Справа № 331/3321/16-а
Суддя: Смолка І. О.
Дата ухвалення: 2016-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

провадження 2-а/331/76/2016
справа 331/3321/16-а
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2016 р. Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі

головуючого судді Смолки І.О.,

при секретарі Качан К.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний позов

ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Запоріжжя про визнання незаконними дій відповідача та зобов»язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

Позивач звернулася до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Запоріжжя про визнання дій незаконними, зобовязання вчинити певні дії, в обґрунтування якого вказала, що 02 липня 2010 року на підставі ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» їй було призначено пенсію за вислугу років. До 31.03.2015 року вона продовжувала працювати в органах прокуратури.

31 березня 2015 року вона звільнилася з органів прокуратури.

12.02.2016 року позивач звернулася до відповідача із заявою про проведення перерахунку пенсії з розрахунку 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку, до якої додала відповідні довідки. У перерахунку пенсії відповідач відмовив, про що позивач була повідомлена листом від 18.02.2016 року, з якого вона дізналася про причини відмови, а саме, що відповідно до Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» максимальний місячний розмір заробітної плати, зокрема прокурорів, обмежувався 7 розмірами мінімальної заробітної плати (1218грн.х7=8526,00 грн.). Відмову у здійсненні перерахунку мотивовано також тим, що відповідно по п. 5. Прикінцевих положень вказаного Закону України у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне утримання призначаються відповідно до Закону України «Про прокуратуру».

Вважає такі дії відповідача протиправними, оскільки при здійсненні перерахунку пенсії має застосовуватися закон, що діяв на час її призначення. Просила поновити строк для звернення з адміністративним позовом в частині стягнення різниці пенсії, визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у проведенні перерахунку та виплати пенсії в розмірі 90% від заробітної плати без обмеження максимального розміру пенсії, зобовязати відповідача провести перерахунок пенсії та провести виплату недоотриманої пенсії, допустити негайне виконання рішення суду в частині здійснення виплати пенсії.

У судовому засіданні сторони відсутні.

Позивач у своїй заяві просить суд розглядати справу у її відсутності, позов підтримує.

Представник відповідача у своїй заяві просить суд розглядати справу у його відсутності, проти позову заперечує, надав письмові заперечення.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши обставини справи доказами в межах заявлених позовних вимог, суд встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Запоріжжя з 02 липня 2010 та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру».

Після призначення пенсії позивач продовжувала працювати в органах прокуратури.

31 березня 2015 року її було звільнено з органів прокуратури за наказом № 1294 від 31.03.2015 року за власним бажанням у звязку з виходом на пенсію за вислугу років відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру», ст. 38 КЗпП України, що підтверджується копією трудової книжки позивача.

12.02.2016 року позивач звернулася до УПФУ у Жовтневому районі м. Запоріжжя із заявою № 15/3-9 про проведення перерахунку пенсії у відповідності до діючої на час призначення пенсії статті 50-1 Закону України №1789-ХII від 5 листопада 1991 року «Про прокуратуру», з розрахунку 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку, до якої додавалися довідки прокуратури Запорізької області від 26.11.2015 №18-736 вих.-15, № 18-737 вих.-15, № 18-738 вих.-15, про складові розміру її заробітної плати.

Листом від 18.02.2016 року № 15/3-9 відповідач відмовив позивачу у проведенні перерахунку, зазначивши, що провести перерахунок пенсії відповідно до наданих довідок про заробітну плату, отримувану на посаді начальника відділу прокуратури Запорізької області станом на 01 квітня 2015 року немає законних підстав.

Свою відмову відповідач аргументував тим, що відповідно до Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 року № 76-VIII встановлено, що умови та порядок перерахунку призначених працівникам прокуратури пенсій визначається Кабінетом Міністрів України. Також зазначено, що відповідно до вказаного закону максимальний місячний розмір заробітної плати, зокрема прокурорів обмежувався 7 розмірами мінімальної заробітної плати (1218грн.х7=8526,00 грн.)

Відмову у здійсненні перерахунку мотивовано також тим, що відповідно по п. 5. Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213 у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне утримання призначаються відповідно до Закону України «Про прокуратуру». У звязку з чим Управління Пенсійного фонду України у Жовтневому районі м. Запоріжжя позбавлене можливості провести перерахунок пенсії позивачки відповідно до Закону України «Про прокуратуру» згідно довідок наданих нею разом із заявою.

