Справа № 2а-9911/12/2670
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2016-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

03 червня 2016 року 11:05 № 2а-9911/12/2670

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді: Іщука І.О., суддів: Погрібніченка І.М., Шулежка В.П., при секретарі судового засідання Мині І.І., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовомОСОБА_1
доМіністерства з надзвичайних ситуацій України
проскасування наказу, поновлення на посаді та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу,
за участю представників сторін:

позивач: ОСОБА_1;

від відповідача: Жукова О.М.

На підставі частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 03 червня 2016 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Виготовлення постанови у повному обсязі відкладено, про що повідомлено осіб, які брали участь у розгляді справи, з урахуванням вимог частини другої статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України. Під час проголошення вступної та резолютивної частин постанови сторонам роз'яснено зміст судового рішення, порядок і строк його оскарження, а також порядок отримання повного тексту постанови, визначеного статтею 167 Кодексу адміністративного судочинства України.

В С Т А Н О В И В:

У липні 2012 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила скасувати наказ Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи №18 від 10 травня 2011 року про звільнення її з посади заступника начальника управління міжнародного співробітництва - начальника відділу двостороннього та багатостороннього співробітництва та поновити її на займану посаду і стягнути заборгованість по заробітній платі за час вимушеного прогулу.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 листопада 2012 року у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 14 лютого 2013 року апеляційну скаргу позивачки залишено без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 листопада 2012 року - без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 19.11.2015 р. касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 листопада 2012 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 14 лютого 2013 року скасовано. Справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства надзвичайних ситуацій України про скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Судом касаційної інстанції зазначено, що судами першої та апеляційної інстанції залишено поза увагою те, що з урахуванням наявності у позивачки вищої освіти за спеціальністю "філолог, викладач німецької мови та літератури", відповідачем не давалася оцінка продуктивності праці, досвіду трудової діяльності, обсягу виконуваної роботи позивачки у порівнянні з іншими особами. Крім того, відповідачем здійснювалося порівняння кваліфікації позивачки, яка займала посаду заступника начальника - начальника відділу з особами які займали посади головних спеціалістів. Судами не надано оцінки структурі та кількісному складу штатних розписів апарату відповідача до змін в структурі штату апарату та після таких змін. Залишено поза увагою судів також відсутність в штатному розписі, затвердженому 12 липня 2010 року посади заступника начальника управління міжнародного співробітництва - начальника відділу двостороннього та багатостороннього співробітництва, з якої її було звільнено.

В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та просила суд задовольнити їх в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог та просив суд відмовити в їх задоволенні, вважає, що звільнення відповідача відбулося у відповідності до вимог чинного законодавства.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про наступне.

ОСОБА_1 на час прийняття оскаржуваного наказу працювала на посаді заступника начальника управління міжнародного співробітництва - начальника відділу двостороннього та багатостороннього співробітництва Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи.

Так, Указом Президента України «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади» №1085/2010 від 09 грудня 2010 року утворено Міністерство надзвичайних ситуацій України шляхом реорганізації Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи.

На виконання вимог Указів Президента України від 9 грудня 2010 р. № 1085 «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади» від 24 грудня 2010 року № 1199 «Деякі питання організації роботи міністерств, інших центральних органів виконавчої влади», постанов Кабінету Міністрів України від 10 грудня 2010 року № 1128 «Деякі заходи щодо забезпечення виконання Указу Президента України від 9 грудня 2010 року № 1085», від 12 березня 2005 року № 179 «Про упорядкування структури апарату центральних органів виконавчої влади, їх територіальних підрозділів та місцевих державних адміністрацій» від 17 січня 2011 року № 20 «Деякі питання упорядкування структури апарату центральних органів виконавчої влади» до затвердження Положення про Міністерство надзвичайних ситуацій України і визначення граничної чисельності апарату Міністерства відповідачем 01 березня 2011 року видано наказ №212, яким затверджено тимчасову структуру апарату Міністерства надзвичайних ситуацій України на 2011 рік.

