Справа № 808/7508/15
Суддя: Загородній А.Ф.
Дата ухвалення: 2016-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"07" червня 2016 р. м. Київ К/800/8192/16

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:
головуючого судді - Загороднього А.Ф.,
суддів: Заїки М.М., Пасічник С.С.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 01 березня 2016 року

у справі № 808/7508/15

за позовом ОСОБА_1

до Тимчасово виконуючого обов`язки Командувача Національної Гвардії України генерал-лейтенант Балана Миколи Івановича, Військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України

про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення грошового утримання за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до тимчасово виконуючого обов`язки Командувача Національної Гвардії України генерал-лейтенант ОСОБА_2 , військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України, в якому просив:

- визнати незаконним та скасувати наказ командувача Національної гвардії України від № 116 о/с від 16 липня 2015 року в частині розірвання контракту та звільнено позивача з військової служби у запас Збройних Сил України за пунктом «и» частини 6 статті 26 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту;

- визнати незаконним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України № 191 від 21 серпня 2015 року (по стройовій частині) в частині виключення зі списків особового складу з 21 серпня 2015 року майора ОСОБА_1 ;

- поновити на посаді начальника продовольчої служби військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України;

- стягнути з військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України суму грошового утримання за час вимушеного прогулу;

- стягнути з відповідача на користь позивача в якості відшкодування моральної шкоди грошову суму 75000 грн.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 24 листопада 2015 року позовні вимоги задоволено частково. Визнано незаконним та скасовано наказ командувача Національної гвардії України від № 116 о/с від 16 липня 2015 року (по особовому складу) в частині розірвання контракту та звільнення ОСОБА_1 з військової служби у запас Збройних Сил України за пунктом «и» частини 6 статті 26 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем. Визнано незаконним та скасовано наказ командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України № 191 від 21 серпня 2015 року (по стройовій частині) в частині виключення зі списків особового складу з 21 серпня 2015 року позивача. Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника продовольчої служби тилу військової частини НОМЕР_1 Південного оперативно-територіального об`єднання Національної гвардії України з 17 липня 2015 року. Стягнуто з військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України суму грошового утримання за час вимушеного прогулу у розмірі 34 662,60 грн. В решті позовних вимог відмовлено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 01 березня 2016 року скасовано рішення суду першої інстанції та прийнято нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції

Перевіривши доводи касаційної скарги, рішення судів щодо правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що з 15 квітня 2010 року ОСОБА_1 проходив військову службу за контрактом строком на п`ять років у внутрішніх військах МВС України. В подальшому, наказом в.о. командира військової частини НОМЕР_1 від 17 квітня 2015 року № 89 продовжено строк контракту про проходження військової служби майора ОСОБА_1 на посаді начальника продовольчої служби тилу, з 15 квітня 2015 року до оголошення демобілізації.

Наказом Командувача Національною гвардією України від 16 липня 2015 року № 116 о/с звільнено позивача з військової служби у запас Збройних Сил України, у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту згідно пункту «и» частини 6 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу».

Зазначений наказ був реалізований наказом т.в.о. командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 21 серпня 2015 року № 191, яким припинено (розірвано) достроково дію контракту та виключено зі списків частини та всіх видів забезпечення майора ОСОБА_1 , та направлено на військовий облік до Шевченківського РВК м. Запоріжжя.

Підставою для накладення на позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з військової служби за систематичне невиконання умов контракту слугували матеріали Управління Південного ТУ та подання т.в.о. начальника Південного ТУ Національної гвардії України, які надійшли на адресу Головного управління Національної гвардії України 09 липня 2015 року, а також висновок службового розслідування по факту нестачі продуктів харчування на продовольчому складі військової частини НОМЕР_1 , а саме: неякісне та невчасне проведення перевірок щодо наявності продовольства, безконтрольність ведення обліку, а також невжиття заходів щодо запобігання нестачам у підпорядкованій службі.

Крім того, згідно ухвали про повернення обвинувального акту прокурору від 04 листопада 2015 року позивача повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 410 та частиною 1 статті 366 КК України та порушено кримінальне провадження.

Згідно пункту «и» частини 6 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем.

Відповідно до статті 83 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим статутом, і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення. Пунктами 84, 85 даного Статуту визначено, що прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування, яке проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини. Особа стосовно, якої проводиться службове розслідування, має право давати усні та письмові пояснення.

Після розгляду письмової доповіді про проведення службового розслідування командир проводить бесіду з військовослужбовцем, який вчинив правопорушення. Якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення.

Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби (стаття 86 Статуту).

Судом першої інстанції досліджено, що відповідачем недоведено факту безвідповідального ставлення позивача до виконання своїх службових обов`язків.

Наведене свідчить про неповноту проведеного службового розслідування та неправомірність наказу про звільнення позивача, оскільки вони ґрунтуються на непідтверджених висновках.

Відповідно до статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову. Доказування правомірності рішення, означає також і доказування фактичних обставин, за яких може бути прийнято відповідне рішення.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку скасувавши накази командувача Національної гвардії України від 16 липня 2015 року № 116 о/с та командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 21 серпня 2015 року № 191, та поновивши ОСОБА_1 на раніше займаній посаді начальника продовольчої служби тилу військової частини НОМЕР_1 Південного оперативно-територіального об`єднання Національної гвардії України, з огляду на те, що при винесенні оскаржуваних наказів було порушено порядок накладення дисциплінарного стягнення, оскільки відповідачем у зазначеному наказі не вказано та не проаналізовано, які саме дії вчинив чи не вчинив позивач, а також не досліджено ступеня та форми його провини та мотиви протиправної поведінки.

Також, судом першої інстанції правильно вирішено питання щодо стягнення на користь позивача грошового забезпечення за час вимушеного прогулу у розмірі 34 662,60 грн.

Враховуючи приписи статті 226 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції рахує за необхідне скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону і скасоване помилково.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 226, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України,

ухвалив:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 01 березня 2016 року скасувати, а постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 24 листопада 2015 року залишити в силі.

Ухвала підлягає перегляду Верховним Судом України у порядку, строки та з підстав, передбачених главою третьою розділу ІV Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий А.Ф. Загородній

Судді М.М. Заїка

С.С. Пасічник