Справа № 2а/2470/673/11
Суддя: Залімський І. Г.
Дата ухвалення: 2016-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2а/2470/673/11

Головуючий у 1-й інстанції: Скакун О.П.

Суддя-доповідач: Залімський І. Г.

07 червня 2016 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Залімського І. Г.

суддів: Білоуса О.В. Мельник-Томенко Ж. М.

секретар судового засідання: Тарасенко А.М.,

за участі:

представника позивача: Венгринюка С.В., Іордакі М.Д.

представника відповідача: Олара В.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу підприємства "Дім" Чернівецького обласного товариства інвалідів "Мир та добробут інвалідам" на постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 06 квітня 2012 року у справі за адміністративним позовом підприємства "Дім" Чернівецького обласного товариства інвалідів "Мир та добробут інвалідам" до Чернівецької об'єднаної Державної податкової інспекції ГУ ДФС у Чернівецькій області про скасування рішення,

В С Т А Н О В И В :

Підприємство "Дім" Чернівецького обласного товариства інвалідів "Мир та добробут інвалідам" звернулось з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у м.Чернівці про скасування податкових повідомлень-рішень.

Постановою Чернівецького окружного адміністративного суду від 06 квітня 2012 року у задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 06 квітня 2012 року скасувати, прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з'ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованої постанови.

Представники позивача в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав у повному обсязі, просив вимоги, що в ній викладені, задовольнити.

Представник відповідача заперечив проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, що з'явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувана постанова - скасуванню, з прийняттям нової постанови про часткове задоволення позову, з наступних підстав.

Судом встановлено, що працівниками відповідача проведено позапланову виїзну перевірку Підприємства "Дім" Чернівецького обласного товариства інвалідів "Мир та добробут інвалідам" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2009р. по 30.09.2010р.

За результатами перевірки складено акт від 21 лютого 2011 р. № 426/23-1/35158255.

В ході перевірки виявлені та зафіксовані в акті порушення позивачем вимог:

- п.п.5.3.9 п.5.3 ст.5, 9, п.п.7.12.1 п.7.12 ст.7 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств", Порядку складання декларації з податку на прибуток підприємства, в результаті чого позивачем занижено податок на прибуток за перевірений період на загальну суму 472621 грн., в тому числі за 3 квартал - 343175 грн., за 4 квартал - 129446 грн..

- пп.6.2.8, п.6.2 ст.6, п.п.7.4.5, п.7.4, пп.7.7.1, п.п.7.7.2 п.7.7 ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість", в результаті чого занижено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на загальну суму 1016572 грн.

- ст.3 Закону України «Про патентування деяких видів підприємницької діяльності», шляхом здійснення позивачем торгівельної діяльності в період з 01.07.2009 р. по 31.10.2010 р. за готівкові кошти без придбання торгового патенту.

На підставі висновків, викладених в акті перевірки відповідачем прийняті податкові повідомлення-рішення від 09 березня 2011р.:

- №/0, яким збільшено суму грошового зобов'язання позивача з податку на прибуток організацій і підприємств на суму 590776,25 грн., в тому числі основного платежу 472621грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями 118155,25 грн.,

- №/0, яким збільшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на 1016572 грн.

- №, яким застосовано до позивача штрафні санкції (штраф) в сумі 9600 грн. за порушення ст.3 Закону України «Про патентування деяких видів підприємницької діяльності».

Позивач не погодився із вказаними рішеннями та звернувся до суду.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що висновки перевірки є обґрунтованими, а тому прийняті на їх підставі є правомірними та не підлягають скасуванню.

Колегія суддів частково погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно матеріалів справи, підставою донарахування позивачу податкових зобов'язань з податку на прибуток в сумі 590776,25 грн. (в т.ч. штрафні санкції в сумі 118155,25 грн.) за III та IV квартали 2009 року згідно податкового повідомлення-рішення від 09 березня 2011р. №/0, слугував висновок відповідача про відсутність у позивача права на використання пільги з оподаткування прибутку підприємства у III та IV кварталах 2009 року.