Наказом МНС України від 10.05.2011 №16 «Про здійснення організаційно-штатних заходів у структурних підрозділах центрального апарату МНС» внесено зміни до штату Центрального апарату Міністерства з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи та реорганізовано в Управління міжнародного співробітництва. В результаті зазначеної реорганізації відбулось скорочення чисельності державних службовців на 30%.

Відповідно до зазначеного наказу та, згідно зі статтею 49-2 КЗпП України позивача попереджено про можливе наступне вивільнення із займаної посади через 2 місяці.

Наказом № 18 від 10.05.2011 (по особовому складу) ОСОБА_1, відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України звільнено з посади заступника начальника Управління-начальника відділу двостороннього та багатостороннього співробітництва Управління міжнародного співробітництва, у зв'язку із реорганізацією Міністерства.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, позивач звернулась до Окружного адміністративного суду м. Києва за захистом своїх порушених прав та інтересів.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Статтею 42 КЗпП України передбачено, що при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається:1) сімейним - при наявності двох і більше утриманців; 2) особам, в сім'ї яких немає інших працівників з самостійним заробітком; 3) працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації; 4) працівникам, які навчаються у вищих і середніх спеціальних учбових закладах без відриву від виробництва; 5) учасникам бойових дій, інвалідам війни та особам, на яких поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"; 6) авторам винаходів, корисних моделей, промислових зразків і раціоналізаторських пропозицій; 7) працівникам, які дістали на цьому підприємстві, в установі, організації трудове каліцтво або професійне захворювання; 8) особам з числа депортованих з України, протягом п'яти років, з часу повернення на постійне місце проживання до України; 9) працівникам з числа колишніх військовослужбовців строкової служби та осіб, які проходили альтернативну (невійськову) службу, - протягом двох років з дня звільнення їх зі служби. Перевага в залишенні на роботі може надаватися й іншим категоріям працівників, якщо це передбачено законодавством України.

Отже, у першу чергу перевага на залишення на роботі надається особам, які мають більш високу кваліфікацію і продуктивність праці. Тому при вирішенні питання про звільнення працівника роботодавець зобов'язаний перевірити наявність у працівників, посади яких скорочуються, більш високої чи більш низької кваліфікації і продуктивності праці.

Для такої перевірки повинні досліджуватись документи та інші відомості про освіту і присвоєння кваліфікаційних розрядів (класів, категорій, рангів), про підвищення кваліфікації, про навчання без відриву від виробництва, про винаходи і раціоналізаторські пропозиції, авторами яких є відповідні працівники, про тимчасове виконання обов'язків більш кваліфікованих працівників, про досвід трудової діяльності, про виконання норм виробітку (продуктивність праці), про розширення зони обслуговування, про збільшення обсягу виконуваної роботи, про суміщення професій тощо. Однією з істотних ознак більш високої продуктивності праці є дисциплінованість працівника. Тому при застосуванні положень статті 42 КЗпП України щодо переважного права на залишення на роботі слід враховувати в тому числі і наявність дисциплінарного стягнення.

Продуктивність праці і кваліфікація працівника повинні оцінюватися окремо, але в кінцевому підсумку роботодавець повинен визначити працівників, які мають більш високу кваліфікацію і продуктивність праці за сукупністю цих двох показників. При відсутності різниці у кваліфікації і продуктивності праці перевагу на залишення на роботі мають працівники, перелічені в частині другій статті 42 КЗпП України.

Для виявлення працівників, які мають це право, роботодавець повинен зробити порівняльний аналіз продуктивності праці і кваліфікації тих працівників, які залишилися на роботі, і тих, які підлягають звільненню. Такий аналіз може бути проведений шляхом виготовлення довідки у довільній формі про результати порівняльного аналізу з наведенням даних, які свідчать про переважне право одного перед іншим на залишення на роботі. Тобто, ці обставини повинен був з'ясовувати сам суб'єкт владних повноважень, приймаючи відповідне рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач, приймаючи рішення про звільнення позивача, не взяв до уваги численні підвищення кваліфікації ОСОБА_1 у сфері міжнародних відносин, ані здобуття освіти за напрямком «міжнародні відносини та питання безпеки» у міжнародному навчальному закладі ім. Маршала у Німеччині, ані виконання на займаній посаді складних відповідальних завдань та більшого обсягу робіт, в тому числі заміщення керівника управління міжнародних зв'язків у випадках його відсутності, ані перебування у кадровому резерві на заміщення посади начальника управління міжнародних зв'язків, ані стаж роботи на посаді.

