Справа № 2а-149/09
Суддя: Амєлін С.Є.
Дата ухвалення: 2016-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"01" червня 2016 р. м. Київ К/9991/27998/12

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Амєліна С.Є. - головуючого,

Заїки М.М.,

Кобилянського М.Г.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за касаційною скаргою управління праці та соціального захисту населення Новоград-Волинської міської ради Житомирської області на постанову Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 01 червня 2009 року та постанову колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Житомирської області від 16 лютого 2012 року в справі за позовом ОСОБА_4 до Головного управління праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації, обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, управління праці та соціального захисту населення Новоград-Волинської міської ради Житомирської області про стягнення допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку,

в с т а н о в и л а :

У квітні 2009 року ОСОБА_4 звернулася в суд з адміністративним позовом, в якому зазначала, що відповідно до Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» та Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» має право на допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років. Проте відповідач впродовж 2007 року сплачував зазначену допомогу в іншому розмірі, внаслідок чого виникла заборгованість, яку просила стягнути.

Постановою Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 01 червня 2009 року позов задоволено частково: визнано протиправною відмову у проведенні перерахунку та доплати недоотриманої суми державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку; зобов'язано управління праці та соціального захисту населення Новоград-Волинської міської ради Житомирської області провести донарахування та виплату допомоги по догляду за дитиною у сумі 1 659,28 грн. за період з 09 липня по 31 грудня 2007 року. У задоволенні позову до Головного управління праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації та виконавчої дирекції Житомирського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності відмовлено.

Постановою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Житомирської області від 16 лютого 2012 року рішення суду першої інстанції в частині зобов'язання нарахувати та виплатити суму недоплаченої допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про зобов'язання управління праці та соціального захисту населення Новоград-Волинської міської ради Житомирської області нарахувати допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 09 липня по 31 грудня 2007 року, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для дітей віком до шести років та забезпечити її виплату. Визнано протиправною відмову у вчиненні таких дій. У решті судове рішення залишено без змін.

У касаційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просив скасувати судові рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач має дитину ІНФОРМАЦІЯ_1, з квітня 2007 року перебувала на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення Новоград-Волинської міської ради Житомирської області та їй призначено щомісячну державну допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Частково задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції прийшов до висновку про необхідність захисту порушених прав шляхом зобов'язання виплатити щомісячну грошову допомогу відповідно до статей 41, 43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» з серпня по грудень 2007 року у визначеній сумі.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині стягнення суми заборгованості допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку апеляційний суд виходив з того, що суд не уповноважений здійснювати розрахунок спірної допомоги та стягувати конкретно визначену суму.

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального й процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку про те, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Позивачу призначено допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 01 квітня 2007 року як особі застрахованій в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування особі, таким чином зазначені правовідносини регулюються Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням».

Відповідно до положень статті 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) право на допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку має застрахована особа (один із батьків дитини, усиновитель, баба, дід, інший родич або опікун), яка фактично здійснює догляд за дитиною. Допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається застрахованим особам у формі матеріального забезпечення у період відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку і частково компенсує втрату заробітної плати (доходу) у період цієї відпустки. Допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається на кожну дитину.

Згідно зі статтею 43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається застрахованій особі у розмірі, що встановлюється правлінням Фонду, але не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Статтею 56 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» було передбачено, що у 2007 році допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» здійснюється за рахунок коштів відповідної субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам у розмірі, що дорівнює різниці між 50 відсотками прожиткового мінімуму, встановленого для непрацездатних, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 90 гривень для незастрахованих осіб та не менше 23 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, для застрахованих осіб, у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 7 статті 71 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік» зупинено на 2007 рік дію, зокрема, статті 43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням».

Рішенням Конституційного Суду України від 9 липня 2007 року №6-рп/2007 положення абзацу третього частини другої статті 56 та зміни, внесені пунктом 7 статті 71 «Про Державний бюджет України на 2007 рік», визнано такими, що не відповідають Конституції України.

Відповідно до частини другої статті 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Отже, в період з 09 липня по 31 грудня 2007 року відповідач був зобов'язаний нараховувати та сплачувати допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в розмірі, встановленому статтею 43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням».

Частково задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що позивач має право на перерахунок допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з липня по грудень 2007 року, проте помилково здійснив розрахунок та стягнення обчисленої суми допомоги.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення міськрайонного суду в частині нарахування та виплати допомоги, також помилково виходив з того, що допомога повинна нараховуватися виходячи з розміру прожиткового мінімуму для дітей віком до шести років, а не розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом на відповідний рік.

Відповідно до статті 225 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції має право змінити судове рішення, якщо у справі немає необхідності до-сліджувати нові докази або встановлювати обставини, а судове рішення, яке змінюється, є помилковим тільки в частині.

Керуючись статтями 222, 223, 224, 225, 230, 232 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Касаційну скаргу управління праці та соціального захисту населення Новоград-Волинської міської ради Житомирської області задовольнити частково.

Постанову колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Житомирської області від 16 лютого 2012 року змінити. В абзаці третьому резолютивної частини судового рішення зазначити «у розмірі, встановленому статтею 43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» замість «виходячи із розміру прожиткового мінімуму для дітей віком до шести років».

У решті судові рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та оскарженню не підлягає.

Судді: