Справа № 823/488/16
Суддя: В.П. Тимошенко
Дата ухвалення: 2016-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2016 року справа № 823/488/16

м. Черкаси

09 год. 33 хв.

Черкаський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого - судді: Тимошенко В.П.,

за участю секретаря: Цаплі І.Ю.,

представника позивача - Гнізділова І.О. (за довіреністю),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси адміністративну справу за позовом управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в Черкаській області до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Леськове" про стягнення заборгованості по сплаті капіталізованих платежів,

встановив:

10 травня 2016 року до суду з позовною заявою звернулося управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в Черкаській області, в якій просить стягнути з сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Леськове" на користь управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в Черкаській області заборгованість зі сплати капіталізованих платежів в сумі 143346 грн 26 коп.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, обґрунтовуючи їх тим, що у зв'язку з тим, що прийнято рішення про припинення товариства з обмеженою відповідальністю «Леськове» як юридичної особи без правонаступника, повинна бути проведена капіталізація платежів для продовження страхових виплат особам потерпілим на виробництві.

Відповідач, повідомлений про час, дату та місце судового засідання, за адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, в судове засідання не з'явився, про причину своєї неявки не повідомив, заперечення на позов не надав, а тому судовий розгляд справи проводився за відсутності його представника на підставі наявних матеріалів справи.

Заслухавши пояснення та доводи представника позивача, розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Судом встановлено, згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 06.06.2016, з 09.09.2015 відповідач знаходиться у стані припинення за рішенням засновників.

Товариством з обмеженою відповідальністю «Леськове» передано до Фонду особову справу потерпілого від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання для продовження страхових виплат по відшкодуванню втраченого заробітку.

В матеріалах адміністративної справи наявна постанова від 30.01.2015 №2321/21/21/126 про призначення потерпілому перерахованої щомісячної страхової виплати з 01.03.2014, за якою у зв'язку із стійкою втратою професійної працездатності в розмірі 50%, призначено потерпілій ОСОБА_2 щомісячну грошову суму у розмірі 712,74 грн. з 01 березня 2014 року безстроково.

29.09.2015 позивачем на адресу відповідача подано заяву №530/02-07 про визнання грошових вимог на суму 143346,26 грн, в якій просить визнати грошові вимоги відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Монастирищенському районі на суму 143346,26 грн та внести їх до реєстру кредиторів. Строк, визначений засновниками для заявлення кредиторами своїх вимог - 28.03.2016. Дану заяву 29.09.2015 отримав особисто голова комісії з припинення відповідача.

Згідно пояснень представника позивача, на вказану заяву відповіді не надійшло.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд виходить з такого.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 112 Цивільного кодексу України, у разі ліквідації платоспроможної юридичної особи вимоги її кредиторів задовольняються у першу чергу щодо відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, та вимоги кредиторів, забезпечені заставою чи іншим способом.

У разі відмови ліквідаційної комісії у задоволенні вимог кредитора або ухилення від їх розгляду кредитор має право до затвердження ліквідаційного балансу юридичної особи звернутися до суду із позовом до ліквідаційної комісії. За рішенням суду вимоги кредитора можуть бути задоволені за рахунок майна, що залишилося після ліквідації юридичної особи (ч. 3 ст. 112 Цивільного кодексу України).

За змістом частини третьої статті 110 Цивільного кодексу України, якщо вартість майна юридичної особи є недостатньою для задоволення вимог кредиторів, юридична особа ліквідується в порядку, встановленому Законом Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 45 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» у другу чергу задовольняються вимоги із зобов'язань, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров'ю громадян, шляхом капіталізації у ліквідаційній процедурі відповідних платежів, у тому числі до Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України за громадян, які застраховані в цьому фонді, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, зобов'язань із сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та інше соціальне страхування, крім вимог, задоволених позачергово, з повернення невикористаних коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, а також вимоги громадян - довірителів (вкладників) довірчих товариств або інших суб'єктів підприємницької діяльності, які залучали майно (кошти) довірителів (вкладників).

Частиною другою статті 1205 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі ліквідації юридичної особи платежі, належні потерпілому або особам, визначеним статтею 1200 цього Кодексу, мають бути капіталізовані для виплати їх потерпілому або цим особам у порядку, встановленому законом або іншим нормативно-правовим актом.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23.09.1999 №1105 (далі - Закон №1105-XIV) роботодавець як страхувальник зобов'язаний своєчасно та повністю нараховувати і сплачувати в установленому порядку страхові внески до Фонду.

За змістом ст.ст.15, 46 Закону №1105-XIV фонд - це некомерційна самоврядна організація, яка провадить збір та акумулювання страхових внесків.