Матеріали справи свідчать, що позивач неодноразово була нагороджена грамотами за вагомий особистий внесок у вирішенні питань захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій та наслідків Чорнобильської катастрофи, сумлінне виконання службових обов'язків; за значний особистий внесок у підготовку і проведення змагань пожежно-прикладного спорту; за зразкове виконання службових обов'язків та особистий внесок у справу захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру; за сумлінне і високопрофесійне виконання службових обов'язків, активну участь у підготовці та проведенні міжнародного семінару-практикуму.

Відповідач обґрунтовуючи правомірність звільнення позивача зазначає, що під час проведення атестації за 2008 рік позивачка була атестована на «задовільно», тоді як інші особи пройшли атестацію на «добре» та «відмінно».

Разом з тим, матеріали справи свідчать, що під час проходження атестацій за попередні три роки, за підсумками яких приймалось рішення про відповідність ОСОБА_1 займаній посаді, позивач мала позитивні характеристики безпосередніх керівників та була рекомендована як така, що відповідає займаній посаді.

Згідно з частинами 1 та 3 статті 49-2 КЗпП про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

У пункті 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" містяться роз'яснення, згідно з якими при розгляді спорів про звільнення за пунктом 1 статті 40 КЗпП суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Власник вважається таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини 3 статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

Як вбачається з матеріалів справи, 11.03.2011 р. позивачка попереджена про наступне вивільнення з посади начальника управління міжнародного співробітництва - начальника відділу двостороннього та багатостороннього співробітництва через 2 місяці. В той же час їй не було запропоновано вакантну посаду, що вчинено з порушенням вимог чинного законодавства.

Представник відповідача в судовому засіданні пояснив, що вакантні посади не було запропоновано позивачу у зв'язку із їх відсутністю, що підтверджується повідомленням з Шевченківського районного центру зайнятості про те, що у період з 11 березня 2011 року по 12 травня 2011 року звіти за формою 3 - ПН "Про наявність вакансій" не подавалися.

Однак, суд критично оцінює вказане повідомлення з огляду на наступне.

Так, згідно штатного розпису на 2010 рік у штаті центрального апарату Міністерства з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи перебувало 408 штатних одиниць, зокрема, було створено Управління міжнародного співробітництва, в якому була створена посада начальника управління.

Згідно тимчасового штатного розпису на 2011 рік у штаті апарату Міністерства надзвичайних ситуацій України перебувало 308 штатних одиниць. До структури апарату входило більше 60 структурних підрозділів та відділів, зокрема, департамент організаційно-контрольної роботи, контрольний відділ, відділ попереднього розгляду документів та аналітичного забезпечення керівництва Міністерства, відділ документального забезпечення, управління контрольно-ревізійної роботи, відділ комплектування служби цивільного захисту, департамент цивільного захисту, відділ моніторингу та експертизи надзвичайних ситуацій, департамент управління рятувальними силами, відділ організації пожежно-рятувальних робіт та пожежогасіння, департамент фінансового забезпечення та міжнародних відносин, відділ міжнародних відносин та інвестицій в якому передбачено наступні посади: начальник відділу, заступник начальника відділу, головний фахівець, головний спеціаліст, тощо.

Згідно штатного розпису на 2011 рік (уточненого) до апарату Міністерства надзвичайних ситуацій України входило 298 штатних одиниць, відповідно до якого було створено відділ міжнародних відносин до якого входили: начальник відділу, головний фахівець, головний спеціаліст.

Згідно штатного розпису на 2012 рік штат апарату Міністерства надзвичайних ситуацій України склав 307 штатних одиниць, в якому було створено, зокрема, відділ міжнародних відносин до якого входили посади: начальник відділу, заступник начальника відділу, головний фахівець, головний спеціаліст.

