Справа № 826/2936/16
Суддя: Шостак О.О.
Дата ухвалення: 2016-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/2936/16 Головуючий у 1-й інстанції: Іщук І.О. Суддя-доповідач: Шостак О.О.
У Х В А Л А

Іменем України

07 червня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Шостака О.О.,

суддів Желтобрюх І.Л., Мамчура Я.С.,

при секретарі Лебедєвій Ю.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 квітня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Державної фіскальної служби України про визнання незаконними наказів від 06.06.2011 № 804-0 та від 29.06.2011 № 922-0, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку,-

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної фіскальної служби України про визнання протиправними та скасування наказів від 06.06.2011 № 804-0 «Про звільнення» та від 29.06.2011 № 922-0 «Про внесення змін до наказу № 804-0 від 06.06.2011»; поновлення позивача на посаді головного державного ревізора-інспектора відділу контролю за дотриманням законодавства працівниками державної податкової служби управління інспектування та з питань звернення громадян Департаменту інспектування та контролю Державної податкової адміністрації України з 30.06.2011, з урахуванням можливої зміни назви; зобов'язання відповідача виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу за останні три роки, із розрахунку середньої заробітної плати позивача, що становить 148,46 грн. з моменту винесення рішення по справі.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 квітня 2016 року позовну заяву залишено без розгляду на підставі ст. 155 КАС України, у зв'язку з пропуском строку звернення до суду встановленого ч. 3 ст. 99 КАС України.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить її скасувати, та постановити нову ухвалу про направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Спірні правовідносини виникли у сфері проходження позивачем публічної служби.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Згідно з ч. 1 ст. 100 КАС України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Таким чином, законодавством регламентовано скорочений строк звернення до суду з позовом щодо оскарження наказу про звільнення з публічної служби та іншими похідними позовними вимогами (поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу), що обумовлено метою досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та дисциплінуванням учасників адміністративного судочинства щодо своєчасної реалізації їх права на захист.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).

При цьому слід зазначити, що день, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення їх прав, свобод чи інтересів.

Якщо цей день встановити точно неможливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів). При цьому «повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов'язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Доказами того, що особа знала про порушення своїх прав, є, зокрема, умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, позивача наказом №804-0 від 06.06.2011 «Про звільнення» та наказом №922-0 від 29.06.2011 «Про внесення змін до наказу №804-0 від 06.06.2011 року» звільнено з займаної посади.

Разом з тим, з позовною заявою про оскарження цих наказів, та як наслідок зобов'язання поновити на роботі та виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу, позивач звернувся до суду лише 25.05.2016, тобто з пропуском встановленого ч. 3 ст. 99 КАС України строку.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об'єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов'язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Так, доводи апелянта про те, що він дізнався про факт не скорочення його посади лише після зустрічі 13.02.2016 від ОСОБА_4, колегія суддів вважає необґрунтованими, та такими, що не підтверджуються жодними належними і допустимими, у розумінні ст. 70 КАС України, доказами.

Приймаючи до уваги те, що позовні вимоги про поновлення позивача на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу є похідними від вимоги про визнання протиправними та скасування наказів про звільнення, позов у цій частині також вірно залишений без розгляду у зв'язку з пропуском строку звернення до суду.

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 199 та ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційну скаргу ОСОБА_2 необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 199, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 квітня 2016 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядок і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Шостак О.О.

Судді: Мамчур Я.С

Желтобрюх І.Л.