Справа № 461/3426/16-а
Суддя: Зубачик Н. Б.
Дата ухвалення: 2016-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 461/3426/16-а
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14.06.2016 року м.Львів

Галицький районний суд міста Львова у складі:

головуючої судді Зубачик Н.Б.

секретаря судових засідань Пелех О.А.,

за участю:

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Юнко М.В.,

представника відповідача Лещук Б.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова про визнання дій неправомірними та зобов`язання до вчинення дій
в с т а н о в и в :
Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м.Львова, в якому просить визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії, як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1987 році 2-ої категорії, пенсії із зниженням пенсійного віку на 8 років, відповідно до положень ст.55 ЗУ «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та зобов`язати відповідача призначити та виплачувати ОСОБА_1 , як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1987 році 2-ої категорії, державну пенсію та додаткову пенсію із зниженням пенсійного віку на 8 років, відповідно до положень ст.55 ЗУ «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що він є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1987 році та віднесений до другої категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Позивач у 2013 році звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку в порядку ст.55 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської кадастри», однак, 30.04.2013 року отримав відповідь про відмову в призначенні пенсії. Стверджує, що позивач з 17.07.1987 року по 03.10.1987 року проходив службу на спеціальних зборах з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС на посаді начальника медичного пункту, працював безпосередньо в 1-3 зонах з підвищеним рівнем радіації, виконував задачі по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в зоні відчуження у 1987 році з 17.07.1987 року по 03.10.1987 року, тобто 79 днів, а саме пром.зона ЧАЕС: 20.07., 21.07., 25.07., 2.08- 15.08.1987. Відтак вважає, що твердження відповідача про відсутність інформації, в якому населеному пункті чи на об`єкті позивачем здійснювались роботи по ліквідації аварії на ЧАЕС є безпідставними, тому просить позов задоволити.

Позивач та його представник у судовому засіданні позов підтримали, просили такий задоволити з підстав, зазначених у позовній заяві.
Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечив, просив відмовити в задоволенні позову з підстав зазначених у запереченнях. Так, заперечення мотивовані тим, що визначальним є встановлення конкретної кількості днів роботи в зоні відчуження, до заяви про призначення пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"додаються посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09.03.1988 № 122, або довідка військової частини, в складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою проводились роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на цих територіях, видана органами місцевого самоврядування. Однак відповідач з поданих для призначення пенсії документів та додатків до позовної заяви не вбачає, що позивач не менше 14 календарних днів протягом 1987 року працював в зоні відчуження, а жоден з доказів не містить відомостей про конкретні дні і населені пункти в зоні відчуження, де позивач безпосередньо виконував роботу. Стверджує, що згідно архівної довідки від 19.04.2013 року № 21684, виданої Галузевим Державним архівом Міністерства оборони України позивач проходив службу у військовій частині, розташованій у с. Димарка, Іванківський район, Київської області, однак відповідно до затвердженого постановою КМУ РСР від 23.07.1991 року № 106 Переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, с. Димарка Іванківського району, Київської області до зони відчуження не віднесено. Окрім того, представник відповідача подав клопотання, в якому просить залишити позовну заяву без розгляду у зв`язку з пропуском позивачем строку звернення до суду.

Дослідивши матеріали клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що позивач, звернувшись 20.05.2016 року до суду з даним адміністративним позовом пропустив строк, передбачений Кодексом адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч.1 ст.102 КАС України пропущений з поважних причин процесуальний строк, встановлений законом, може бути поновлений, а процесуальний строк, встановлений судом, - продовжений судом за клопотанням особи, яка бере участь у справі.
Так, суд вважає за необхідне поновити ОСОБА_1 строк звернення до адміністративного суду, оскільки такий пропущений з поважних причин, зокрема у матеріалах справи міститься довідка серії ВОЛ №02831 про звільнення з місць позбавлення волі. А тому клопотання представника відповідача про залишення позову без розгляду не підлягає задоволенню.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до наступного висновку.
Відповідно до ст.69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1987 році та віднесений до другої категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 (а.с.7).

У 2013 році позивач звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м.Львова із заявою про призначення йому пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку в порядку ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської кадастри».

30.04.2013 року позивачем отримано відповідь про відмову в призначенні пенсії, в якій зазначається, що у наданих Управлінню Пенсійного фонду України у Галицькому районі м. Львова документах не міститься інформація, в якому населеному пункті чи на об`єкті (зоні небезпеки) позивачем здійснювались роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у період з 17.07.1987 року по 03.10.1987 року, за скільки днів, у яких місяцях, якого року здійснено кратне нарахування заробітної плати за роботу по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС - зважаючи на таке підстав для зменшення пенсійного віку не має.

Суд не погоджується з таким висновком відповідача, оскільки відмовляючи позивачу у призначенні пенсії відповідачем не було враховано наступні обставин.