Аналіз структури та кількісного складу штатних розписів за 2011, 2012 роки свідчить про скорочення кількості штатних одиниць в апараті Міністерства надзвичайних ситуацій України, проте поряд з цим, Відділ міжнародного співробітництва ліквідовано не було, а навпаки було розширено шляхом затвердження посад заступника начальника відділу, головного фахівця та головного спеціаліста, тоді як у штатному розписі на 2010 рік в Управлінні міжнародного співробітництва, в якому була наявна лише посада начальника управління.

При цьому, слід зазначити, що посада заступника начальника управління міжнародного співробітництва - начальника відділу двостороннього та багатостороннього співробітництва, з якої її було звільнено, у штатному розписі на 2010 рік, відсутня. На вказане також звернув увагу Вищий адміністративний суд України, скасовуючи рішення та направляючи справу на новий розгляд.

Отже, наведеним аналізом спростовуються доводи відповідача щодо відсутності вакантних посад станом на день звільнення позивача. Зокрема, суд зазначає, що відсутність вакантних посад не свідчить про їх відсутність взагалі як таких, оскільки в новоствореному відділі було введено нові посади - начальника відділу, заступника начальника відділу, головного фахівця, головного спеціаліста на які було обрано інших осіб. Окрім того, слід зазначити, що посада головного спеціаліста не відноситься до посад начальницького складу, про що свідчить відповідна примітка у штатних розписах на 2011 та 2012 роки.

Між тим, жодної посади, як у новоствореному міжнародному відділі, так і в інших відділах та структурних підрозділах позивачу, в порушення вимог чинного законодавства запропоновано не було.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 мала добрі відгуки керівництва, зокрема те, що в своїй роботі вона керується положеннями Конституції України, Положеннями про МНС України, Положеннями про управління міжнародних зв'язків, дотримується вимог Законів України «Про державну службу України», «Про боротьбу із корупцією» та інших законодавчих актів України. Характеризується як працівник який вміло організовує роботу відділу та повсякденно керує нею, є висококваліфікованим фахівцем з багатим досвідом роботи з зарубіжними країнами; має навики в організації з підготовки, розробки та подання пропозицій щодо укладення двосторонніх та багатосторонніх міжнародних договорів в сфері діяльності Міністерства. Поряд з цим здійснює керівництво в рамках відділу листування з зарубіжними державами, підтримує зв'язки в сфері діяльності Міністерства з представниками зарубіжних держав на території України, в рамках відділу взаємодії з МЗС, міжнародними відділами та управліннями міністерств та відомств України; здійснює контроль за виконанням Міністерством та підлеглими йому органами управління угод, укладених із зарубіжними країнами, сприяє поширенню передового міжнародного досвіду в сфері діяльності Міністерства. Організовує підготовку і забезпечує візити іноземних делегацій, візити делегацій та представників Міністерства за кордон, організує та всебічно забезпечує протокольні заходи, керує паспортно-візовою діяльністю, виконує інші доручення начальника управління щодо роботи відділу, управління та Міністерства вцілому.

Матеріали справи свідчать, що атестацію позивач проходила як така, що відповідає займаній посаді, їй неодноразово було підвищено червовий ранг державного службовця. Окрім того позивач отримувала дипломи та сертифікати за активний внесок у справу цивільного захисту та постійно підвищувала свою кваліфікацію шляхом участі у інформаційних семінарах, дисциплінарних стягнень не мала, позиціонувала себе як дисциплінований працівник.

Слід також зазначити, що позивач досить успішно виконувала свої посадові обов'язки та окремі доручення про що суд зазначає наступне.

Так, за участі позивача у 2002 р. було підписано дві міжурядові угоди у сфері компетенції Міністерства з Республікою Польща та Азербайджанською Республікою.

За участі позивача у 2002 році було розроблено два Закони України «Про ратифікацію Угоди між Кабінетом Міністрів України і Урядом Республіки Польща про співробітництво та взаємну допомогу в галузі попередження катастроф, стихійних лих, інших надзвичайних ситуацій та ліквідації її наслідків» та «Про ратифікацію Угоди між Кабінетом Міністрів України та Урядом Азербайджанської Республіки про співробітництво у галузі попередження надзвичайних ситуацій та ліквідації її наслідків».