В акті перевірки відповідач зазначає, що відповідно до акту попередньої документальної перевірки від 16.12.2009р. №4182/23-1/35158255 встановлено, що за 9 місяців 2008 року середньооблікова чисельність працюючих становить 9 осіб, з них 4 інваліди, що становить 44,4% від загальної кількості працюючих, а за 2008 рік середньооблікова чисельність працюючих становить 11 осіб, з них 5 інвалідів, що становить 45,4% від загальної кількості працюючих.

Відповідач стверджує, що перевіркою встановлено неправомірне користування позивачем пільгою з податку на прибуток підприємств в 2009 році, адже згідно акту попередньої перевірки від 16.12.2009р. №4182/23-1/35158255 встановлено недотримання позивачем в 2009 році обов'язкової умови, що дозволяє користуватися пільгою з податку на прибуток підприємств, а саме протягом 2008 року кількість інвалідів, які працюють на підприємстві "Дім" Чернівецького обласного товариства інвалідів "Мир та добробут інвалідам" становить менше 50% від загальної кількості працівників даного підприємства.

Відповідно до п.п.7.12.1 п.7.12 ст. 7 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" звільняється від оподаткування прибуток підприємств та організацій, які засновані громадськими організаціями інвалідів і є їх повною власністю, отриманий від продажу товарів (робіт, послуг), крім підакцизних товарів, послуг з поставки підакцизних товарів, отриманих у межах договорів комісії (консигнації), поруки, доручення, довірчого управління, інших цивільно-правових договорів, що уповноважують такого платника податку здійснювати поставку товарів від імені та за дорученням іншої особи без передання права власності на такі товари, та прибутку, одержаного від грального бізнесу, де протягом попереднього звітного (податкового) періоду кількість інвалідів, які мають там основне місце роботи, становить не менше 50 відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік за умови, що фонд оплати праці таких інвалідів становить протягом звітного періоду не менше 25 відсотків суми загальних витрат на оплату праці, що відносяться до складу валових витрат виробництва (обігу).

Зазначені підприємства та організації громадських організацій інвалідів мають право застосовувати цю пільгу за наявності дозволу на право користування такою пільгою, який надається міжвідомчою Комісією з питань діяльності підприємств та організацій громадських організацій інвалідів відповідно до Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні".

Судом встановлено, що на підставі рішення регіональної комісії з питань діяльності підприємств та організацій громадських організацій інвалідів у Чернівецькій області від 26.11.2008р. №4 позивачеві видано дозвіл №09 на право користуватись пільгою, зокрема згідно п.п.7.12.1 п.7.12 ст. 7 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" в період з 01.01.2009р. по 01.01.2010р. Крім того, на підставі рішення комісії з питань діяльності підприємств та організацій громадських організацій інвалідів від 02.02.2010р. №1 видано дозвіл на право користування пільгами в оподаткуванні №11 з 01.01.2010р. по 01.04.2010р., а на підставі рішення даної комісії від 29.06.2010р. №2 видано дозвіл на право користування пільгами в оподаткуванні №19 з 01.04.2010р. по 30.09.2010р.

Положеннями статті 143 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що рішення про скасування дозволу на право користування пільгами з оподаткування підприємством, організацією громадської організації інвалідів приймається Комісією в разі: отримання заяви від громадської організації інвалідів щодо скасування зазначеного дозволу; подання відповідних органів державної податкової служби та інших державних органів про порушення законодавства України підприємством, організацією громадської організації інвалідів; неефективності виробничої діяльності та відсутності соціальної значимості за результатами аналізу Комісією соціально-економічних показників діяльності підприємства, організації громадської організації інвалідів; ліквідації підприємства, організації громадської організації інвалідів.

Аналогічні положення закріплені в пункті 13 Порядку надання дозволу на право користування пільгами з оподаткування для підприємств та організацій громадських організацій інвалідів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 серпня 2007 року № 1010 (далі - Порядок).

