Справа № 2а-38/11/1370
Суддя: Гулкевич Ірена Зіновіївна
Дата ухвалення: 2016-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 червня 2016 року № 2а-38/11/1370

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

Головуючого - судді Гулкевич І.З.,

за участю секретаря Іванес Х.О.

за участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Львові адміністративну справу за позовом Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Львова Головного управління ДФС у Львівській області до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_4 сервісний центр Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області про стягнення податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів,-

ВСТАНОВИВ:

Львівським окружним адміністративним судом отримано позовну заяву, в якій позивач просить стягнути з відповідача податок з власників транспортних засобів в сумі 33996 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач всупереч вимог Закону України Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів (чинного у період виникнення спірних правовідносин), при першій реєстрації в Україні автомобілів марки Volkswagen T4, державний номерний знак НОМЕР_1, 2000 р.в., кузов №WV1ZZZ70ZYH127517, з обємом циліндрів двигуна 1896 см. куб., Mercedes-Benz Vito 108, державний номерний знак НОМЕР_2, 2002 р.в., кузов № НОМЕР_3, з обємом циліндрів двигуна 2148 см. куб., не сплатив податок з власників транспортних засобів в розмірі 33996 грн. У звязку з цим позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з платника цього податкового боргу.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених в позовній заяві, просив позов задовольнити.

На підставі ст. 55 Кодексу адміністративного судочинства України суд замінив: Державну податкову інспекцію у Шевченківському районі м. Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області на її правонаступника - Державна податкова інспекцію у Шевченківському районі м. Львова Головного управління ДФС у Львівській області.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги заперечив повністю. В обґрунтування заперечень зазначив, що відповідач надав всі відповідні документи для реєстрації транспортних засобів, а також сплатив податок з власників транспортних засобів за два автомобілі в сумі 33996 грн. Факт не зарахування коштів до казначейства з банку де відповідач провів дві проплати за реєстрацію транспортних засобів в Львівському ВРЕР та «Приватбанку» не можуть служити законною підставою для задоволення позову податного органу.

Третя особа в судове засідання не зявилась, належним чином повідомлена про дату та час розгляду справи.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

Львівський відділ реєстраційно - екземенаційної роботи Управління ДАІ Головного УМВС України у Львівській області надав інформацію ДПА у Львівській області про фізичних осіб, яким протягом 2008 р.-2010 р. здійснювалась перша реєстрація вантажних автомобілів в Україні та сплату податку по яких підлягає перевірці органами державної податкової служби. Серед зазначених фізичних осіб вказано і ОСОБА_3.

На підставі заяви № 9536 від 22.12.2009 р. на імя ОСОБА_3 23 грудня 2009 року зареєстровано придбаний за кордоном автомобіль VOLKSWAGEN T4, державний номерний знак НОМЕР_1, 2000 р.в.

На підставі заяви № 9098 від 20.03.2010 р. на імя ОСОБА_3 13 серпня 20090 року зареєстровано придбаний за кордоном автомобіль MERCEDES-BENZ VITO, державний номерний знак НОМЕР_2, 2002 р.в.

Серед документів, які додані до заяв, копій квитанцій про сплату податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів не знайдено.

Листом від 04.11.2010р. № НОМЕР_4 КБ Приватбанк повідомило ДПА у Львівській області, що за даними ЗАТ КБ Приватбанк, квитанції про сплату податку з власників транспортних засобів ОСОБА_3 не знайдено.

Згідно з наданими ДПІ виписками, кошти з податку з власників наземних транспортних засобів та інших самохідних машин та механізмів в сумі 33 996,00 грн. від ОСОБА_3 до місцевого бюджету не надходили.

Згідно Розрахунку суми податку з власників транспортних засобів під час здійснення першої реєстрації транспортних засобів в Україні, сума податку, що підлягає сплаті ОСОБА_3, становить 33 996,00 гривень.

Отже, державну реєстрацію автомобілів марки Volkswagen T4, державний номерний знак НОМЕР_1, 2000 р.в., кузов №WV1ZZZ70ZYH127517, з обємом циліндрів двигуна 1896 см. куб., Mercedes-Benz Vito 108, державний номерний знак НОМЕР_2, 2002 р.в., кузов № НОМЕР_3, з обємом циліндрів двигуна 2148 см. куб. на імя позивача фактично здійснено без сплати податку з власників транспортних засобів, у звязку з чим і виник цей спір.

Вирішуючи спір, суд керується наступними положеннями чинного законодавства.

Відповідно до статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

До 01 січня 2011 року принципи побудови системи оподаткування, податки і збори (обов'язкові платежі) до бюджетів та до державних цільових фондів, а також права, обов'язки і відповідальність платників визначалися Законом України Про систему оподаткування від 25 червня 1991 року №1251-XII (далі - Закон України №1251-XII).

Поняття податку і збору (обов'язкового платежу) до бюджетів та до державних цільових фондів визначено у статті 2 цього Закону, під яким слід розуміти обов'язковий внесок до бюджету відповідного рівня або державного цільового фонду, здійснюваний платниками у порядку і на умовах, що визначаються законами України про оподаткування.

Податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів згідно п. 10 ст. 14 Закону України №1251-XII належить до загальнодержавних податків.

Відповідно до ст. 1 Закону України Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів від 11 грудня 1991 року №1963-XII (далі Закон України №1963-XII), чинного на момент виникнення спірних правовідносин, платниками податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів є підприємства, установи та організації, які є юридичними особами, іноземні юридичні особи (далі - юридичні особи), а також громадяни України, іноземні громадяни та особи без громадянства (далі - фізичні особи), які здійснюють першу реєстрацію в Україні, реєстрацію, перереєстрацію транспортних засобів та/або мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні транспортні засоби, які відповідно до статті 2 цього Закону є обєктами оподаткування.

Згідно зі ст. 3 цього Закону перша реєстрація в Україні - це реєстрація транспортного засобу в Україні, яка здійснюється уповноваженими державними органами України вперше щодо цього транспортного засобу.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України №1963-XII вказаний вид податку сплачується фізичними особами - перед проведенням першої реєстрації в Україні, реєстрацією, перереєстрацією транспортних засобів, а також перед технічним оглядом транспортних засобів щорічно або один раз за два роки, але не пізніше першого півріччя року, в якому провадиться технічний огляд. При цьому, сума податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що сплачується фізичними особами, розраховується саме фізичною особою за ставками, встановленими цим Законом.

Згідно з ч. 4 ст. 5 Закону України №1963-XII, фізичні особи - платники податку зобов'язані пред'являти органам, що здійснюють першу реєстрацію в Україні, реєстрацію, перереєстрацію, зняття з обліку або технічний огляд транспортних засобів, квитанції або платіжні доручення про сплату податку за попередній (у разі здійснення сплати) та за поточний роки, а платники, звільнені від сплати цього податку, - відповідний документ, що дає право на користування цими пільгами.

В той же час, відповідно до ч. 6 ст. 5 цього ж Закону, у разі відсутності документів про сплату податку або документів, що дають право на користування пільгами, перша реєстрація в Україні, реєстрація, перереєстрація, зняття з обліку і технічний огляд транспортних засобів не провадяться.

Єдиний на території України порядок державної реєстрації та обліку автомобілів, та видачі реєстраційних документів і номерних знаків встановлено Порядком державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України, від 07.09.1998 року №1388 (далі Порядок №1388).

Цей Порядок є обовязковим для всіх юридичних та фізичних осіб, які є власниками транспортних засобів, виробляють чи експлуатують їх. Представники власників транспортних засобів виконують обовязки та реалізують права таких власників у межах наданих їм повноважень. Державна реєстрація транспортних засобів проводиться підрозділами Державтоінспекції з метою здійснення контролю, в числі іншого, за дотриманням законодавства, що визначає порядок сплати податків і зборів (обовязкових платежів).

Згідно з п. 8 Порядку №1388 державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (далі - правомірність придбання) транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів.

Державна реєстрація транспортних засобів проводиться за умови сплати їх власниками передбачених законодавством податків і зборів (обов'язкових платежів), а також внесення в установленому порядку платежів за проведення огляду транспортних засобів, державну реєстрацію (перереєстрацію), зняття з обліку, відшкодування вартості бланків реєстраційних документів та номерних знаків.

Виходячи із системного аналізу вищенаведених норм права, суд приходить до висновку, що обов'язковими умовами здійснення першої реєстрації транспортних засобів є особисте подання до відповідного органу заяви про реєстрацію транспортного засобу, необхідних документів для вчинення реєстраційної дії, а також документів про сплату податку з власників транспортних засобів або документів, що дають право на користування пільгами. При цьому, здійснюючи державну реєстрацію транспортного засобу, органи, що здійснюють реєстрацію, наділенні правом перевіряти сплату мита та інших податків (зборів), передбачених законодавством (та які є обов'язковими при реєстрації таких транспортних засобів). У разі відсутності відомостей про сплату мита та інших податків (зборів), передбачених законодавством, або встановлення факту, що документи, які підтверджують їх сплату, є фіктивними чи підробленими, органи, що здійснюють реєстрацію відмовляють у реєстрації транспортного засобу, а якщо такий факт встановлено в період експлуатації автомобіля після його реєстрації, відповідно до абзацу 3 п. 40 Порядку №1388 скасовують реєстрацію незалежно від того, хто є власником автомобіля.