ОСОБА_1 здійснювала супровід законопроектів, що розроблені з її участі раніше, у Комітетах Верховної Ради України, які були ратифіковані у 2002 році. Це Закони України «Про ратифікацію угод із Республікою Білорусь, Республікою Вірменія, Грецькою Республікою, Словацькою Республікою, Республікою Польща». Після підписання Угоди між Урядом України та Урядом Азербайджанської Республіки про співробітництво в галузі попередження надзвичайних ситуацій та ліквідації її наслідків (підписана в м.Баку 29.08.2002 р.) позивач надрукувала статтю про цю подію «На засадах взаємодії», яка була опублікована у журналі «Надзвичайна ситуація» № 9-10.

На виконання рішення Міністра від 04.08.2002 р. з 06 по 19 жовтня 2002 р. взяла участь у міжнародному курсі «Командування, контроль та координація», що був організований Агентством рятувальних служб Швеції спільно з офісом ООН з координації гуманітарних питань у рамках програми НАТО «Партнерство заради миру» (м. Скьовде, Королівство Швеція).

Також за її участі розроблено проект Угод між Кабінетом Міністрів України та Кабінетом Міністрів Республіки Сінгапур про співробітництво в галузі запобігання надзвичайним ситуаціям і ліквідації їх наслідків; проект двосторонньої угоди між Кабінетом Міністрів України та Державною Радою Китайської Народної Республіки про співробітництво в галузі запобігання надзвичайним ситуаціям і ліквідації їх наслідків; проект Угоди між Урядом Болгарії та Кабінетом Міністрів України про співробітництво у випадках надзвичайних ситуацій; проект Угоди між Урядом Французької Республіки та Кабінетом Міністрів України про взаємодопомогу та співробітництво у галузі цивільного захисту населення; проект Угоди між Урядом Румунії та Кабінетом Міністрів України про співробітництво на випадок виникнення надзвичайних ситуацій; проект Угоди між Урядом Республіки Хорватія та Кабінетом Міністрів України про співробітництво в галузі попередження надзвичайних ситуацій і ліквідації її наслідків.

Позивач брала участь у теоретично-практичному курсі НАТО в рамках Програми «Партнерство заради миру» на тему «Інформаційний менеджмент в міжнародних рятувальних операціях», м. Сундсваль, Королівство Швеція, 7- 17.12.2009 р.

Слід зазначити, що позивач постійно підвищує свою кваліфікацію на різних курсах та семінарах, зокрема, у 1999-2001 роках у Академії цивільного захисту Німеччини у семінарах на теми «Правові основи цивільного захисту», «Хімічні ризики», «Безпека атомних станцій», у курсі з надання міжнародної гуманітарної допомоги, що був організований Агентством рятувальних служб Швеції спільно з офісом ООН з координації гуманітарних питань у рамках Програми НАТО «Партнерство заради миру» (жовтень 2002 року), на навчаннях з підготовки керівників у сфері міжнародних відносин та питань безпеки у Європейському центрі досліджень проблеми безпеки ім. Джорджа К.Маршалла (2004 рік).

У січні 2006 року пройшла навчання за професійною програмою підвищення кваліфікації державних службовців та посадових осіб місцевого самоврядування в Інституті підвищення кваліфікації керівних кадрів Національної академії державного управління при Президентові України.

Судом досліджено особові справи осіб, яким надано переважне право на залишення на роботі, а саме: начальника відділу Некипілого Вадима Сергійовича, головних спеціалістів ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, Кравченко Сергія Івановича, а також посадові інструкції за посадами:

- головного спеціаліста відділу міжнародних відносин та інвестицій Департаменту фінансового забезпечення та міжнародних відносин (кваліфікаційні вимоги: вища освіта за освітньо-професійною програмою підготовки магістра (спеціаліста) за напрямом міжнародного співробітництва, спеціальність: зовнішня політика, англійська мова. Володіння англійською та польською мовами);

- головного спеціаліста Відділу міжнародних відносин та інвестицій Департаменту фінансового забезпечення та міжнародних відносин (кваліфікаційні вимоги: вища освіта за освітньо-професійною програмою підготовки магістра (спеціаліста) за напрямом міжнародного співробітництва, спеціальність: міжнародна політологія, володіння англійською та чеською мовами);