Лист відповідача позивач отримала нарочно 26.02.2016 року.

Не погоджуючись із зазначеною відповіддю, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Відповідно до ч. 2 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

У позовній заяві позивач просить здійснити такий перерахунок та виплату пенсії з 1 квітня 2015 р., в обґрунтування чого вказує, що про відмову в перерахунку пенсії їй стало відомо 26.02.2016 року з листа відповідача № 15/з-9.

Відповідачем вказані твердження позивача не спростовані.

Тому, оскільки позивач дізналася про підстави перерахунку пенсії лише 26 лютого 2016 року, суд доходить висновку, що вона не пропустила в даному випадку строк звернення до суду з даним позовом, визначений ч. 2 ст. 99 КАС України.

Крім того, шестимісячний строк, визначений вказаними положеннями закону, є строком звернення до суду, який обчислюється з дня, коли позивач дізналася про порушення своїх прав, а не є строком, який підлягає застосуванню при визначенні періоду проведення перерахунку та виплати пенсії. Зазначене також узгоджується з положеннями частини вісімнадцятої статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру», якою визначено обмеження у перерахунку та виплаті пенсії працівникам прокуратури за минулий час 12-ма місяцями, в межах яких позивач і просить провести їй перерахунок та виплату пенсії.

Умови та порядок пенсійного забезпечення прокурорів та слідчих визначено статтею 50-1 Закону України від 5 листопада 1991 року № 1789-ХІІ «Про прокуратуру». Редакція зазначеної статті неодноразово змінювалась.

Так, відповідно до частини першої статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ в редакції, що діяла на час призначення пенсії позивачці, прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Законом України від 8 липня 2011 року № 3668-VІ «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», який набрав чинності з 1 жовтня 2011 року, внесено зміни до статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, зокрема змінено у відсотках розмір пенсії за вислугу років, яка призначається прокурорам і слідчим у разі реалізації ними такого права.

Зокрема, відповідно до статті 50-1 Закону № 1789-ХІІу редакції Закону № 3668-VІ прокурори і слідчі мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Отже, з 1 жовтня 2011 року положення частини першої статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ щодо призначення прокурорам і слідчим пенсії за вислугу років у розмірі не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку втратили чинність у зв'язку з внесенням змін до редакції цієї статті Законом № 3668-VІ.

Разом з тим, підстави та порядок перерахунку пенсій прокурорам регулюють частини тринадцята, вісімнадцята статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, положення яких щодо перерахунку пенсії у зв'язку із прийняттям Закону № 3668-VІ змін не зазнали (змінилась лише нумерація частин цієї статті).

Так, відповідно до частини тринадцятої статті 50-1 Закону№1789-ХІІ обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Згідно з частиною вісімнадцятою статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, у якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

В обґрунтування заперечень проти позову відповідач посилається на п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 р. № 213-VII, ч. 2 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 р. № 1697-VII зі змінами, внесеними 1 січня 2016 р., а також на частину першу статті 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», які стосуються пенсій працівникам прокуратури, які були призначені після набрання чинності цими законами, а не перерахунку раніше призначених пенсій до набрання чинності цими законами.

Що стосується посилання відповідача у листі від 18 лютого 2016 р. на зміни, внесені до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання держави» від 27 березня 2014 р. № 1166-VII, слід відзначити, що ці зміни стосувались лише частин другої, пятої та шістнадцятої статті 50-1 вказаного Закону та, зокрема, встановлювали відсоток від місячної заробітної плати для визначення розміру при призначенні пенсії.

Таким чином, суд приходить до висновку, що при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, а внесені Законом № 3668-VІ та іншими законами зміни до статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії прокурорам і слідчим у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії.

