Справа № 572/1272/16-а
Суддя: Оборонова І.В.
Дата ухвалення: 2016-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №572/1272/16-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2016 року Дубровицький районний суд Рівненської області в складі

головуючого судді: Оборонової І.В.,

за участю секретаря: Волкодав А.А. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дубровиця справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в Сарненському районі Рівненської області про визнання дій протиправними та зобовязання виплатити кошти,

ВСТАНОВИВ:

16 березня 2016 року позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного Фонду України в Сарненському районі Рівненської області про визнання дій протиправними та зобовязання виплатити кошти.

ОСОБА_1 просить: визнати протиправною бездіяльність Управління Пенсійного Фонду України в Сарненському районі Рівненської області щодо невиплати їй пенсії з 01.06.2015 року; зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Сарненському районі Рівненської області з 01.06.2015 року відновити нарахування та виплату їй призначеної пенсії за віком, відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу», в розмірі, що виплачувався до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213-УІІІ, оплату судового збору просить відстрочити до ухвалення судом рішення.

Позивач ОСОБА_2 просить суд: визнати протиправною бездіяльність Управління Пенсійного Фонду України в Сарненському районі Рівненської області щодо припинення виплати їй пенсії по інвалідності, призначеної у відповідності до ст..50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Сарненському районі Рівненської області відновити нарахування та виплату їй пенсії по інвалідності, відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 01.06.2015 року; стягнення пенсії за один місяць, а також звільнити її від сплати судового збору на підставі п.10 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Позивач ОСОБА_3 просить суд: визнати протиправною бездіяльність Управління Пенсійного Фонду України в Сарненському районі Рівненської області щодо невиплати їй пенсії з 01.06.2015 року; зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Сарненському районі Рівненської області з 01.06.2015 року відновити нарахування та виплату їй призначеної пенсії за віком, відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу», в розмірі, що виплачувався до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213-УІІІ, оплату судового збору просить відстрочити до ухвалення судом рішення.

Позивачі свій позов обгрунтовують тим, що будучи державними службовцями та працюючи на посадах в Сарненському районному суді Рівненської області їм було зупинено виплату пенсій, як державним службовцям на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213-УІІІ від 02.03.2015 року.

Для поновлення виплат пенсій, позивачі звернулись із заявами до Управління Пенсійного Фонду України в Сарненському районі Рівненської області. На що їм було відмовлено, що на думку позивачів є неправомірним.

До початку розгляду справи від позивача ОСОБА_1 до суду надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Позивач ОСОБА_2 на розгляд справи не зявилась, проте до початку розгляду справи від неї до суду надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

До початку розгляду справи від позивача ОСОБА_3 до суду надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Представник Відповідача в судове засідання не з'явився, проте від нього до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, а також заперечення проти позову, в якому просить в задоволенні позовних вимог відмовити за їх безпідставністю та недоведеністю. У запереченні зокрема зазначено, що Позивачами при зверненні до суду пропущено шестимісячний строк звернення до адміністративного суду. Також вказує, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII (далі - Закон №213) внесено зміни до ст.47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», до ст.58 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та ст.37 Закону України «Про державну службу» згідно з яким з 01 квітня 2015 до 31 грудня 2015 року пенсії призначені відповідно до цих законів у період роботи, (крім інвалідів І та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється."

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задоволити частково з наступних підстав.

Згідно частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що на даний час позивачі перебувають на обліку в Управлінні Пенсійного Фонду України в Сарненському районі Рівненської області.

Позивачу ОСОБА_1 17 березня 2008 року була призначена пенсія за віком, відповідно до ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян», які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». З 01 квітня 2008 року її переведено на отримання пенсії за віком, відповідно до Закону України «Про державну службу». Дана пенсія їй була призначена під час роботи на посаді державного службовця заступника керівника апарату Сарненського районного суду Рівненської області (а.с.14, 129-133).

Позивачу ОСОБА_2 07 червня 2012 року була призначена пенсія по інвалідності, відповідно до закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а з 01.07.2012 року переведено на пенсію по інвалідності, відповідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян», які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (а.с.35, 37-38, 129-133).

Позивачу ОСОБА_3 02 травня 2010 року була призначена пенсія за віком, відповідно до Закону України «Про державну службу» (а.с.68-69, 129-133).

На момент призначення пенсії та на даний час, позивачі працюють в Сарненському районному суді Рівненської області, зокрема ОСОБА_1 працює на посаді старшого секретаря суду, відповідно до наказу №20-к від 25.04.2007 року і їй присвоєно 11 ранг державного службовця (а.с.13); ОСОБА_2 працює на посаді заступника керівника апарату суду, відповідно до наказу №41-к від 28.09.2010 року і їй присвоєно 9 ранг державного службовця (а.с.36); ОСОБА_3 працює на посаді секретаря суду відповідно до наказу №18-к від 25.03.2003 року і їй присвоєно 11 ранг державного службовця (а.с.68).

