Справа № 2а-1485/11/2670
Суддя: Аліменко В.О.
Дата ухвалення: 2016-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 2а-1485/11/2670 Головуючий у 1-й інстанції: Качур І.А. Суддя-доповідач: Аліменко В.О.
У Х В А Л А

Іменем України

09 червня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Аліменка В.О.,

суддів Безименної Н.В., Кучми А.Ю.,

за участю секретаря Ткачук М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Конституційного Суду України на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 березня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Конституційного Суду України, третя особа: Кабінет Міністрів України про стягнення коштів, -

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2006 року ОСОБА_2 звернувся до Печерського районного суду м. Києва з позовом до Конституційного Суду України про стягнення грошового довічного утримання як судді у відставці відповідно до ст.44 ЗУ «Про статус суддів», просив визнати право на довічне грошове утримання, виходячи з розміру зарплати 12734,13 грн., також стягнути одноразово 105 587, 66 грн. Свої вимоги уточнював, посилаючись на те, що відповідач не брав у розрахунок та не включив до 40% надбавки за вислугу років доплати за вчену ступінь, за почесне звання «заслужений юрист України» та інше, тому уточнив вимоги про стягнення грошового утримання, матеріальної допомоги до відпустки за період з січня 2000 року по грудень 2004 року з врахуванням індексу інфляції всього 200 438, 94 грн.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 05.10.2009 року позовну заяву ОСОБА_2 залишено без розгляду в зв'язку з повторною неявкою позивача без поважних причин.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 23.09.2010 року ухвалу районного суду скасовано, справу направлено до Печерського районного суду для продовження розгляду.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 23.12.2010 року справу №2-а-614/10 за позовом ОСОБА_2 до Конституційного суду України, третя особа: Кабінет Міністрів України про стягнення коштів направлено за підсудністю до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Справі присвоєно новий номер - №2а-1485/11/2670.

28.05.2014 року ухвалою судді О.А. Соколової прийнято до свого провадження адміністративну справу №2а-1485/11/2670.

Ухвалою від 31.07.2014 року призначено судово-бухгалтерську експертизу по справі №2а-1485/11/2670 та зупинено провадження у справі на час проведення експертизи.

01.12.2014 року від Київського науково - дослідного інституту судових експертиз надійшов висновок судово - економічної експертизи №11596/14-45 від 28.11.2014 року.

У зв'язку з припиненням повноважень судді щодо здійснення правосуддя, в провадженні якого перебувала адміністративна справа № 2а-1485/11/2670 відповідно до автоматичного перерозподілу адміністративна справа № 2а-1485/11/2670 для розгляду передана судді Качуру І.А.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 26.02.2015 року було призначено повторну судово-бухгалтерську експертизу у справі №2а-1485/11/2670 та на час проведення експертизи зупинено провадження у вказані справі..

20.08.2015 року на адресу Окружного адміністративного суду м. Києва надійшов висновок експерта за №53-8/15 від 19.08.2015 року.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 08.09.2015 року провадження у справі №2а-1485/11/2670 було поновлено.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 23 березня 2016 року адміністративний позов ОСОБА_2 було задоволено.

Суд першої інстанції задовольняючи адміністративний позов виходив з того, що надбавка за вислугу років суддям має нараховуватися не тільки на посадовий оклад і доплати за кваліфікаційний клас, а і на всі доплати і надбавки, що входять до загальної суми щомісячної заробітної плати цього судді (надбавки за почесне звання, вчену ступінь, особливий характер та інтенсивність праці, за таємність і інше).

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить Постанову суду першої інстанції скасувати та постановити по справі нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Свої вимоги апелянт аргументує тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права та надано не вірну правову оцінку діям Відповідача при обрахуванні позивачеві як заробітної плати, так і щомісячного грошового утримання у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України №1350 від 08.11.1996 року «Про забезпечення діяльності Конституційного Суду України», якою передбачений особливий порядок нарахування заробітної плати суддям Конституційного Суду України, крім того Відповідач (апелянт) посилається на невідповідність висновку експерта №53-8/15 від 19.08.2015 року вимогам діючого законодавства.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги, ознайомившись із наявними у справі доказами, колегія суддів зазначає, що погоджується із висновком суду першої інстанції, виходячи із наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 у вересні 1996 року на третьому (позачерговому) з'їзді суддів України призначений суддею Конституційного Суду України. Звільнений з посади Рішенням VII з'їзду суддів України від 03 листопада 2005 року у зв'язку з закінченням строку, на який було призначено та поданням заяв про відставку.

