Справа № 826/5243/16
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2016-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

07 червня 2016 року № 826/5243/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Федорчука А.Б. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомПІ Інвестментс Лімітед (PІ Investments Limited)
до третя особаУповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича Фонд гарантування вкладів фізичних осіб ОСОБА_2
провизнання протиправними дій та скасування рішення
ВСТАНОВИВ:

З позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва звернулась компанія ПІ Інвестментс Лімітед (PІ Investments Limited) (далі - позивач) до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта банк» Кадирова Владислава Володимировича (далі - Уповноваженої особи Кадирова В.В.), третя особа ОСОБА_2, в якому просила:

- визнати протиправними дії та рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича щодо визнання нікчемним Акту про передачу прав та переваг та вигод за інвестиційною угодою від 13 лютого 2015 року, який укладений між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та компанією ПІ Інвестментс Лімітед (PE Investments Limited);

- скасувати рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича з приводу визнання нікчемними Акту про передачу прав та переваг та вигод за інвестиційною угодою від 13 лютого 2015 року, який укладений між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та компанією ПІ Інвестментс Лімітед (PE Investments Limited).

Відповідно до ч. 4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

13 лютого 2015 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (далі - Банк, Цедент) та компанією ПІ Інвестментс Лімітед (PE Investments Limited) (далі - Правонаступник) укладено Акт про передачу прав та переваг та вигод за інвестиційною угодою (далі - Акт), оскільки:

(А) 12 квітня 2011 року пан ОСОБА_4 та пан ОСОБА_2 (діючи разом та окремо один від одного) як Сторона 1, Клевер Ессет Менеджмент Лтд (Британські Віргінські острови) (Clever Assets Management Ltd (BVI)) як Сторона 2, та Цедент як Банк, уклали Угоду про партнерство та співпрацю («Інвестиційна угода») відносно діяльності групи компаній «МеталСервісГруп» (далі - «Група»);

(В) Цедент пропонує відступити та передати всі права та переваги за Інвестиційною Угодою Правонаступнику; та

(С) Правонаступник погоджується отримати всі права та переваги Цедента за Інвестиційною Угодою на дату, зазначену у цьому документі, на умовах, погоджених Сторонами.

Відповідно до пункту 1.1. Акту, сторони погоджуються, що за винагороду у розмірі 1,00 дол. США (один долар США) (отримання якої підтверджується Цедентом), Цедент передає Правонаступнику шляхом відступлення всі свої права та переваги за Інвестиційною угодою. Відповідно, з дати укладення цього Акту Правонаступник стає правонаступником всіх прав та переваг Цедента, які виникають з Інвестиційної Угоди (надалі - «Передача»).

Згідно з п. 1.2. Акту, цим документом Цедент уступає, передає та надає Правонаступнику абсолютно та безумовно всі права Цедента за Інвестиційною угодою, в тому числі, але не обмежуючи, право вимоги сплати та отримання будь-яких грошових коштів, наданих Групі за Інвестиційною Угодою або за будь-якими допоміжними документами, та будь-якої суми, нарахованої за ними або такої, яка буде нарахована в майбутньому (надалі - «Відступлені права»).

У відповідності до п. 1.4. Акту, відповідно, що з дати та після дати, зазначеної у цьому документі:

(а) Правонаступник наділяється усіма права, вигодами та засобами правового захисту Цедента відповідно до або такі, що виникають з Інвестиційної Угоди, в тому числі право вимагати виплати будь-яких інвестицій та право на отримання будь-яких вигод, та стягувати їх із Групи або її бенефіціарних власників відповідно до положень Інвестиційної Угоди;

(b) Цедент не матиме прав, переваг або засобів правового захисту відповідно до Інвестиційної Угоди та/або щодо інвестицій та/або Групи чи її бенефіціарних власників;

(с) панове ОСОБА_4, ОСОБА_2 та Група сплачуватимуть усі платежі та виконуватимуть дії необхідні за Інвестиційною Угодою або у зв'язку із Відступленими правами на користь Правонаступника (а не Цедента) таким чином, ніби Правонаступник завжди був стороною Інвестиційної Угоди та інвестицій замість Цедента; та

(d) Цедент не матиме прав, засобів правового захисту або переваг, які виникають з Інвестиційної Угоди та будь-яких інших додаткових угод, укладених Цедентом як того можуть вимагати обставини.

Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 02.03.2015 № 150 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 02.03.2015 № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк», згідно з яким з 03.03.2015 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк». Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Дельта Банк» призначено провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Кадирова В.В. Тимчасову адміністрацію запроваджено строком на 3 місяці з 03.03.2015 р. по 02.06.2015 р.

08.04.2015 року Виконавча дирекція Фонду прийняла рішення № 71 про внесення змін до рішення виконавчої дирекції Фонду від 02.03.2015 р. № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк», згідно з яким тимчасову адміністрацію запроваджено строком на шість місяців з 03.03.2015 р. по 02.09.2015 р. включно.

Інформація, розміщена на офіційному сайті Фонду, свідчить, що з метою забезпечення збереження активів неплатоспроможного банку ПАТ «Дельта Банк», запобігання втрати майна та збитків банку і Фонду, виконавча дирекція Фонду прийняла рішення від 03.08.2015 р. № 147 про продовження строків здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк» до 02.10.2015 р. включно та продовження повноважень уповноваженої особи Фонду на здійснення тимчасової адміністрації Кадирова В.В. до 02.10.2015 р. включно.

Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 02.10.2015 р. № 664 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 02.10.2015 р. № 181 «Про початок процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку».

