Справа № 826/5477/16
Суддя: Огурцов О.П.
Дата ухвалення: 2016-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

06 червня 2016 року № 826/5477/16

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Огурцов О.П. розглянувши, в порядку скороченого провадження, адміністративну справу

за позовомНаціональної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг
до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Україна"
простягнення штрафу в розмірі 170 000,00 грн.
В С Т А Н О В И В:

Пунктом 49.1 статті 49 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності має право здійснювати страховик, який: має ліцензію на здійснення даного виду страхування; є членом МТСБУ.

Згідно з пунктом 1.9 розділу 1 Ліцензійних умов провадження страхової діяльності затверджених розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг № 40 від 28.08.2003 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 16.09.2003 за № 805/8126 здійснення страхової діяльності після закінчення строку дії ліцензії або її анулювання (відкликання) не допускається.

Відповідно до пункту 2 розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг № 3078 від 23.12.2004 "Про затвердження Ліцензійних умов провадження обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2004 за № 1654/10253 встановлено, що підставою для провадження діяльності з обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є наявність ліцензії на право провадження вказаного виду страхування, виданої відповідно до цих Ліцензійних умов.

Згідно з пунктом 2.5 Положення про застосування Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, заходів впливу за порушення законодавства про фінансові послуги, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України затвердженого розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг № 2319 від 20.11.2012 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18.12.2012 за №2112/2242 рішення про тимчасове зупинення (обмеження) дії ліцензії на право здійснення діяльності з надання фінансових послуг оформляється у вигляді письмового розпорядження Нацкомфінпослуг, яким особі забороняється укладати договори зі споживачами фінансових послуг щодо зазначеного в рішенні виду (видів) фінансових послуг із можливістю подальшого поновлення дії ліцензії.

Пунктом 4.17 зазначеного Положення встановлено, що обставинами, що обтяжують відповідальність за правопорушення, визнаються: повторне вчинення особою порушення протягом року після застосування до особи заходів впливу; наявність спричинених порушенням негативних наслідків для споживачів фінансових послуг.

Відповідно до пункту 1 Положення про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, затвердженого Указом Президента України №1070 від 23.11.2011, Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, є державним колегіальним органом, підпорядкованим Президенту України, підзвітним Верховній Раді України. Нацкомфінпослуг здійснює державне регулювання ринків фінансових послуг у межах, визначених законодавством.

Пунктами 10 та 12 частини першої статті 28 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" передбачено, що національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, у межах своєї компетенції у разі порушення законодавства про фінансові послуги, нормативно-правових актів національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, застосовує заходи впливу та накладає адміністративні стягнення; надсилає фінансовим установам та саморегулівним організаціям обов'язкові до виконання розпорядження про усунення порушень законодавства про фінансові послуги та вимагає надання необхідних документів.

Статтею 39 зазначеного Закону встановлено, що у разі порушення законів та інших нормативно-правових актів, що регулюють діяльність з надання фінансових послуг, національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, застосовує заходи впливу відповідно до закону. Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, обирає та застосовує заходи впливу на основі аналізу даних та інформації стосовно порушення, враховуючи наслідки порушення та наслідки застосування таких заходів.

Відповідно до пункту 1 частини першої 1 статті 40 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, може застосовувати такі заходи впливу, зокрема, накладати штрафи в розмірах, передбачених статтями 41 і 43 цього Закону.

Пунктом 1 частини першої статті 41 зазначеного Закону встановлено, що Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, застосовує до учасників ринків фінансових послуг (крім споживачів фінансових послуг) штрафні санкції за провадження діяльності на ринках фінансових послуг, для якої законом встановлені вимоги щодо одержання ліцензії та/або реєстрації, без відповідної ліцензії та/або реєстрації - у розмірі від 1000 до 10000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з частиною третьою статті 41 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" встановлено, що штрафи, накладені національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, стягуються у судовому порядку.

На підтвердження позовних вимог позивачем надано суду копії наступних документів: заяви за ВХ. № Г-4253 від 15.10.2015, поліса № АІ/5693791 від 19.09.2015, вимоги № 8067/13-8 від 22.10.2015, листа № 7964/13-8 від 20.11.2015, акта про правопорушення, вчинені Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Україна" на ринку фінансових послуг №844/13-15/13/6 від 18.11.2015, листа № 8644/13-8 від 10.12.2015, повідомлення про вручення поштового відправлення, постанови про застосування штрафних санкцій за правопорушення, вчинені на ринку фінансових послуг Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Україна", поштового повернення.

Дослідивши зазначені докази суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Частиною четвертою статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

Керуючись статтями 17, 50, 69, 70, 71, 158-163 1832 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Адміністративний позов - задовольнити повністю.

2.Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна» (вул. П. Ревуцького, 42-Г, м. Київ, 02140, код СДРПОУ 30636550) до Державного бюджету України (на рахунок територіального управління Державної казначейської служби України за місцем знаходження платника на балансовий рахунок 3111 «Надходження до загального фонду державного бюджету», код бюджетної класифікації за доходами 21081100 «Адміністративні штрафи та інші санкції», символ звітності 106) штраф у сумі 170 000,00 грн. (сто сімдесят тисяч гривень нуль копійок).

Відповідно до частини першої статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України постанови суду, прийняті в порядку скороченого провадження підлягають негайному виконанню.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.П. Огурцов