Як зазначав позивач, він як суддя Конституційного Суду України за своїм статусом та вислугою років має право на отримання 40 відсотків надбавки від щомісячного заробітку. Разом з тим, надбавка за вислугу років, починаючи з 01.09.2005 року, нараховувалась лише від окладу, доплати за кваліфікаційний клас та військове звання, що, на думку позивача, суперечить положенням статті 44 Закону України «Про статус суддів» та призвело до недоотримання ним щомісячно заробітної плати. Зокрема позивач зазначав, що загальна сума недонарахованих та недовиплачених коштів позивачеві в частині заробітної плати, довічного грошового утримання, матеріальної допомоги за період 2002-2004 роки та вересень - грудень 2005 року з урахуванням надбавок на отримані премії становить 97 953, 46 грн.

Поряд з цим, позивач стверджував, що виходячи з того, що він працював на посаді судді повних 27 років, мав право отримати за кожен рік роботи місячну заробітну плату. Оскільки при нарахуванні та виплаті йому вихідна допомога розраховувалась із суми заробітку 9 769, 81 грн. за кожен рік вислуги йому недоплачувалось 2 672,95 грн. Таким чином, сума недоплати вихідної допомоги судді становить: 72 169, 65 грн.

Разом з тим позивач звертав увагу суду на те, що компенсація підлягає нарахуванню по кожному місяцю окремо та виплаті на недонараховані суми надбавок за вислугу років, надбавок за інтенсивність праці, недонарахованої премії (за умови наявності коштів), не донараховані суми на довічне утримання, не донараховані суми матеріальної допомоги, а отже компенсація за несвоєчасно виплачені кошти за період 2002 - 2004 роки, вересень - грудень 2005 року з урахуванням індексу інфляції становить: 312 412, 22 грн.

Зважаючи на викладені обставини, позивач просив суд присудити до стягнення на його користь з відповідача 498 408, 33 грн.

З даного приводу колегія суддів апеляційної інстанції зазначає слідуюче.

На момент виникнення спірних правовідносин, статус суддів з метою забезпечення належних умов для здійснення правосуддя урегульовувся положеннями Закону України «Про статус суддів».

Як встановлено ч.1 ст. 11 Закону України «Про статус суддів» (чинного на момент виникнення спірних правовідносин), незалежність суддів забезпечується: - встановленим законом порядком їх обрання (призначення), зупинення їх повноважень та звільнення з посади; - особливим порядком присвоєння військових звань суддям військових судів; - передбаченою процедурою здійснення правосуддя; - таємницею прийняття судового рішення і забороною її розголошення; - забороною під загрозою відповідальності втручання у здійснення правосуддя; - відповідальністю за неповагу до суду чи судді; - правом судді на відставку; - недоторканістю суддів; - створенням необхідних організаційно - технічних та інформаційних умов для діяльності судів, матеріальним і соціальним забезпеченням суддів відповідно до їх статусу; - особливим порядком фінансування судів; - системою органів судового самоврядування.

Відповідно до правової позиції Конституційного Суду України від 22 травня 2008 №10-рп, статус суддів, його матеріальне та соціально - побутове забезпечення, в тому числі і заробітна плата суддів є елементами статусу судді і його заробітна плата визначається виключно законами і не може регулюватись підзаконними актами.

Відповідно до статті 29 Закону України «Про Конституційний Суд України», судді Конституційного Суду України отримують заробітну плату та користуються іншими видами матеріального забезпечення встановлених законами України про статус суддів.

Закон України «Про статус суддів», який діяв на час виникнення спірних правовідносин однозначно визначав, що гарантії незалежності і статусу суддів не можуть бути скасовані чи змінені підзаконними нормативними актами.

Відповідно до частини першої статті 44 Закону України «Про статус суддів» заробітна плата суддів складається з посадового окладу, премій, доплат за кваліфікаційні класи, надбавок за вислугу років та інших надбавок. За частиною четвертою цієї статті суддям при стажі роботи на цій посаді понад 25 років виплачується 40 відсотків від загальної суми щомісячного заробітку з урахуванням доплат за кваліфікаційні класи.

Так, колегія суддів зауважує, що в матеріалах справи наявні Довідки про дохід по місяцях (із розшифровкою за видами виплат), який нараховувався та виплачувався судді Німченку Василю Івановичу у відповідний період, а саме, за період з 01.01.2002 року по 31.12.2005 року (т. 3, а.с.31-54). Вказані довідки підписано від імені керівника секретаріату та головного бухгалтера Конституційного суду України, засвідчено його печаткою та штампом. В них зазначено нараховані виплати по оплаті праці ОСОБА_2 по кожному виду окремо.

