Справа № 815/7717/13-а
Суддя: Федусик А. Г.
Дата ухвалення: 2014-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2014 р.м.ОдесаСправа № 815/7717/13-а

Категорія: 8.3.3 Головуючий в 1 інстанції: Єфіменко К. С.
Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Федусик А.Г.,

суддів Кравченко К.В. та Вербицької Н.В.,

при секретарі Пальоній І.М.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ФАСТІМПЕКС" на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2013 року по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ФАСТІМПЕКС" до Державної податкової інспекції у Приморському районі м.Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2013 року Товариство з обмеженою відповідальністю "ФАСТІМПЕКС" (далі ТОВ) звернулось до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Приморському районі м.Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області (далі ДПІ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 14 жовтня 2013 року за №.

В обґрунтування позовних вимог зазначалося, що ТОВ не було порушено вимог Податкового кодексу України (далі ПК України) та "Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість", зокрема, не було завищено суми заявленого у податковій декларації від'ємного значення, натомість, позивачем була допущена лише арифметична помилка, яка вилилась в зазначення невірного податкового періоду в додатку до декларації з податку на додану вартість.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2013 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду, ТОВ подало апеляційну скаргу, в якій зазначається, що вказана постанова ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

Заслухавши суддю - доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що в вересні 2013 року відповідачем проведена камеральна перевірка ТОВ, за результатами якої складено акт «Про результати камеральної перевірки даних, задекларованих у податковій звітності з ПДВ позивача від 19 вересня 2013 року» за №1707/15-53-22-8/34380660, яким встановлено порушення ПК України та "Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість", що виразилося у завищенні заявленого у податковій декларації за липень 2013 року суми від'ємного значення ПДВ на 121343 грн..

За наслідками проведеної перевірки відповідачем 14 жовтня 2013 року прийняте податкове повідомлення-рішення за №000162280, яким ТОВ зменшена сума від'ємного значення з ПДВ за липень 2013 року на суму 121343,00 грн.

Винесення зазначеного податкового повідомлення-рішення і стало підставою для звернення ТОВ з позовом до суду.

Вирішуючи справу та відмовляючи в задоволенні вимог суд першої інстанції виходив з того, що підтвердженням факту невірного зазначення у податковій декларації за липень 2013 року даних про виникнення у цьому податковому періоді показника від'ємного значення податку на суму 121343,00 грн. є факт подання позивачем 26 вересня 2013 року уточнюючої декларації з ПДВ за липень 2013 року, в якому вказані показники були виправлені самостійно, але це трапилось вже після проведення камеральної перевірки, а тому не може впливати на законність та ґрунтовність висновків перевірки та прийнятого за його наслідками податкового повідомлення-рішення.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає їх помилковими з огляду на наступне.

Положеннями ст.200 ПК України встановлено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду (пп.б п.200.4 ст.200 ПК України).

З матеріалів справи вбачається, що приймаючи оскаржуване податкове повідомлення-рішення на підставі висновку про завищення позивачем від'ємного значення, заявленого в податковій декларації за липень 2013 року, ДПІ виходила з невідповідності показника, зазначеного у графі 1 Додатку 2 до декларації з ПДВ за липень 2013 року, звітний період, у якому виникла сума від'ємного значення платником вказано липень 2013 року на суму 121343,00 грн., в той час як залишок від'ємного значення, вказаний у Додатку 2 до декларації, повинен бути попереднього періоду, а не періоду, за який подається податкова звітність. Тобто, фактично ДПІ було застосовано санкції за помилкове зазначення ТОВ податкового періоду в Додатку 2 до декларації з ПДВ.

Разом з тим, відповідно до пп.198.6 ст.198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Тобто, з наведених норм випливає, що, в даному випадку, законодавцем можливість віднесення сум ПДВ до складу податкового кредиту та, відповідно, формування від'ємного значення обумовлена придбанням товарів з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах власної господарської діяльності, а також за умови відповідного підтвердження податковими накладними, митними деклараціями або іншими документами (п.201.11 ст.201 ПК України).

А тому, враховуючи, що ДПІ під час проведення камеральної перевірки не встановлено наявності розбіжностей реєстру виданих та отриманих податкових накладних та Єдиного реєстру податкових накладних, інших порушень податкового законодавства та не оскаржується сам порядок формування від'ємного значення, а також приймаючи до уваги, що чинним податковим законодавством не встановлена відповідальність у вигляді зменшення розміру від'ємного значення за помилкове зазначення податкового періоду в Додатку 2 до декларації з ПДВ, а не за невірне визначення даних в самій податковій декларації (завищення або заниження показників), колегія суддів приходить до висновку, що винесене податкове повідомлення-рішення є протиправним та таким, що підлягає скасуванню, а позовні вимоги задоволенню.

Враховуючи наведені положення діючого законодавства, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при ухвалені постанови припустився порушень норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у звязку з чим судове рішення підлягає скасуванню з постановленням по справі нової постанови про задоволення позовних вимог ТОВ.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ФАСТІМПЕКС" задовольнити.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2013 року скасувати та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ФАСТІМПЕКС" до Державної податкової інспекції у Приморському районі м.Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Приморському районі м.Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області від 14 жовтня 2013 року за № НОМЕР_1.

Постанова апеляційного суду набирає чинності негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: ОСОБА_2
Суддя: Суддя: ОСОБА_3 ОСОБА_4