Судом встановлено, що податковим органом не було надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження факту звернення з відповідним поданням до Комісії з питань діяльності підприємств та організацій громадських організацій інвалідів про порушення законодавства України Підприємством «Дім» ЧОТІ «Мир та добробут інвалідам» у відповідності до положень статті 143 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» та пункту 13 Порядку.

Відповідно до довідки Чернівецького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів від 25.11.2008р. про кількість працюючих інвалідів та загальну кількість працюючих на підприємстві осіб за 9 місяців 2008 року загальна кількість працюючих на підприємстві "Дім" Чернівецького обласного товариства інвалідів "Мир та добробут інвалідам" становить 12 осіб, в тому числі інвалідів 6 осіб.

Згідно акту від 21.11.2018р. складеного Чернівецьким обласним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів за результатом перевірки кількості працюючих інвалідів та загально кількості працюючих на підприємстві, загальна кількість працюючих на підприємстві "Дім" Чернівецького обласного товариства інвалідів "Мир та добробут інвалідам" за 9 місяців 2008 року становить 12 осіб, з яких 6 інвалідів, за період з 01.01.2008р. по 01.10.2008р. прийнято на роботу 12 інвалідів.

Відповідно до довідки Чернівецького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів від 25.11.2009р. про кількість працюючих інвалідів та загальну кількість працюючих на підприємстві осіб за 2009 рік загальна кількість працюючих на підприємстві "Дім" Чернівецького обласного товариства інвалідів "Мир та добробут інвалідам" становить 16 осіб, в тому числі інвалідів 11 осіб.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що позивач правомірно користувався пільгою з податку на прибуток підприємств в 2009 році.

Відмовляючи в задоволенні позову в цій частині суд першої інстанції також виходив із того, що постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 27.12.2011р. у справі №2а-2470/10/2470 відмовлено у задоволенні позову підприємства "Дім" Чернівецького обласного товариства інвалідів "Мир та добробут інвалідам" про скасування податкових повідомлень-рішень, прийнятих на підставі акту перевірки від 16.12.2009р. №4182/23-1/35158255.

Слід зауважити, що позивач подав касаційну скаргу на постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 27.12.2011р. у справі №2а-2470/10/2470.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 05.06.2012р. зупинено провадження у даній справі до розгляду Вищим адміністративним судом України касаційної скарги у справі 2а-2470/10/2470.

Постановою Вищого адміністративного суду України від 17.02.2016р. по справі К/9991/7108/12 (№2а-2470/10/2470) частково задоволено касаційну скаргу підприємства "Дім" Чернівецького обласного товариства інвалідів "Мир та добробут інвалідам", скасовано постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 27.12.2011р. і ухвалено нове рішення, яким скасовано податкові повідомлення-рішення, прийняті на підставі акту перевірки від 16.12.2009р. №4182/23-1/35158255.

Крім того, постанова Вищого адміністративного суду України від 17.02.2016р. містить висновок про дотримання позивачем умов для застосування пільги з податку на прибуток підприємства, зокрема й щодо кількості працюючих на підприємстві інвалідів.

З огляду на наведене, податкове повідомлення-рішення від 09.03.2011р. №/0 є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо збільшення суми бюджетного відшкодування на 1016572 грн. згідно податкового повідомлення-рішення від 09 березня 2011р. №/0 слід зауважити наступне.

Відповідно до п.п.7.7.1 ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість" сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду.

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з цього податку, що виник за попередні податкові періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до закону), а при його відсутності - зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

У відповідності до п.п 7.7.2. ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість" якщо у наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, має від'ємне значення, то: а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів (послуг) у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів (послуг); б) залишок від'ємного значення після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту кожного наступного податкового періоду лише в частині суми податку фактично сплаченої отримувачем постачальникам товарів (послуг) та при імпорті і включається до розрахунку бюджетного відшкодування наступного звітного періоду.