Всі складові загальної суми виплат ОСОБА_2, по видах виплат за кожен місяць представлено в Додатку №1 до висновку експерта №53-8/15 від 19.08.2015 року.

Так, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що серед цих виплат за весь період часу вказано надбавку за вислугу років у розмірі 40 відсотків (рядок 4 Додатку №1 до висновку експерта №53-8/15 від 19.08.2015 року).

Нормативним документом, на підставі якого проводиться вказана виплата у Довідці про дохід зазначено Закон України «Про статус суддів» у п.4 ст.44 вказаного Закону (у редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що суддям виплачується щомісячна надбавка за вислугу років при стажі роботи понад 25 років - 40 відсотків від загальної суми щомісячного заробітку з урахуванням доплати за кваліфікаційні класи. Таким чином, базою нарахування суддям 40-відсоткової щомісячної надбавки за вислугу років є щомісячний заробіток з урахуванням доплати за кваліфікаційні класи.

Колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що з метою повного та всебічного з'ясування усіх обставин справи, у судовому засіданні 26.05.2016 року в якості спеціаліста була допитана представник Конституційного Суду України ОСОБА_3, яка являється відповідальною за проведення відповідних розрахунків Конституційного Суду України, які стосуються щомісячного проведення та виплати заробітної плати та інших виплат.

Однак, з пояснень даної особи не вдалося однозначно встанови правомірність чи неправомірність висновку експертизи від 19.08.2015 року №53-8/15, тому суд викликав у наступне судове засідання безпосередньо експерта, який складав зазначений висновок.

Так, 09.06.2016 року судом у якості свідка була допитана ОСОБА_4. яка надала обґрунтовані пояснення щодо сумнівів, які зазначив Відповідач в апеляційній скарзі щодо висновку. Так, зокрема, із пояснень експерта, суд апеляційної інстанції дійшов до слідуючого.

Редакцію вищенаведеного пункту 4 ст.44 Закону «Про статус суддів», яка діяла протягом досліджуваного періоду - 2002-2004 роки, було затверджено 24.02.1994 року. В цей період економічні, правові та організаційні засади оплати праці працівників, які перебувають у трудових відносинах на умовах найму з підприємствами, установами, організаціями (надалі - підприємства), а також з окремими громадянами, регулювалися нормами Декрету Кабінету міністрів України «Про оплату праці» від 31.12.1992 року № 23-92 (із змінами і доповненнями) (далі по тексту - Декрет «Про оплату праці»), який був спрямований на забезпечення залежності рівня оплати від результатів праці та запобігання інфляції та розмежування сфери державного й договірного регулювання оплати праці.

У ст.1 вищевказаного Декрету обумовлено, що будь-який заробіток, обчислений, як правило, в грошовому виразі, який за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу або надані послуги є оплатою праці. Оплата праці складається з основної заробітної плати і додаткової оплати праці. Розміри оплати праці найманого працівника визначаються за результатами його праці з урахуванням наслідків господарської діяльності підприємства. Тобто, заробіток, як оплата праці, складається з основної заробітної плати та додаткової оплати праці.

За ст.2 цього Декрету, основна заробітна плата працівника залежить від результатів його праці й визначається тарифними ставками, відрядними розцінками, посадовими окладами, а також надбавками і доплатами у розмірах, не вище встановлених чинним законодавством. Отже, надбавки є складовими основної заробітної плати, відповідно, складовими заробітку.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що за даними Довідок про дохід, крім сум посадового окладу, доплати за кваліфікаційний клас (вищий), та доплати за військове звання (генерал-полковник), надбавки за вислугу років ОСОБА_2 виплачувалися: надбавка за інтенсивність праці, надбавка за високі досягнення в праці та використання особливо важливої роботи, надбавка за напруженість та складність, надбавка за вчену ступінь кандидата наук, надбавка за почесне звання «Заслужений юрист», надбавка за таємність (рядки 1-10 Додатку №1 до висновку експерта №53-8/15 від 19.08.2015 року).