Згідно з зазначеним рішенням розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Дельта Банк», призначено Уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора АТ «Дельта Банк», визначені статтями 37, 38, 51, ч. ч. 1, 2 ст. 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Кадирову В.В. на два роки з 05.10.2015 р. по 04.10.2017 р. включно.

У грудні 2015 року Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у AT «Дельта Банк» позивача повідомлено про нікчемність укладеного між компанією ПІ Інвестментс Лімітед та АТ «Дельта Банк» Акту про передачу прав та переваг та вигод за інвестиційною угодою, на підставах визначених пунктами 1, 2 та 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Незгода з діями та рішенням відповідача щодо визнання Акту про передачу прав та переваг та вигод за інвестиційною угодою нікчемним, обумовила позивача на звернення до суду з даним адміністративним позовом.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», цим Законом встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Частинами першою та другою статті 3 зазначеного Закону встановлено, що Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. Фонд є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об'єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні.

Згідно з частиною першою статті 35 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасовим адміністратором неплатоспроможного банку та ліквідатором банку (крім ліквідації банку за рішенням власників) є Фонд. Здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків Фонд здійснює через призначену виконавчою дирекцією уповноважену особу Фонду.

Згідно із пунктом 15 статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», уповноважена особа Фонду - працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону з дня призначення уповноваженої особи Фонду призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Уповноважена особа Фонду від імені Фонду набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення.

Згідно з ч. 2 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов'язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті

Відповідно до пунктів 1, 2 та 3 ч.3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: 1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; 2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; 3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 215 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) правочин є нікчемним, якщо його недійсність встановлена законом. У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Статтею 203 ЦК України встановлені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема: 1) зміст правочину не може суперечити ЦК, іншим актам законодавства, а також моральним засадам суспільства; 2) особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; 3) волевиявлення учасника правочину, має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; 4) правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; 5) правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Частиною 1 ст. 509 ЦК України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу (ч. 2 ст. 11 ЦК України).

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

За змістом ст.ст. 512 - 515 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора не допускається у зобов'язаннях, нерозривно пов'язаних з особою кредитора, зокрема у зобов'язаннях про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю.

Як передбачено ст. 519 ЦК України первісний кредитор у зобов'язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов'язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором.

Частина 3 ст. 656 ЦК України встановлює, що предметом договору купівлі-продажу може бути право вимоги, якщо вимога не має особистого характеру. До договору купівлі-продажу права вимоги застосовуються положення про відступлення права вимоги, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Стаття 190 ЦК України встановлює, що майном як особливим об'єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки. Майнові права є неспоживною річчю. Майнові права визнаються речовими правами.

Згідно зі ст. 177 ЦК України об'єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 691 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до ст. 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Статтею 632 ЦК України визначено, що ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін; - у випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування (ч. 1); - якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи зі звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору (ч. 4).

Судом встановлено, що пунктом 1.1. Акту про передачу прав та переваг та вигод за інвестиційною угодою сторонами погоджено ціну відступлення відповідних прав та переваг, яка становить 1,00 дол. США. та отримання яких підтверджується Цедентом з підписанням даного Акту, що спростовує доводи відповідача стосовно безоплатного відчуження майна.

Крім того, Суд звертає увагу, що відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували, що у межах спірних правовідносин до дня визнання АТ «Дельта Банк» неплатоспроможним, Банк взяв на себе зобов'язання про передачу прав та переваг та вигод за інвестиційною угодою, внаслідок чого став неплатоспроможним.

Доказами в адміністративному судочинстві, за визначенням ч. 1 ст. 69 КАС України, є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

У відповідності до ч.ч. 1, 4 ст. 70 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Відповідачем не наведено, а судом не встановлено, підстав для визнання нікчемним Акту про передачу прав та переваг та вигод за інвестиційною угодою, укладеного між компанією ПІ Інвестментс Лімітед (PІ Investments Limited) та АТ «Дельта Банк» відповідно до ч.3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а також не надано доказів, які б свідчили, що зазначений правочин є таким, що порушує публічний порядок чи спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна держави.

Відповідно до ч. 1 статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 статті 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оцінюючи подані сторонами докази та пояснення представників осіб, які беруть участь у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням обставин зазначених вище, суд прийшов до переконання про повне задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 3 статті 94 КАС України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

З урахуванням ч. 3 статті 94 КАС України, суд присуджує на користь позивачів здійснені ними документально підтверджені витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 756,00 грн. грн. з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі.

Керуючись ст. ст. 69-71, 94, 122, 160-165, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов компанії ПІ Інвестментс Лімітед (PІ Investments Limited) задовольнити.

2. Визнати протиправними дії та рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича щодо визнання нікчемним Акту про передачу прав та переваг та вигод за інвестиційною угодою від 13 лютого 2015 року, який укладений між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та компанією ПІ Інвестментс Лімітед (PE Investments Limited);

3. Скасувати рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича з приводу визнання нікчемним Акту про передачу прав та переваг та вигод за інвестиційною угодою від 13 лютого 2015 року, який укладений між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та компанією ПІ Інвестментс Лімітед (PE Investments Limited).

4. Стягнути з Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича за рахунок бюджетних асигнувань на користь компанії ПІ Інвестментс Лімітед (PE Investments Limited) судові витрати в сумі 2 756,00 грн. (дві тисячі сімсот п'ятдесят шість гривень).

Відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова набирає законної сили після закінчення строку для її апеляційного оскарження. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя А.Б. Федорчук