- головного спеціаліста відділу міжнародних відносин та інвестицій Департаменту фінансового забезпечення та міжнародних відносин (кваліфікаційні вимоги: вища освіта за освітньо-професійною програмою підготовки магістра (спеціаліста) за напрямом іноземної філології, спеціальністю перекладача англійської та французької мовами. Володіння англійською та французькою мовами);

- головного спеціаліста Відділу міжнародних відносин та інвестицій Департаменту фінансового забезпечення та міжнародних відносин (кваліфікаційні вимоги: вища освіта за освітньо-професійною програмою підготовки магістра (спеціаліста) за напрямом міжнародного співробітництва, спеціальність: міжнародна політологія, володіння англійською та німецькою мовами).

За результатом дослідження особових справ судом встановлено, що позивачка має вищу освіту за спеціальністю "філолог, викладач німецької мови та літератури".

Начальник відділу Некипілий Вадим Сергійович є військовою службовою особою, а саме капітаном цивільного захисту.

ОСОБА_6 має вищу освіту за напрямом "політолог-міжнародник перекладач з англійської мови" та володіє англійською та чеською мовами.

ОСОБА_11 має вищу освіту за освітньо-професійною програмою підготовки спеціаліста з міжнародних відносин.

ОСОБА_8 має вищу освіту за освітньо-професійною програмою підготовки магістр зовнішньої політики, володіє англійською, німецькою мовами.

ОСОБА_9 має вищу освіту за спеціальністю "міжнародні відносини" та здобула кваліфікацію політолога-міжнародника, перекладача з англійської мови.

Кравченко С.І. має вищу освіту за освітньо-професійною програмою підготовки "переклад" та здобув кваліфікацію спеціаліста філології, перекладача з французької та англійської мовами.

Разом з тим, відповідачем не враховано що позивач отримала освіту за освітньо-кваліфікаційним рівнем «спеціаліст» ще у 1993 році, тобто до введення в дію Положення про освітньо-кваліфікаційні рівні (ступеневу освіту), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.01.1998 р. № 65 (65-98-п), а тому порівняння дипломів «спеціаліста» до введення ступеневої освіти і дипломи «магістра» після 1998 року суд вважає необ'єктивним.

Окрім того, не всі працівники МНС, яким було надано переважне право на залишення на роботі є «магістрами» за освітньо-кваліфікаційним рівнем, а саме в сфері міжнародних відносин. Зокрема, освіти в сфері міжнародних відносин немає працівник МНС Кравченко С.І., який є філологом та перекладачем, так само як і ОСОБА_1

Як вбачається з матеріалів справи, у 2009 році ОСОБА_1, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14 звернулись до суду з адміністративним позовом, в якому просили визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи від 09.04.2008р. №293 "Про здійснення організаційно-штатних заходів у структурних підрозділах центрального апарату МНС", визнати протиправними та скасувати накази про звільнення їх з роботи; поновити, зокрема, ОСОБА_1 на роботі; стягнути на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу; стягнути на її користь по 5000 гривень в якості відшкодування моральної шкоди; зобов'язати відповідача внести зміни до записів у трудових книжках.

Постановою Окружного адміністративного суду м.Києва від 23.11.2009 р. по справі № 5/446 адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи від 09.04.2008р. №293 "Про здійснення організаційно-штатних заходів у структурних підрозділах центрального апарату МНС". Зокрема, визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи від 29.07.2008р. №160 в частині звільнення ОСОБА_1 з роботи з посади заступника начальника управління - начальника відділу двостороннього та багатостороннього співробітництва Управління міжнародного співробітництва Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи. Поновлено ОСОБА_1 на роботі на посаді заступника начальника управління - начальника відділу двостороннього та багатостороннього співробітництва Управління міжнародного співробітництва Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи з 29.07.2008 року. Стягнуто з Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 29.07.2008 року по 23.11.2009 року в сумі 103 678, 13 гривень. В частині поновлення ОСОБА_1 на роботі на посаді заступника начальника управління - начальника відділу двостороннього та багатостороннього співробітництва Управління міжнародного співробітництва Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи з 29.07.2008 року; стягнення на користь ОСОБА_1 заробітної плати за один місяць в розмірі 7954,56 гривень допущено негайне виконання судового рішення.