Згідно із п.п 7.7.7. ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість" якщо за наслідками документальної невиїзної (камеральної) або позапланової виїзної перевірки (документальної) податковий орган виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, то такий податковий орган у разі заниження заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування щодо суми, визначеної податковим органом унаслідок таких перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого заниження та підстави для її вирахування. У цьому випадку вважається, що платник податку добровільно відмовляється від отримання такої суми заниження як бюджетного відшкодування та враховує її згідно з підпунктом 7.7.3 цього пункту у зменшення податкових зобов'язань з цього податку наступних податкових періодів.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач не в повному обсязі заявляв до бюджетного відшкодування суми податку на додану вартість та не подавав відповідні уточнюючі розрахунки за вказаний період, тим самим позивач занизив суму бюджетного відшкодування на яку мав право, а тому відповідач правомірно збільшив суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість.

Колегія суддів також враховує, що в ході апеляційного перегляду даної справи, представники позивача погодились із зарахуванням суми бюджетного відшкодування, визначеної податковим повідомленням-рішенням №/0, в рахунок податкових зобов'язань майбутніх податкових періодів та не наполягали на скасуванні даного рішення.

Отже, податкове повідомлення-рішення від 09 березня 2011р. №/0 не підлягає скасуванню.

Стосовно застосування до позивача штрафних санкції за порушення ст.3 Закону України "Про патентування деяких видів підприємницької діяльності" колегія суддів зазначає наступне.

В силу ч.1, 2 ст.3 Закону України "Про патентування деяких видів підприємницької діяльності" патентуванню підлягає торговельна діяльність, що здійснюється суб'єктами підприємницької діяльності або їх структурними (відокремленими) підрозділами у пунктах продажу товарів.

Під торговельною діяльністю у цьому Законі слід розуміти роздрібну та оптову торгівлю, діяльність у торговельно-виробничій (громадське харчування) сфері за готівкові кошти, інші готівкові платіжні засоби та з використанням кредитних карток.

Частина 4 статті 3 Закону України "Про патентування деяких видів підприємницької діяльності" визначає вартість торгового патенту, зокрема вартість торгового патенту за календарний місяць на території міста Києва, обласних центрів встановлюється органами місцевого самоврядування залежно від місцезнаходження пункту продажу товарів та асортиментного переліку товарів у межах від 60 до 320 гривень.

Згідно рішення Чернівецької міської ради №134 від 27.10.2006р. на 2009, 2010 роки вартість торгового патенту складає 320 грн. на місяць.

В акті перевірки від 21 лютого 2011 р. № 426/23-1/35158255 зазначається, що позивач з 01.07.2009р. по 31.10.2010р. здійснював торгівельну діяльність за готівкові кошти без придбання торгового патенту.

Відповідно до п.п.54.3.3 п.54.3 ст.54 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов'язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Відповідно до п.125.1 ст.125 ПК України суб'єкти господарювання, що проводять торговельну діяльність, здійснюють торгівлю готівковими валютними цінностями, діяльність у сфері розваг та надають платні послуги за здійснення діяльності, передбаченої статтею 267 цього Кодексу, без отримання відповідних торгових патентів або з порушенням порядку використання торгового патенту, передбаченого підпунктами 267.6.4 - 267.6.6 пункту 267.6 статті 267 цього Кодексу (крім діяльності у сфері розваг), сплачують штраф у подвійному розмірі збору за весь період здійснення такої діяльності, але не менше подвійного його розміру за один місяць.

Згідно із ст.267 ПК України платниками збору за провадження деяких видів підприємницької діяльності є суб'єкти господарювання (юридичні особи та фізичні особи - підприємці), їх відокремлені підрозділи, які отримують в установленому цією статтею порядку торгові патенти та провадять, зокрема, торговельну діяльність у пунктах продажу товарів.

На підставі вказаних норм ПК України відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 09.03.2011р. № згідно якого застосовано до позивача штраф в сумі 9600 грн.

Позивач не заперечує щодо факту допущення вказаного порушення, однак зазначає, що правопорушення вчинене до набрання чинності ПК України, а тому відповідач незаконно застосував норми ПК України при нарахуванні штрафних санкцій.