У зв'язку з набранням чинності Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 року, як пенсіонерам, які працюють на посаді державного службовця, виплату пенсії позивачам було припинено з 01 квітня 2015 року.

Вважаючи, що підстави для припинення виплати пенсій відсутні, позивачі звернулась до Управління Пенсійного фонду України в Сарненському районі Рівненської області із заявами про відновлення виплати пенсії.

Проте, листами №820/03-29 від 15.03.2016 року; №635/03-29 від 09.03.2016 року та 829/03-29 від 15.03.2016 року, позивачам відмовлено у відновленні виплати пенсій, оскільки вони продовжують працювати на посадах, передбачених Законом України "Про державну службу" (а.с.14, 68).

01 квітня 2015 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 № 213-VІІІ.

Відповідно до абзацу другого частини 1 статті 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» були внесені зміни, якими з 01 квітня 2015 року встановлено, що "тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, у період роботи особи (крім інвалідів І та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється."

Згідно ст.37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 р. № 3723-XII (із змінами та доповненнями, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року: особам, на яких поширюється дія цього Закону (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії/щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених цим Законом, законами України "Про статус народного депутата України", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", пенсії, призначені відповідно до цієї статті, не виплачуються.

Відповідно до ст.58 "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, пенсії, призначені відповідно до цього Закону: у період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється чинність пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України "Про статус народного депутата України", "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", не виплачуються.

На цій підставі управлінням Пенсійного фонду України у Сарненському районі Рівненської області з 01 квітня 2015 року, тимчасово припинено виплату пенсії позивачам, у зв'язку із тим, що вони працюють на посадах державних службовців Сарненського районного суду Рівненської області.

Поряд із зазначеним, відповідно до пункту 5 розділу III «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213-VIII (далі - Закон № 213) у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Вказаний в пункті 5 розділу III «Прикінцеві положення» Закон № 213 щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах до 1 червня 2015 року не прийнятий, у зв'язку з чим з вказаної дати втратили чинність, зокрема, норми Закону України «Про державну службу» та Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо пенсійного забезпечення і відповідно пенсії/щомісячне довічне грошове утримання за цими Законами не призначаються.

На теперішній час особам, які підпадають під дію Закону України "Про державну службу", пенсія призначається відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Таким чином, з 1 червня 2015 року посади, на яких працюють позивачі, не дають права на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених Законом України "Про державну службу", у зв'язку з чим підстави для невиплати позивачам пенсії, призначеної відповідно до цього Закону, відпали.

Такий висновок щодо правового застосування норм частини першої статті 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та пункту 5 Прикінцевих положень Закону від 02 березня 2015 року №213-VIII відповідає правовій позиції, висловленій Вищим адміністративним судом України в ухвалі від 26 серпня 2015 року (адміністративна справа № 202/4641/15-а).

Відтак, з 1 червня 2015 року перешкоди для виплати ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вказаних пенсій були відсутні і починаючи з вказаного періоду право позивачів на їх отримання порушено.

Разом із тим слід зазначити, що з 01 січня 2016 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 911-VIII від 24 грудня 2015 року та до абзацу другого частини першої статті 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» були внесені зміни, якими з 01 січня 2016 року встановлено, що тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року особам (крім інвалідів І та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються.

У зв'язку з зазначеними змінами відповідач припинив виплату призначеної позивачам пенсії з 1 січня 2016 року.

Однак, статтею 22 Конституції України передбачено, що конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Статтею 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Статтею 7 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» закріплено основоположні принципи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування серед яких є рівноправність застрахованих осіб щодо отримання пенсійних виплат.

Відповідно до статті 68 Конституції України, кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи інших людей.

Отже, фактично позивачів позбавлено пенсії у порушення вимог та положень статті 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим. 4.ХІ.1950 (Європейська конвенція про захист прав і основних свобод людини) (далі - Конвенція) в поєднанні зі статтею 1 Першого протоколу, з огляду на таке.

Відповідно до Конвенції Високі Договірні Сторони гарантують кожній людині, яка знаходиться під їхньою юрисдикцією, права і свободи, визначені в розділі 1 цієї Конвенції.

Таким чином, запроваджені Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 911 -VIII від 24 грудня 2015 року та Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" № 213-VIII від 02.03.2015 року тимчасові обмеження щодо виплати пенсії особам, що працюють на посадах та на умовах, передбачених законом України "Про державну службу" суперечать: статтям 22, 46, 58 Конституції України щодо недопустимості звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод в тому числі і в сфері соціального захисту та пенсійних виплат та основоположним принципам, закріпленим у Законі України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» щодо рівноправності застрахованих осіб при отриманні пенсійних виплат.