Так, судом встановлено, що позивач здійснював роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у складі військової частини № 43187 (55064). Згідно виписки з особової справи військовослужбовця, виданої Галицьким районним військовим комісаріатом від 29.02.1993 року №3297, старший лейтенант ОСОБА_1 проходив дійсну військову службу в період з 17.07.1987 року по 03.10.1987 року в складі військової частини № 43187 (55064), зона (30-ка), приймав участь в роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та вказаний період служби підлягає зарахуванню на пенсію на пільгових умовах - один місяць за три місяці (а.с.8).

Згідно службової характеристики, наданої командиром в/ч НОМЕР_2 Гордєєвим П/П-К, позивач з 17.07.1987 року по 03.10.1987 року проходив службу на спеціальних зборах з ліквідації наслідків аварії на АЕС на посаді начальника медичного пункту, працював безпосередньо в 1 -3 зонах з підвищеним рівнем радіації (а.с.9).

Відповідно до архівної довідки №17251 від 17.06.1993 року, виданої Управлінням хімічних військ Прикарпатського військового округу, позивач у складі військової частини НОМЕР_2 (Димарка) виконував задачі по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в зоні відчуження у 1987 році, а саме з 17.07.1987 року по 03.10.1987 року, тобто 79 днів у 1987 році, в тій самій кількості в населених пунктах: Пром.зони ЧАЕС: 20.07., 21.07., 25.07., 2.08-15.08.1987 р. (а.с.10).

Згідно довідки Галицько-Франківського об`єднаного районного військового комісаріату МО України №3/38 від 27.03.2013 року, капітан у відставці ОСОБА_1 , 1961 р.н., дійсно проходив військову службу в Збройних Силах України з 05.08.1978 року по 26.06.1982 року, в тому числі з 17.07.1987 року по 05.10.1987 року, брав участь у роботах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (підстава особова справа 20694 арх.) (а.с.11).

З архівної довідки Галузевого державного архіву МО України №21684 від 19.04.2013 року вбачається, що позивач приймав участь у ліквідації на ЧАЕС, де отримав дозу опромінення 0,242 рентген. Місце дислокації військової частини за вказаний період: по 31.12.1986 року - 2 км на південь н.п. Димарка, з 05.12.1987 року - н.п. Димарка (а.с.12).

Таким чином, твердження відповідача про відсутність інформації, в якому населеному пункті чи на об`єкті позивачем здійснювались роботи по ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС є безпідставними.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Згідно ст.15 Закону України «Про пенсійне забезпечення» умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно статті 9 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є: 1) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків; 2) потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Як зазначено в статті 10 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві.
Відповідно до ст.14 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» категорія 2 особі, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи, встановлюється учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження у 1987 році не менше 14 календарних днів.
Статтею 15 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» встановлено, що підставами для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є період роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджено відповідними документами.
Частиною 1 статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у 1987 році у зоні відчуження не менше 14 календарних днів мінімально необхідний для призначення пенсії вік зменшується на 8 років.
Згідно з положеннями ст.65 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» посвідчення «Учасник: ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» та «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи» є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.

Пунктом 7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи, які засвідчують особливий статус особи, зокрема, посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09.03.1988 року № 122, або довідка військової частини, в складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою проводились роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на цих територіях, видана органами місцевого самоврядування (при призначенні пенсії із застосуванням норм ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»).

Тобто, відповідно до п.7 вказаного Порядку підставою для призначення пенсії, крім довідки про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09.03.1988 року №122, можуть бути інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою проводились роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Суд зазначає, що вимагаючи надання довідок про участь в роботах, відповідач фактично створює умови для перевірки обставин, які вже встановлені при вирішенні питання щодо надання позивачу статусу учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що адміністративний позов в цій частині підлягає до часткового задоволення, оскільки вищенаведеними доказами повністю підтверджується безпосередня (особиста) участь позивача у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та його право на отримання пенсії зі зменшенням пенсійного віку, також в наданих суду документах вказано кількість днів виїзду в зону відчуження.

У свою чергу в частині позовних вимог про зобов`язання УПФ в Галицькому районі м.Львова виплачувати пенсію, суд вважає за необхідне відмовити, оскільки це не належить до компетенції відповідача.
Окрім того, відповідно до вимог ст.94 КАС України з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Керуючись статтею 46 Конституції України, ст.ст. 2, 6-14, 17, 69-71, 94, 158-163, 167 КАС України, ст.ст. 9, 10, 14, 15, 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», суд
п о с т а н о в и в:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова про визнання дій неправомірними та зобов`язання до вчинення дій задоволити частково.
Визнати неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії, як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1987 році 2-ої категорії, пенсії із зниженням пенсійного віку на 8 років, відповідно до положень ст. 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м.Львова відповідно до положень ст.55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» призначити ОСОБА_1 , як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1987 році 2-ої категорії, державну пенсію та додаткову пенсію із зниженням пенсійного віку на 8 років.

В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути з Управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова () на користь держави судовий збір у розмірі 551,20 грн.
Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду через Галицький районний суд м. Львова шляхом подачі протягом десяти днів з дня її проголошення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цієї постанови.
Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Зубачик Н.Б.