Справа № 825/949/16
Суддя: Лобан Д.В.
Дата ухвалення: 2016-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2016 року Чернігів Справа № 825/949/16

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Лобана Д.В.,

за участю секретаря Новик Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, без фіксування його за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку ст. 41 КАС України, в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації, Чернігівської обласної державної адміністрації про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась з позовом, у якому остаточно просить визнати протиправними дії Чернігівської обласної державної адміністрації щодо відмови у видачі їй посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи та повернення її документів; зобовязати Чернігівську обласну державну адміністрацію видати їй посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 09.12.2015 управління праці та соціального захисту населення Новозаводської районної у м. Чернігові ради своїм листом за № 16180/05 повернуло позивачеві документи, надані для встановлення статусу постраждалої внаслідок Чорнобильській катастрофи та для видачі посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, при цьому зазначивши, що якщо у дитячому віці особі не було встановлено причинний звязок інвалідності з наслідками Чорнобильської катастрофи, після досягнення повноліття такі особи не відносяться до потерпілих від Чорнобильської катастрофи.

Позивач та його представник до суду не з'явились, представник позивача надав суду заяву в якій просив проводити розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Свою позицію виклав у запереченнях (а.с. 36-37), зазначив про відсутність законодавчих підстав для видачі ОСОБА_2 посвідчення постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 з вищезазначених підстав.

Розглянувши подані документи і матеріали, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов належить задовольнити, зважаючи на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 до повноліття був наданий статус потерпілої від Чорнобильської катастрофи, що підтверджується листом УПСЗН Новозаводської районної у м. Чернігові ради (а.с. 14).

Експертним висновком Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України від 25.09.2015 № 4200 встановлено, що захворювання ОСОБА_2 пов'язане з впливом аварії на Чорнобильській АЕС (а.с. 12).

Висновком медико-соціальної експертної комісії відповідно до довідки до акта огляду МСЕК серії АВА № 018452 від 27.10.2015, під час повторного огляду позивачу встановлена третя група інвалідності, причина інвалідності - захворювання, пов'язане з впливом аварії на ЧАЕС, інвалідність встановлена безтерміново (а.с. 13).

У жовтні 2015 року ОСОБА_2 звернулась до УПСЗН Новозаводської районної у м. Чернігові ради з заявою про встановлення статусу особи постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи та видачі посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, долучивши до заяви відповідні документи, які за поданням Новозаводської районної у м. Чернігові ради від 28.10.2015 були направлені до Департаменту соціального захисту населення облдержадміністрації, як органу, який забезпечує організаційну роботу по видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Після розгляду документів, листом від 03.12.2015 № 10-10/11324 документи повернуто управлінню соціального захисту населення Новозаводської районної у м. Чернігові ради (а.с. 11).

09.12.2015 управління праці та соціального захисту населення Новозаводської районної у м. Чернігові ради своїм листом за № 16180/05 повернуло позивачеві документи, надані для встановлення статусу постраждалої внаслідок Чорнобильській катастрофи та для видачі посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, при цьому зазначивши, що якщо у дитячому віці особі не було встановлено причинний звязок інвалідності з наслідками Чорнобильської катастрофи, після досягнення повноліття такі особи не відносяться до потерпілих від Чорнобильської катастрофи.

Законом, який визначає основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення є Закону України від 28.02.1991 № 796-XII Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі Закон №796-XII).

Згідно статті 9 Закону № 796-XII особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є, зокрема, потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Стаття 11 Закону № 796-XII визначає перелік осіб, які відносяться до потерпілих від Чорнобильської катастрофи, однак вказаний перелік не є вичерпним.

Відповідно до статті 12 Закону № 796-XII причинний зв'язок між захворюванням, пов'язаним з Чорнобильською катастрофою, частковою або повною втратою працездатності громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, і Чорнобильською катастрофою визнається встановленим (незалежно від наявності дозиметричних показників чи їх відсутності), якщо його підтверджено під час стаціонарного обстеження постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи уповноваженою медичною комісією не нижче обласного рівня або спеціалізованими медичними установами Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, які мають ліцензію центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони здоров'я.

Неповнолітнім дітям, зазначеним у статті 27 цього Закону, в разі захворювання причинний зв'язок інвалідності з наслідками Чорнобильської катастрофи встановлюється відповідно до частини першої цієї статті.

На встановлення причинного зв'язку між погіршенням стану здоров'я і встановленням інвалідності та наслідками Чорнобильської катастрофи мають право особи, яким після досягнення повноліття не буде надано відповідно до частини першої статті 11 цього Закону статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, з числа: зазначених у пункті 2 статті 27 цього Закону; народжених після 26 квітня 1986 року від батька, який на час настання вагітності матері мав підстави належати до 1 або 2 категорії постраждалих, або матір'ю, яка на час настання вагітності або під час вагітності мала підстави належати до 1 або 2 категорії постраждалих; хворих на рак щитовидної залози.

Виходячи з правового аналізу Закону №796-XII критерії віднесення осіб до категорії 1 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи визначені статтями 10-12 вказаного Закону.

У відповідності до норми пункту 1 частини 1 статті 14 Закону №796-XII для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи: інваліди з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілих від Чорнобильської катастрофи (статті 10, 11 і частина третя статті 12), щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, хворі внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу, - категорія 1.

Отже, у відповідності до статті 12 Закону №796-XII обовязковою умовою для встановлення причинного звязку є підтвердження його під час стаціонарного обстеження медичною комісією визначеного рівня.