Колегія суддів вважає помилковим вказані доводи позивача звертає увагу на лист ВАСУ від 24.11.2011р. №2198/11/16-11. Згідно даного листа правомірність поведінки особи, зокрема дотримання нею норм податкового законодавства, слід визначати із застосуванням законодавства, яке діяло на момент вчинення відповідних дій або бездіяльності такої особи

Оцінка правомірності поведінки платників податків здійснюється на підставі норм податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, що діяло на момент вчинення відповідних дій. Водночас заходи відповідальності, які підлягають застосуванню за вчинені платниками податків порушення, повинні визначатися згідно з нормативно-правовими актами, чинними на час виникнення відповідних правовідносин, тобто на час застосування відповідальності, зокрема винесення відповідних податкових повідомлень-рішень.

При цьому слід ураховувати, що відповідно до частини другої статті 58 Конституції України ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

З викладеного випливає, що врегульоване законом правило поведінки визначається тим нормативно-правовим актом, який був чинним на час вчинення відповідної дії (бездіяльності).

Відповідно зміст правовідносин, зокрема прав та обов'язків особи, не може змінюватися разом із зміною законодавчих норм. Отже склад правопорушення та відповідальність за його вчинення визначаються за змістом тих законодавчих норм, які були чинними на час вчинення відповідного правопорушення та не можуть бути змінені разом із зміною законодавчих норм (зокрема, в разі втрати чинності нормативно-правовим актом або набрання чинності новим нормативно-правовим актом, який регулює ті самі суспільні відносини).

Водночас зворотна дія нормативно-правового акта полягає в тому, що запроваджені ним нові норми застосовуються до правовідносин, які існували до набрання ним чинності, тобто приписи нового нормативно-правового акта змінюють правило поведінки, яке було встановлено попередніми нормативно-правовим актами.

Якщо ж новий нормативно-правовий акт не змінює закріплені у попередніх нормах правила поведінки (тобто попередній та новий нормативно-правові акти однаково визначають зміст прав та обов'язків суб'єктів відносин), зворотна дія нормативно-правового акта не має місця.

Зокрема відсутня зворотна дія нормативно-правового акта в тому разі, якщо попередній та наступний нормативні акти місять тотожні склади правопорушення. При цьому кваліфікація дій порушника повинна відбуватися з посиланнями на норми того нормативного акта, який був чинним на момент вчинення відповідних дій.

Виходячи з викладеного, за податкові правопорушення, вчинені до набрання чинності Податковим кодексом України, може бути застосовано відповідальність, передбачену цим Кодексом, у тому разі, якщо їх склад є тотожним зі складом правопорушення, визначеним Податковим кодексом України.

Слід зауважити, що склад правопорушення вчиненого позивачем, тотожний складу правопорушення передбаченого Податковим кодексом України, норми Закону України "Про патентування деяких видів підприємницької діяльності" на час притягнення позивача до відповідальності втратили чинність і діяли тотожні норми ПК України, тому відповідач правомірно застосував до позивача штрафні санкції на підставі норм ПК України.

У відповідності із ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 3 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Згідно пп. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Зважаючи на те, що рішення суду першої інстанції є незаконним, так як прийняте з порушення норм права, що призвело до неправильного вирішення справи, постанову суду першої інстанції належить скасувати і прийняти нову постанову про часткове задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу підприємства "Дім" Чернівецького обласного товариства інвалідів "Мир та добробут інвалідам" задовольнити частково.

Постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 06 квітня 2012 року у справі за адміністративним позовом Підприємство "Дім" Чернівецького обласного товариства інвалідів "Мир та добробут інвалідам" до Чернівецької об'єднаної Державної податкової інспекції ГУ ДФС у Чернівецькій області про скасування рішення скасувати.

Прийняти нову постанову.

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми "Р" №/0 від 09.03.2011р.

У решті позову відмовити.

Стягнути з Чернівецької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Чернівецькій області за рахунок її бюджетних асигнувань на користь підприємства "Дім" Чернівецького обласного товариства інвалідів "Мир та добробут інвалідам" судовий збір в сумі 3,40 грн.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 14 червня 2016 року.

Головуючий Залімський І. Г.

Судді Білоус О.В. Мельник-Томенко Ж. М.