В наведеній справі судом було встановлено, що кваліфікаційні вимоги, зазначені в посадових інструкціях є дискримінаційними нормами, що порушують принцип рівності перед законом, а саме, що посаду начальника відділу міжнародних відносин відповідно до посадової інструкції можуть займати лише особи начальницького складу служби цивільного захисту, що не ґрунтуються на жодному нормативно-правовому акті, і є дискримінаційним по відношенню до інших категорій працівників. Зокрема, вимога щодо зайняття посад особами начальницького складу визнавалась Окружним адміністративним судом дискримінаційною.

З пояснень позивача вбачається, що станом на 29.11.2012 р. посаду начальника відділу міжнародних відносин займає цивільна особа - ОСОБА_15, що спростовує висновок відповідача про неможливість зайняття цієї посади іншими особами, окрім атестованих осіб.

Суд приймає до уваги те, що у новій структурі Міністерства було передбачено керівну посаду начальника відділу міжнародних відносин та інші посади спеціалістів у цьому відділі. Проте позивачу не було запропоновано жодної посади, як за спеціальністю так і будь-якої іншої вакантної посади.

Отже, з урахуванням наявності у позивачки вищої освіти за спеціальністю "філолог, викладач німецької мови та літератури", відповідачем не давалася оцінка продуктивності праці, досвіду трудової діяльності, обсягу виконуваної роботи позивачки у порівнянні з іншими особами. Крім того, відповідачем здійснювалося порівняння кваліфікації позивачки, яка займала посаду заступника начальника - начальника відділу з особами які займали посади головних спеціалістів.

Наведене на переконання суду свідчить про упереджене ставлення роботодавця до свого працівника, що стало однією із підстав для її вивільнення.

Беручи до уваги вищенаведене, слід дійти висновку, що виконуючи Указ Президента України «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади» №1085/2010 від 09 грудня 2010 року, відповідно до якого утворено Міністерство надзвичайних ситуацій України шляхом реорганізації Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи, відповідачем поряд із скороченням штату працівників було суттєво змінено кваліфікаційні вимоги до працівників, що є дискримінаційним по відношенню до тих, хто мав переважне право на залишення на роботі та тривалий стаж роботи в Міністерстві. Тобто відповідачем надано перевагу молодим фахівцям поряд з працівником, який з 1996 року сумлінно, кваліфіковано та з високою продуктивністю праці виконувала свої посадові обов'язки в інтересах держави, зокрема, їй не було запропоновано жодної іншої посади з метою працевлаштування.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно із частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: 1) суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; 2) суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Зважаючи на викладене вище, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог та наявність підстав для визнання протиправним та скасування наказу Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи від 10.05.2011 р. № 18 про звільнення ОСОБА_1.

Отже, ОСОБА_1 підлягає поновленню на роботі в Міністерстві України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи на посаді заступника начальника Управління-начальника відділу двостороннього та багатостороннього співробітництва Управління міжнародного співробітництва з 13 травня 2011 р.

У зв'язку із тим, що в Міністерстві України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи відбулася реорганізація згідно із Указом Президента України № 1085 від 09.12.2010 р. «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади», яка передбачає правонаступництво прав та обов'язків реорганізованої юридичної особи, виконання рішення суду повинно здійснюватися його правонаступником - Міністерством надзвичайних ситуацій України.

Згідно пункту 32 Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 за №9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" при присудженні оплати за час вимушеного прогулу зараховується заробіток за місцем нової роботи (одержана допомога по тимчасовій непрацездатності, вихідна допомога, середній заробіток на період працевлаштування, допомога по безробіттю), який працівник мав в цей час.

Разом з тим, згідно пункту 10.4 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20 травня 2013 року № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі» задовольняючи позов про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суди повинні вказувати розмір виплати, період вимушеного прогулу та розрахунок розміру виплати необхідно зазначати в мотивувальній частині судового рішення. Розмір грошових коштів, що підлягають стягненню, зазначається цифрами та у дужках словами.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок № 100).

Відповідно до абзацу 3 пункту 2 Порядку, середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана виплата, тобто, що передують дню звільнення працівника з роботи.