Так, виплату суддям Конституційного суду надбавки за інтенсивність праці чинним законодавством передбачено у Постанові Кабінету міністрів України «Про забезпечення діяльності Конституційного Суду України» від 08.11.1996 року № 1350 (із змінами і доповненнями), де у п.3 передбачено, що суддям Конституційного Суду України крім доплат і надбавок, установлених чинним законодавством, виплачуються надбавка за особливий характер роботи та інтенсивність праці - у розмірі 90 відсотків посадового окладу з урахуванням доплати за кваліфікаційний клас та вислугу років. Голові Конституційного Суду України виплачується 100 відсоткова надбавка.

Отже, вказана у Довідках про дохід надбавка є законодавчо обґрунтованою та включається до складу заробітку судді. Одночасно, вказаною Постановою обумовлено, що доплата за вислугу років є складовою бази розрахунку цієї надбавки, Тобто, цей вид надбавки не враховується до бази розрахунку надбавки за вислугу років суддям Конституційного суду. Однак, сума надбавки за вислугу років входить до бази розрахунку суми надбавки за інтенсивність праці.

Виплату суддям Конституційного суду надбавки за високі досягнення в праці та використання особливо важливої роботи чинним законодавством передбачено в Указі Президента України «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів» від 10.07.1995 року № 584/95 (із змінами і доповненнями), де у п 2 обумовлено право керівників судів установлювати суддям за високі досягнення у праці або виконання особливо важливої роботи надбавки в розмірі до 75 відсотків посадового окладу з урахуванням доплати за кваліфікаційний клас у межах фонду заробітної плати суду. Відтак, вказана у Довідках про дохід надбавка за високі досягнення в праці та використання особливо важливої роботи є законодавчо обумовленою та включається до бази розрахунку надбавки за вислугу років суддям Конституційного суду.

Виплату суддям Конституційного суду надбавки за напруженість та складність чинним законодавством передбачено у Постанові Кабінету міністрів України «Про доповнення пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 8 листопада 1996 року № 1350» від 14.04. 2004 року № 496 (із змінами і доповненнями), якою доповнено п.3 постанови Кабінету Міністрів України від 08.11.1996 року № 1350 «Про забезпечення діяльності Конституційного Суду України», що суддям Конституційного Суду України крім доплат і надбавок, установлених чинним законодавством, виплачуються надбавка за напруженість та складність роботи у розмірі до 100 відсотків посадового окладу з урахуванням доплати за кваліфікаційний клас.

Виплату суддям Конституційного суду надбавки за вчену ступінь кандидата наук чинним законодавством передбачено у Постанові Кабінету міністрів України «Про впорядкування умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, місцевого самоврядування та їх виконавчих органів, органів прокуратури, судів та інших органів» від 13.12.1999 року № 2288 (із змінами і доповненнями), де у п. 3 (б) обумовлено виплату працівникам судів доплати за науковий ступінь кандидата або доктора наук з відповідної спеціальності - у розмірі відповідно 15 і 20 відсотків посадового окладу.

Виплату суддям Конституційного суду надбавки за звання «Заслужений юрист» чинним законодавством передбачено в Указі Президента України «Про забезпечення діяльності Конституційного Суду України» від 11.12.2002 року №1150/2002 (із змінами і доповненнями), де п.3 метою належного забезпечення діяльності Конституційного Суду України, посилення державних соціальних гарантій суддів Конституційного Суду України рекомендовано встановлювати суддям Конституційного Суду України, заступникам Голови Конституційного Суду України та секретарям колегій суддів Конституційного Суду України надбавку за почесне звання «Заслужений юрист України» - у розмірі 30 відсотків посадового окладу з урахуванням доплати за кваліфікаційний клас.

Виплату суддям Конституційного суду надбавки за таємність чинним законодавством передбачено у Положенні про види, розміри і порядок надання компенсації громадянам у зв'язку з роботою, яка передбачає доступ о державної таємниці, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 15.06.1994 року № 414 (із змінами і доповненнями), яке визначає види, розміри і порядок надання компенсації працівникам органів законодавчої, виконавчої та судової влади, органів прокуратури, інших органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, які за умовами своєї професійної діяльності постійно працюють з відомостями, що становлять держави) таємницю (далі - особи, які працюють в умовах режимних обмежень). Згідно п.2 цього нормативного документу, особам, які працюють в умовах режимних обмежень, установлюється надбавка до посадових окладів (тарифних ставок) залежно від ступеня секретності інформації: відомості та їх носії, що мають ступінь секретності «цілком таємно», - 15 відсотків.