За приписами ст.46 Закону №1105-XIV фінансування Фонду здійснюється за рахунок, зокрема, внесків роботодавців та капіталізованих платежів, що надійшли у випадках ліквідації страхувальників у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Оскільки законодавством не визначена процедура капіталізації платежів на стадії самостійної ліквідації підприємства за власним рішенням, то суд вважає за можливе застосувати у даному випадку аналогію закону.

Так, капіталізація платежів у разі ліквідації підприємства проводиться згідно з Порядком капіталізації платежів для задоволення вимог, що виникли із зобов'язань підприємства-банкрута перед громадянами внаслідок заподіяння шкоди їх життю і здоров'ю, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 06 травня 2000 року № 765 (далі Порядок).

Відповідно до абз. 2 п. 1 Порядку, капіталізація платежів здійснюється щодо кожної особи з урахуванням заборгованості за попередні роки та необхідності виплати майбутніх платежів. Під час розрахунку сум цих платежів повинні враховуватися заробітна плата потерпілого, відсоток втрати професійної працездатності, витрати по догляду за потерпілим, на реабілітацію, протезування, придбання транспортних засобів та види соціальної допомоги відповідно до медичного висновку, необхідність сплати одноразової допомоги у зв'язку з травмою або професійним захворюванням, які можуть призвести до смерті потерпілого, а також інших виплат, передбачених законодавством.

Згідно з п. 3 Порядку капіталізації платежів для задоволення вимог, що виникли із зобов'язань підприємства-банкрута перед громадянами внаслідок заподіяння шкоди їх життю і здоров'ю, капіталізація платежів визначається як різниця між середньою тривалістю життя для чоловіків і жінок в країні і їх віком на момент здійснення капіталізації.

Як встановлено п. 5-1 Порядку, суми платежів, капіталізованих відповідно до зазначених вимог у процесі ліквідації суб'єкта підприємницької діяльності - банкрута, перераховуються ліквідатором (арбітражним керуючим) робочому органу виконавчої дирекції Фонду, у якому суб'єкт підприємницької діяльності перебуває на обліку.

Системним аналізом положень Закону №1105-XIV, Цивільного кодексу України встановлено, що законодавець зобов'язав страхувальника проводити капіталізацію страхових виплат у всіх випадках ліквідації (не лише у випадку ліквідації підприємства-банкрута, але й за інших підстав, передбачених законодавством), із застосуванням порядку, який передбачений постановою Кабінету Міністрів України №765 від 6 травня 2000 року Про порядок капіталізації платежів для задоволення вимог, що виникли із зобов'язань підприємства - банкрута перед громадянами внаслідок заподіяння шкоди їх життю і здоров'ю.

Правову позицію, згідно з якою капіталізація платежів платоспроможної юридичної особи, яка ліквідується, здійснюється на підставі Порядку №765, висловлено Верховним судом України у постанові від 26 червня 2012 року у справі № 21-156а12.

У розрахунку потреби в капіталізації коштів, доданого до заяви відділення виконавчої дирекції Фонду у Черкаському районі Черкаської області про визнання кредитором від 29.09.2015, були використані дані Державної служби статистики України щодо смертності та середньої тривалості життя чоловіків та жінок в Україні за 2014 рік. 17.08.2015 Державною службою статистики України на адресу виконавчої дирекції Фонду України направлені нові дані щодо смертності та середньої очікуваної тривалості життя чоловік та жінок в Україні за 2014 рік, відповідно до яких зроблено новий розрахунок, згідно якого заборгованість по сплаті капіталізованих платежів складає 143346,26 грн.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідач зареєстрований у відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Монастирищенському районі як платник страхових внесків та ліквідовується як юридична особа без правонаступника, суд прийшов до висновку щодо обґрунтованості проведення капіталізації платежів для продовження страхових виплат особам потерпілим на підприємстві.

З урахуванням вищенаведених обставин та положень закону суд зауважує, що звернення до суду з вимогами про стягнення капіталізованих платежів за своїм змістом узгоджується з приписами ст.46 Закону №1105-XIV, ч.3 ст.112 ЦК України.

Керуючись ст.ст. 56, 58, 86, 159, 162, 163, 254 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Стягнути з сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Леськове» (ідентифікаційний код 03791485) на користь управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в Черкаській області (ідентифікаційний код 25874421) заборгованість зі сплати капіталізованих платежів в сумі 143346 (сто сорок три тисячі триста сорок шість) грн 26 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Апеляційна скарга може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя В.П. Тимошенко

Повний текст постанови виготовлено 09 червня 2016 року