Пунктом 8 Порядку передбачено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів.

Згідно довідки про середню заробітну плату ОСОБА_1 середньомісячна заробітна плата за березень 2011 року (20 робочих днів (18 фактично відпрацьованих)) становить 7 517,85 грн., а за квітень 2011 року (20 робочих днів (4 фактично відпрацьованих дні) становить 1 837,69 грн., що разом становить 9 355,54 грн. за 22 робочих дні.

9 355,54:22=425,25 грн., тобто середньоденна заробітна плата в період вимушеного прогулу складає 425,25 грн.

Період вимушеного прогулу склав з 13.05.2011 р. по 03.06.2016 р., а саме:

- з урахуванням листа Міністерства праці та соціальної політики України від 25.08.2010 р. N 9111/0/14-10/13 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2011 рік» (травень -12, червень 20, липень 21, серпень 22, вересень 22, жовтень 21, листопад 22, грудень 22) - 162 дня;

- листа Міністерства соціальної політики України від 23.08.2011 р. N 8515/0/14-11/13 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2012 рік» (січень 20, лютий 21, березень 21, квітень 20, травень 20, червень 19, липень 22, серпень 22, вересень 20, жовтень 23, листопад 22, грудень 21) - 251 день;

- листа Міністерства соціальної політики України від 21.08.2012 р. N 9050/0/14-12/13 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2013 рік» (січень 21, лютий 20, березень 20, квітень 22, травень 20, червень 18, липень 23, серпень 21, вересень 21, жовтень 23, листопад 21, грудень 22)= 252 дні;

- листа Міністерства соціальної політики України від 04.09.2013 р. N 9884/0/14-13/13 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2014 рік» (січень 21, лютий 20, березень 21, квітень 21, травень 19, червень 19, липень 23, серпень 20, вересень 22, жовтень 23, листопад 20, грудень 23)=252 дні;

- листа Міністерства соціальної політики України від 09.09.2014 р. N 10196/0/14-14/13 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2015 рік» (січень 20, лютий 20, березень 21, квітень 22, травень 17, червень 21, липень 23, серпень 20, вересень 22, жовтень 22, листопад 21, грудень 23)=252 дні;

- листа Міністерства соціальної політики України від 20.07.2015 р. N 10846/0/14-15/13 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2016 рік» (січень 19, лютий 21, березень 22, квітень 21, травень 18, червень 3)=104 дні.

Таким чином, підлягає стягненню з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу, з урахуванням загальної кількості робочих днів за період 13.05.2011 р. по 03.06.2016 (162+251+252+252+252+104)=1273*425,25 (середньоденний заробіток) у розмірі 541 343,25 грн. за вирахуванням суми отриманої допомоги по безробіттю за період вимушеного прогулу.

Згідно із ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси (ч. 1 ст. 6 цього ж Кодексу).

Згідно частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, зважаючи на взаємний та достатній зв'язок доказів у їх сукупності, та враховуючи, що докази, наведені відповідачем у запереченнях на позов, не спростовують доводи позивача, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 69 - 71, 94, 160- 163, 167, 254, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи від 10.05.2011 р. № 18 про звільнення ОСОБА_1.

3. Поновити ОСОБА_1 на роботі в Міністерстві України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи на посаді заступника начальника Управління-начальника відділу двостороннього та багатостороннього співробітництва Управління міжнародного співробітництва з 13 травня 2011 р.

4. Стягнути з Міністерства надзвичайних ситуацій України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 13 травня 2011 року по 03 червня 2016 р. у сумі 541 343,25 грн. за вирахуванням суми отриманої допомоги по безробіттю за період вимушеного прогулу.

5. Допустити негайне виконання постанови суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника начальника Управління-начальника відділу двостороннього та багатостороннього співробітництва Управління міжнародного співробітництва з 13 травня 2011 р. та присудження виплати їй заробітної плати в межах суми стягнення за один місяць в сумі 7 517,85 грн.

Постанова відповідно до ч. 1 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня отримання її повного тексту особою, яка оскаржує постанову, за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І.О. Іщук

Судді: І.М. Погрібніченко

В.П. Шулежко