З огляду на наведене, надбавка за інтенсивність праці, надбавка за високі досягнення в праці та використання особливо важливої роботи, надбавка за напруженість та складність, надбавка за вчену ступінь кандидата наук, надбавка за почесне звання «Заслужений юрист», надбавка за таємність, встановлені ОСОБА_2 як судці Конституційного суду, передбачено чинним законодавством.

Виходячи з викладеного, застосований у представлених в матеріалах справи Довідках про дохід порядок нарахування 40 відсоткової надбавки за вислугу років ОСОБА_2 тільки на суми посадового окладу, доплати за кваліфікаційний клас (вищий) та доплати за військове звання (генерал-полковник) є необґрунтованим.

Колегія суддів зазначає, що докази, які містяться у матеріалах справи підтверджують наявність у позивача стажу роботи на посаді судді більше 25 років у зв'язку з чим, за правилами приписів Закону України «Про статус суддів» (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) позивач мав право на отримання надбавки за вислугу років у розмірі 40 відсотків від заробітної плати, яка складається з посадового окладу, премій, доплат за кваліфікаційні класи, надбавок за вислугу років та інших надбавок (частина перша статті 44 вищезгаданого Закону).

Так, необхідність нарахування надбавки за вислугу років на всі без виключення доплати і надбавки, що є складовою щомісячного заробітку позивача, стверджується висновком експерта №53-8/15 від 19.08.2015 року, та рішенням Конституційного Суду України від 18 жовтня 2005 року «Про оплату праці суддів Конституційного Суду України», рішенням судів по справі №2-а-32-1/08.

Аналогічна правова позиція вже була висловлена і в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 20 травня 2010 року по справі №2-а-32-1/08 (К-10659/09), прийнятої за наслідком розгляду апеляційної скарги Конституційного Суду України на постанову Печерського районного суду міста Києва по справі №2-а-32-1/08 за позовом ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, матеріальної допомоги до відпуски та довічного грошового утримання.

Частиною 1 ст. 72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Отже, проаналізувавши докази, наявні в матеріалах справи, а також положення чинного на той час законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що надбавка за вислугу років суддям має нараховуватися не тільки на посадовий оклад і доплати за кваліфікаційний клас, а і на всі доплати і надбавки, що входять до загальної суми щомісячної заробітної плати цього судді (надбавки за почесне звання, вчену ступінь, особливий характер та інтенсивність праці, за таємність і інше).

Водночас, за висновком судово-бухгалтерської експертизи, проведеної Бюро економіко - правових експертиз (висновок №53-8/15 від 19.08.2015) відповідно до статті 44 Закону України «Про статус суддів» заробітна плата суддів складається з посадового окладу, премій, доплат за кваліфікаційні класи, надбавки за вислугу років та інших надбавок, а щомісячна надбавка за вислугу років виплачується у відсотках від загальної суми щомісячного заробітку.

За висновком експертизи, вбачається, що загальна сума недоплати за період 2002-2004 роки та вересень-грудень 2005 року за Висновком, включаючи щомісячні премії, становить 78 616, 24 грн., яка включає: - недонараховану премію (за умови достатності коштів) - 7 893,20 + 1 554,74 = 9 447, 94 грн.; - недонараховану суму надбавки за інтенсивність праці - 12 675, 13 + 2 945, 83 = 15 620, 96 грн.; недонараховану суму довічного утримання - 23 047,17 + 5 597, 08 = 28 644, 25 грн.; недонараховану суму матеріальної допомоги - 7 546,50 грн.; недонараховану суму надбавки за вислугу років - 14 083, 50 + 3 273,14 = 17 356, 64 грн.

При цьому, недонарахована надбавка на премії за період 2002-2004 роки та вересень - грудень 2005 року становить 40 відсотків від суми премії: (41 992,10 + 6 350,83) 48 342,93 х 40% = 19 337,17 грн.

Таким чином, загальна сума недонарахованих та недовиплачених коштів в частині заробітної плати, довічного грошового утримання, матеріальної допомоги за період 2002-2004 роки та вересень-грудень 2005 року з урахуванням надбавок на отримані премії становить (78 616, 24 + 19 337,17) = 97 953,41 грн.

Поряд з цим, враховуючи те, що ОСОБА_2 працював на посаді судді повних 27 років, він мав право отримати за кожен рік роботи місячну заробітну плату. Оскільки при нарахуванні та виплаті йому вихідна допомога розраховувалась із суми заробітку 9 769, 81грн. за кожен рік вислуги йому недоплачувалось 2 672, 95 грн. Таким чином, сума недоплати вихідної допомоги судді становить: (2 672,95 х 27) = 72 169,65 грн.