Відповідно до роз'яснень, наведених у Постанові Пленуму Верховного Суду України № 9 від 1 листопада 1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», оскільки Конституція України, як зазначено в її статті 8, має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати зміст будь-якого закону чи іншого нормативно-правового акта з точки зору його відповідності Конституції і в усіх необхідних випадках застосовувати Конституцію як акта прямої дії. Судові рішення мають ґрунтуватися на Конституції, а також на чинному законодавстві, яке не суперечить їй. Суд безпосередньо застосовує Конституцію у разі, коли зі змісту норм Конституції не випливає необхідність додаткової регламентації її положень законом.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав проблему, пов'язану з реалізацією права на соціальний захист, неприпустимістю обмеження конституційного права громадян на достатній життєвий рівень, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція та закони України виокремлюють певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. У рішеннях Конституційного Суду України зазначалося, що пільги, компенсації, гарантії є видом соціальної допомоги і необхідною складовою конституційного права на достатній життєвий рівень, тому звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів за статтею 22 Конституції України не допускається (Рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року N 8-рп/99, від 20 березня 2002 року N 5-рп/2002, від 17 березня 2004 року N 7-рп/2004, від 1 грудня 2004 року N 20-рп/2004).

Згідно статті 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Згідно статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Зокрема, Європейський Суд з прав людини розкриває принцип верховенства права через принцип юридичної визначеності, згідно якого остаточне рішення суду у справі не може піддаватися сумніву, навіть у разі зміни законодавства (п. 51, 52 рішення у справі «Рябих проти Росії» від 24 липня 2003 pоку). Крім цього, відповідно до роз'яснення Верховного Суду України № 1-5/400 від 14 липня 2006 року, наданого на підставі листа Урядового уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини у справі «Качко проти України», реалізація особою права, що пов'язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актів національного законодавства, не може бути поставлена в залежність від бюджетних асигнувань, тобто посилання органами державної влади на відсутність коштів як причину невиконання своїх зобов'язань, судами не повинні прийматися до уваги.

Враховуючи викладене, суд вважає, що діями відповідача безпосередньо порушено право позивачів на соціальний захист, гарантоване статтями 22, 46, 58 Конституції України, статтею 14, статтею 1 Першого протоколу Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» обмеження якого неможливе, враховуючи положення норм вище проаналізованого чинного законодавства.

Аналізуючи сукупність усіх наведених обставин, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 щодо відновлення виплати раніше призначеної пенсії є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, у зв'язку з відсутністю підстав для її невиплати.

Разом із тим, положеннями ст.99 КАС України встановлено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала. Позовна заява може бути залишена без розгляду, як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Як свідчать матеріали справи, позивачі звернулась до суду з даним позовом 16 березня 2016 року, подавши цей позов більш ніж через шість місяців з моменту порушення, на їх думку, прав, свобод та законних інтересів.

Крім того, позивачі не порушували питання про поновлення пропущеного строку та не надали суду доказів поважності причин пропуску строку, а тому позовні вимоги в частині з 01.06.2015 року по 16.09.2015 року необхідно залишити без розгляду.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа. Отже, з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 1653,60 грн. (551,20 грн. + 551,20 грн. + 551,20 грн. = 1653,60 грн.) за рахунок бюджетних асигнувань Управління Пенсійного фонду України в Сарненському районі Рівненської області.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 202, 205, 207, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в Сарненському районі Рівненської області про визнання дій протиправними та зобовязання виплатити кошти задоволити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Управління Пенсійного Фонду України в Сарненському районі Рівненської області щодо невиплати ОСОБА_1 пенсії з 17 вересня 2015 року.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Сарненському районі Рівненської області з 17 вересня 2015 року відновити нарахування та виплату ОСОБА_1 призначеної пенсії за віком, відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу», в розмірі, що виплачувався до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213-УІІІ.

Визнати протиправною бездіяльність Управління Пенсійного Фонду України в Сарненському районі Рівненської області щодо припинення виплати пенсії по інвалідності ОСОБА_2, призначеної у відповідності до ст.50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Сарненському районі Рівненської області відновити нарахування та виплату ОСОБА_2 пенсії по інвалідності, відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 17 вересня 2015 року.

Визнати протиправною бездіяльність Управління Пенсійного Фонду України в Сарненському районі Рівненської області щодо невиплати ОСОБА_3 пенсії з 17 вересня 2015 року.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Сарненському районі Рівненської області з 17 вересня 2015 року відновити нарахування та виплату ОСОБА_3 призначеної пенсії за віком, відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу», в розмірі, що виплачувався до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213-УІІІ.

Стягнути з Управління Пенсійного Фонду України в Сарненському районі Рівненської області на користь держави судовий збір у розмірі 1653,60 грн. (одна тисяча шістсот пятдесят три гривні шістдесят копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Управління Пенсійного фонду України в Сарненському районі Рівненської області.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Дубровицький районний суд, шляхом подання апеляційної скарги в десятиденний строк, з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя підпис

З оригіналом згідно

Суддя Дубровицького

районного суду ОСОБА_4