Така позиція суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в постановах від 22 жовтня 2013 року (справа № 21-104а13) та від 17 грудня 2013 року (справа №21-422а13).

З аналізу вищевказаних норм, суд приходить до висновку, що ніхто не може здійснити державну реєстрацію транспортного засобу без попередньої сплати за нього податку з власників транспортних засобів.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 самостійно сплатив вказаний податок у відділення «Приватбанку», що знаходилось у приміщенні ВРЕР, отримав квитанції та вручив їх спеціалістам, які здійснювали реєстрацію автомобілів, після чого отримав технічні паспорти та номерні знаки відповідно ВС 5326 АЕ, ВС 9700 ВА.

З огляду на наведені вище вимоги закону реєстрація транспортного засобу не могла б відбутися без виконання усіх передбачених законом вимог, зокрема без надання документа про сплату податку з власників транспортних засобів. Контроль за сплатою мита покладено на органи, що здійснюють державну реєстрацію транспортного засобу. Таким чином, є обґрунтовані підстави вважати, що оскільки державна реєстрація автомобілів марки Volkswagen T4, державний номерний знак НОМЕР_1, 2000 р.в., кузов №WV1ZZZ70ZYH127517, з обємом циліндрів двигуна 1896 см. куб., Mercedes-Benz Vito 108, державний номерний знак НОМЕР_2, 2002 р.в., кузов № НОМЕР_3, з обємом циліндрів двигуна 2148 см. куб. відбулася, то документи, які стали підставою для цієї реєстрації, було оформлені належним чином. Водночас, якщо реєстрація транспортного засобу без сплати встановленого законом податку все ж відбулася, то це тягне за собою відповідальність не відповідача, а посадових осіб Львівського ВРЕР УДАІ ГУМВС України у Львівській області (правонаступником якого тепер є ОСОБА_4 сервісний центр МВС у Львівській області), які здійснили таку реєстрацію.

Згідно з п. 1.3 ст. 1 Закону України Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) податковий борг (недоїмка) податкове зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгоджене платником податків або узгоджене в адміністративному чи судовому порядку, але не сплачене у встановлений строк, а також пеня, нарахована на суму такого податкового зобов'язання.

Активи платника податків можуть бути примусово стягнені в рахунок погашення його податкового боргу виключно за рішенням суду (пп. 3.1.1 п. 3.1 ст. 3 цього ж Закону).

Тобто, для звернення до суду про стягнення податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів вказане податкове зобов'язання повинно набути ознак податкового боргу. На підставі долучених до справи матеріалів суд встановив, що податковий орган не скеровував ОСОБА_3 повідомлення щодо необхідності сплати податку з власників транспортних засобів за автомобілі марки Volkswagen T4, державний номерний знак НОМЕР_1, 2000 р.в., кузов №WV1ZZZ70ZYH127517, з обємом циліндрів двигуна 1896 см. куб., Mercedes-Benz Vito 108, державний номерний знак НОМЕР_2, 2002 р.в., кузов № НОМЕР_3, з обємом циліндрів двигуна 2148 см. куб.

Довідка про результати перевірки щодо сплати податку з власників транспортних заходів та інших самохідних машин і механізмів не є належним доказом наявності податкового боргу з податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів.

Суд зауважує, що вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 01.07.2013 р. встановлено вину службових осіб Львівського ВРЕР УДАІ ГУМВС України у Львівській області в первинній реєстрації транспортних засобів на ім'я ОСОБА_3 і винних притягнуто до відповідальності.

За вказаних обставин у позивача відсутні підстави вважати заборгованістю відповідача суму 33996,00 грн. податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно зі ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Докази, подані відповідачем, переконують у безпідставності позовних вимог.

На підставі встановлених обставин суд дійшов висновку, що позивач не надав належних і достатніх доказів наявності саме в діях відповідача ознак протиправності, відповідно немає обґрунтованих підстав для стягнення з нього суми податку з власників транспортних засобів. Відтак немає підстав для задоволення адміністративного позову.

Відповідно до ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати з сторін не стягуються.

Керуючись ст.ст. 7-14, 69-71, 86, 94, 128, 159-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили в строк та в порядку, передбаченому ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена в строк та в порядку, визначеному ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Гулкевич І.З.