Крім того, порядок визначення сум компенсації громадянам заробітку у зв'язку із затриманням термінів виплат, передбачений Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» від 19 жовтня 2000 року № 2050- ІІІ.

Так, за Висновком експертизи, сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але невиплаченого доходу за відповідний місяць на індекс інфляції в період невиплати доходу.

В усіх випадках порушення встановлення термінів виплати грошових доходів, на думку експерта, має застосовуватись Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України № 159 від 21 лютого 2001 року.

Виходячи з результатів Висновку та вказаних вище нормативно - правових актів в розпорядження суду надається розрахунок компенсації за несвоєчасно виплачені кошти за період 2002 - 2004 роки, вересень - грудень 2005 року з урахуванням індексу інфляції по кожному місяцю окремо.

Загальна сума, що підлягає компенсації за вказаний вище період згідно розрахунку становить 312 412, 22 грн.

Посилання Відповідача (апелянта) щодо того, що позовні вимоги ОСОБА_2 ґрунтуються на тому, що Конституційний Суд України не виконує постанову Вищого адміністративного суду України від 16 травня 2007 року, винесену у справі за позовом ОСОБА_2 до Держави Україна в особі кабінету Міністрів України в інтересах судового корпусу щодо застосування постанови КМ України від 03.09.2005 року №865, розцінюються колегією суддів критично, оскільки як відомо, вказаний позов був задоволений, а в даному випадку спір стосується виключно застосування ст. 44 Закону України «Про статус суддів».

Також, посилання апелянта на невідповідність чинному законодавству висновку експерта №53-8/15 від 19.08.2015 року, не беруться колегією суддів до уваги, оскільки в розпорядженні суду при ухваленні рішення, окрім вказаного висновку експерта були аналогічні висновки експертизи №8653 від 21.03.2008 року та висновок фахівців від 30.07.2014 року, які в кінцевому результаті співпадають з достовірністю та обґрунтованістю позовних вимог, крім того колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу, що доказом безпідставності тверджень апелянта є те, що у висновку експерта № 53-8/15 від 19 серпня 2015 року чітко зазначається, що в матеріалах справи надано Довідки про дохід по місяцях (із розшифровкою за видам виплат), який нараховувався та виплачувався позивачу у відповідний період із зазначенням нарахованих виплат по оплаті праці по кожному виду окремо. Розглянуті довідки підписано від імені керівника Секретаріату та головного бухгалтера Конституційного Суду України, засвідчено його печаткою та штампом. В них зазначено нараховані виплати по оплаті праці позивачу по кожному виду окремо.

Крім того, колегія суддів зауважує, що посилання представника відповідача на особливий порядок нарахування та визначення щомісячного заробітку судді Конституційного Суду України, який має здійснюватись на підставі Постанови Кабінету Міністрів України не носять правового підґрунтя і не можуть свідчити про невмотивованість позовних вимог, оскільки Рішенням Конституційного Суду України від 18 жовтня 2005 року «Про оплату праці суддів Конституційного Суду України» та правова позиція Вищого адміністративного суду України від 20 травня 2010 року по справі № 2-а-32-1/08 (К-10659/09), прийнятої за наслідками апеляційної скарги Конституційного Суду України на постанову Печерського районного суду міста Києва по справі № 2-а-32-1/08 за позовом ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, матеріальної допомоги до відпустки та довічного грошового утримання за період з 1 січня по 1 вересня 2005 року, зроблено висновки, що заробітна плата суддів повинна визначатись виходячи із спеціального закону, яким є Закон України «Про статус суддів», а не підзаконним правовим актом, яким є Постанова Кабінету Міністрів від 8 листопада 1996 року № 1350 «Про забезпечення діяльності Конституційного Суду України».

Підсумовуючи наведене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що доводи викладені в апеляційній скарзі не знайшли свого підтвердження, оскаржувана постанова прийнята відповідно до норм матеріального та процесуального права, враховано всі обставини справи, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Відповідно до ст. 200 КАС України - суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 207, 254, 265 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Конституційного Суду України на Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 березня 2016 року - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 березня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення Ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя В.О. Аліменко

Судді Н.В. Безименна

А.Ю.Кучма

(Повний текст Ухвали виготовлений 13 червня 2016 року)

Головуючий суддя Аліменко В.О.

Судді: Безименна Н.В.

Кучма А.Ю.