939-VI, відповідь розпорядника інформації про те, що інформація може бути одержана запитувачем із загальнодоступних джерел, або відповідь не по суті запиту вважається неправомірною відмовою в наданні інформації.

Також, необґрунтованими є твердження відповідача викладені у листі від 26.01.2016 року, що запитувана позивачем інформація йому не надається у зв'язку з тим, що за своїм змістом не може розглядатись як суспільно необхідна інформація, оскільки відповідно до ст. 5 Закону України № 2657-XII кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.

З урахуванням вищезазначеного, колегія суддів приходить до висновку, що відповідачем безпідставно відмовлено позивачу у наданні запитуваної інформації, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 є доведеним, обгрунтванаими у зв`язку з чим такими, що підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що постанова Одеського окружного адміністративного суду ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеній постанові, у зв'язку з чим підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Житлово-комунальний сервіс "Черьомушки" - залишити без задоволення.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 23 березня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів. Особи, які брали участь у справі, однак не були присутні у судовому засіданні апеляційної інстанції, мають право подати касаційну скаргу протягом 20 днів з дня отримання копії ухвали.

Повний текст рішення виготовлено 10.06.2016 року.

Головуюча суддя: О.А. Шевчук

Суддя: Л.Є. Зуєва

Суддя: А.Г. Федусик