Висновки суду в даній справі відповідають правовим висновкам Верховного Суду України, викладеним у постанові від 17 грудня 2013 р. № 21-445а13, яка є обовязковою для суду в силу вимог частини першої статті 244-2 КАС України. В цій постанові Верховний Суд України також констатував, що згідно зі статтею 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, грунтуются і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, повязані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20.03.2002 № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Виходячи із висловленого у рішеннях Конституційного суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

Аналогічна правова позиція зі спірного питання висловлена Верховним Судом України у постановах від 10.12.2013 у справі № 21-348а13 та від 17.12.2013 у справі № 21-445а13, яка є обов'язковою для судів, а також практикою Європейського суду з прав людини, зокрема, викладеною у справі «Кечко проти України».

У рішенні Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року №8-рп/99 зазначено, що зупинення пільг, компенсацій і гарантій для військовослужбовців та працівників правоохоронних органів без відповідної матеріальної компенсації є порушенням гарантованого державою права на їх соціальний захист та членів їхніх сімей.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів, справа № 1-7/99), за загальновизнаним принципом права, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою закони та інші нормативні акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність.

Таким чином, обсяг прав позивача не може бути звуженим у звязку із внесення змін у Закон України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ, набранням чинності Законом України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-18.

Оскільки редакція ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ, із змінами внесеними Законом № 1166-VII, а також редакція Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697- VII значно звужує зміст та обсяг прав пенсіонерів, яким пенсія була призначена раніше, зменшує розмір відсоткової ставки для нарахування пенсії, то перерахунок пенсії слід проводити відповідно до законодавства, яке було чинним на момент її призначення.

Рішення Конституційного Суду України має преюдиціальне значення при розгляді судами загальної юрисдикції позовів у зв'язку з правовідносинами, що виникли внаслідок дії положень законів України, визнаних неконституційними.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публiчно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод, та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія). Відсутність хоча б однієї з наведених вище ознак є підставою для задоволення адміністративного позову.

При вирішенні цієї справи суд, у відповідності до ст. 8 Конституції України та ст. 8 КАС України керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відтак, позовні вимоги про визнання дій відповідача протиправними та зобовязання здійснити перерахунок пенсії у розмірі 90 % від заробітної плати без обмеження максимального розміру пенсії, є такими, що ґрунтуються на законі та підлягають задоволенню.

Що стосується вимоги позивача про зобовязання відповідача здійснити виплату недоотриманої різниці у пенсії, суд приймає до уваги, що за змістом ч. 18 ст.50-1 Закону 1789-ХІІ, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено пенсіонеру не більш як за 12 місяців.

Зважаючи, що позивач звернулася до суду 28.04.2016 р., керуючись ст. ч. 2 ст. 162 КАС України, з метою дотримання і захисту прав та інтересів позивача, суд вважає за можливе в цій частині задовольнити вимоги позивача, зобовязавши відповідача здійснити виплату недоотриманої різниці у пенсії за період з 01.04.2015 року по 31.03.2016 року, тобто за 12 місяців, що передували зверненню позивача до суду.

Стосовно допуску постанови до негайного виконання, суд зазначає, що згідно ч. 1 ст. 256 КАС України негайно виконуються постанови суду про присудження виплати пенсій у межах суми стягнення за один місяць. Отже, вказана норма стосується стягнення сум пенсії, а не зобовязання УПФУ вчинити дії щодо її перерахунку та виплати. Тому, суд приходить до висновку, що в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Враховуючи, що позивачем заявлялись вимоги немайнового характеру, які суд задовольняє частково, а також з урахуванням вимог ст. 94 КАС України, Закону України «Про судовий збір», суд доходить висновку, що з Державного бюджету України на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551,20 гривні.

Керуючись ст.ст. 159-161 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України у Жовтневому районі м. Запоріжжя щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку та виплаті пенсії у розмірі 90 відсотків від суми місячної (чинної) заробітної плати без обмеження максимального розміру пенсії.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у Жовтневому районі м. Запоріжжя провести ОСОБА_1 перерахунок пенсії з 01.04.2015 в розмірі 90 відсотків від заробітної плати з усіма додатковими виплатами на підставі довідок прокуратури Запорізької області від 26.11.2015 року № 18-736 вих.-15, № 18-737 вих.-15, № 18-738 вих.-15 без обмеження максимального розміру пенсії.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у Жовтневому районі м. Запоріжжя здійснити ОСОБА_1 виплату недоотриманої різниці у пенсії за період з 01.04.2015 року по 31.03.2016 року.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 551,20 грн.

Суддя Смолка І.О.