Згідно із частиною 1 статті 65 Закону №796-XII учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілим від Чорнобильської катастрофи видаються посвідчення, виготовлені за зразками, затвердженими Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 2 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.01.1997 року № 51 (далі Порядок № 51) встановлено, що посвідчення є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користуватися пільгами й компенсаціями, встановленими Законом №796-XII, іншими актами законодавств.

Відповідно до абз. 2 п. 3 Порядку № 51 до посвідчення особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи і віднесені до категорії 1 додається вкладка за встановленим зразком, при цьому посвідчення без такої вкладки вважається недійсним.

Згідно з пунктом 10 Порядку № 51 посвідчення видаються, зокрема, інвалідам із числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і потерпілим від Чорнобильської катастрофи, віднесеним до категорії 1, щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, - на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про встановлення інвалідності відповідної групи, пов'язаної з наслідками Чорнобильської катастрофи.

Видача посвідчень провадиться, зокрема, іншим потерпілим і учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також дружині (чоловіку) або опікуну дітей померлого громадянина, смерть якого пов'язана з Чорнобильською катастрофою - Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням місцевих органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування за місцем проживання.

Рішення про видачу або відмову у видачі посвідчення приймається у місячний термін з дня надходження необхідних документів до органу, що видає посвідчення.

Як вбачається з матеріалів справи, експертним висновком Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України від 25.09.2015 № 4200 встановлено, що захворювання ОСОБА_2, пов'язане з впливом аварії на Чорнобильській АЕС (а.с. 12).

ОСОБА_2 до повноліття був наданий статус потерпілої від Чорнобильської катастрофи.

Фактів підроблення чи будь-яких доказів недійсності документів на підтвердження зв'язку захворювання позивача з наслідками аварії на Чорнобильській АЕС встановлено не було.

Як вбачається зі згаданого вище експертного висновку Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України від 25.09.2015 № 4200, правомірність та достовірність якого в досудовому або судовому порядку не спростована, інших захворювань, ніж рак щитовидної залози, які б могли вплинути на інвалідність позивача при проведенні експертиз встановлене не було, тобто саме це захворювання є підставою для встановлення позивачу інвалідності IІІ групи.

При вирішенні даної справи суд керується частиною 3 статті 2 КАС України, згідно якої у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Так, зокрема, принцип прийняття рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України є одночасно і орієнтиром при реалізації повноважень владного суб'єкта, який вимагає від останнього діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним, з дотриманням встановленої законом процедури. Критерій прийняття рішення, вчинення (невчинення) дії обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії, відображає принцип обґрунтованості рішення або дії. Він вимагає від суб'єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов'язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Суб'єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Так само недопустимо надавати значення обставинам, які на справді не стосуються справи. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.

Також, суд при вирішенні цього спору застосовує закріплений у судовій практиці Європейського Суду з прав людини принцип належного урядування, який передбачає, що у разі коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення у справах: Беєлер проти Італії [ВП] (Beyeler v. Italy[GC]), заява №33202/96, п.120, ECHR 2000-І; Онер'їлдіз проти Туреччини [ВП] (Oneryildiz v. Turkey [GC]), заява №48939/99, п.128, ECHR 2004-ХІІ; Megadat.com S.r.l. проти Молдови (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява №21151/04, п.72, від 8 квітня 2008 року і Москаль проти Польщі (Moskal v. Poland), заява №10373/05, п.51, від 15 вересня 2009 року).

Принцип належного урядування, як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (зазначене вище рішення у справі Москаль проти Польщі (Moskal v. Poland), п.73).

З іншого боку, потреба виправити минулу помилку не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу (рішення у справі Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки (Pincovd and Pine v. the Czech Republic), заява №36548/97, n.58, ECHR 2002-VIII).

Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов'язків (рішення у справі Лелас проти Хорватії (Lelas v. Croatia), п.74).

Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (рішення у справі Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки (Pincovd and Pine v. the Czech Republic), n.58, а також рішення у справі Ґаші проти Хорватії (Gashiv. Croatia), заява №32457/05, п.40, від 13 грудня 2007 року та у справі Трґо проти Хорватії (Trgo v. Croatia), заява №35298/04, п.67, від 11 червня 2009 року).

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання протиправними дій Чернігівської обласної державної адміністрації щодо відмови у видачі ОСОБА_1 посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи та повернення її документів та зобовязання Чернігівської обласної державної адміністрації видати ОСОБА_1 посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах суду, які набрали законної сили, у справах № 825/3556/14, № 825/1305/14.

На підставі частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При вирішенні даної справи судом були враховані положення частини 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Однак, відповідач, як субєкт владних повноважень, не довів суду правомірності своїх дій.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 122, 158 - 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправними дії Чернігівської обласної державної адміністрації щодо відмови у видачі ОСОБА_1 посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи та повернення її документів.

Зобовязати Чернігівську обласну державну адміністрацію видати ОСОБА_1 посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії.

Присудити за рахунок бюджетних асигнувань Чернігівської обласної державної адміністрації на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати у розмірі 1102,40 грн.

Відповідно до ст. ст. 186, 254 КАС України апеляційна скарга подається через Чернігівський окружний адміністративний суд, а її копія надсилається апелянтом до суду апеляційної інстанції, протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, або її подано з пропуском строку, у поновленні якого було відмовлено, а у разі вчасного подання апеляційної скарги, з набранням законної сили рішенням апеляційної інстанції, якщо оскаржувану постанову не скасовано.

Суддя Д.В. Лобан