Справа № 163/914/16-а
Суддя: Гайдук А. Л.
Дата ухвалення: 2016-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 163/914/16-а
Провадження № 2-а/163/17/16
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 червня 2016 року Любомльський районний суд Волинської області

у складі: головуючої - судді Гайдук А.Л.,

за участі секретаря - Горпинко К.О.,

позивача ОСОБА_1,

відповідача Яшнюка А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Любомль адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора Любомльського відділу поліції ГУНП у Волинській області Яшнюка Андрія Ігоровича про визнання дій протиправними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 №645271 від 24.03.2016 року, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся в суд з зазначеним адміністративним позовом, який обґрунтував тим, що в ніч з 23 на 24 березня 2016 року, перебуваючи вдома зі своїм батьком - ОСОБА_3, за адресою: АДРЕСА_1, орієнтовно біля 01 години ночі почув гучний гавкіт собак, у зв'язку із чим, вийшовши з батьком на вулицю, побачили в дворі біля будинку автомобіль брата марки «Ауді А6», р.н.з. НОМЕР_1, а також службовий автомобіль Любомльського відділу поліції. Працівники поліції, побачивши його та погрожуючи зброєю, надягнули на нього кайданки і, нічого не пояснюючи, посадили у службовий автомобіль та, незважаючи на прохання батька відпустити його, відвезли у незнайоме для нього приміщення, де склали протокол і винесли постанову за порушення, яке він не скоював, а саме, за керування транспортним засобом - автомобілем марки «Ауді А6», не маючи на водіння відповідних документів, тобто порушення вимог п.2.1. Правил дорожнього руху, з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. При цьому, інспектор Любомльського відділу поліції ГУНП у Волинській області Яшнюк А.І. його усні пояснення про те, що автомобілем він керувати не вміє та ніколи не мав водійського посвідчення, навіть зважаючи на медичні показники (дальтонізм), до уваги не взяв та не надав йому можливості у письмовій формі написати пояснення, лише, коли підписував протокол, йому вдалось написати на бланку протоколу наступне: «мене забрали біля свого будинку, автомобіль стояв на подвір'ї», маючи на увазі автомобіль працівників поліції. Також відповідач проігнорував його пропозицію залучити свідків, які б підтвердили відсутність правопорушення. Вважає, що постанова відповідача винесена з грубим порушенням норм законодавства, порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення та норм КУпАП, а саме, вимог статей 245, 276, 280 КУпАП, необґрунтовано, упереджено за неіснуюче правопорушення, якого він не вчиняв, відсутності належних та допустимих доказів його винуватості, чим порушено його законні права. З наведених підстав, просив визнати дії службової особи - інспектора Любомльського відділу поліції ГУНП у Волинській області, старшого лейтенанта поліції Яшнюка А.І. щодо притягнення його до адміністративної відповідальності протиправними, а постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 №645271 від 24.03.2016 року скасувати.

Непогоджуючись із заявленими позивачем позовними вимогами, відповідач - інспектор Любомльського ВП ГУНП у Волинській області Яшнюк А.І. подав письмові заперечення на позов ОСОБА_1, у яких вказав, що 24.03.2016 року о 01 год. 30 хв. в м.Любомль по вул.Володимирській ним було виявлено автомобіль марки «Аudі А6», д.н.з. НОМЕР_1, який у темну пору доби рухався без увімкненого світла фар. Водієві автомобіля за допомогою жезла було подано вимогу про зупинку транспортного засобу, однак останній її проігнорував та почав збільшувати швидкість, щоб втекти, у зв'язку із чим він спільно з поліцейський Любомльського ВП, сержантом поліції ОСОБА_5, на службовому автомобілі почали його переслідування. Автомобіль зупинився у м. Любомль на вул. Завальська, 66, із автомобіля вибігли дві особи чоловічої статті, один із-за керма, інший - з боку пасажира. Сам він почав наздоганяти водія, а його напарник - пасажира. Після того, як він наздогнав водія, ним виявився гр. ОСОБА_1, який мав ознаки алкогольного сп'яніння. На вимогу пред'явити документи, зазначені в п.2.1. ПДР, останній відповів, що немає їх, так як автомобілем не керував і навички водіння у нього відсутні, однак згодом вину свою визнав, пройшов тестування для встановлення ступеня алкогольного сп'яніння, яке показало позитивний результат з кількісним показником 0.95 проміле. З наведених підстав, відповідач вважає, що оскаржувана позивачем постанова, прийнята в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та Законами України, а також з врахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Позивач в судовому засіданні адміністративний позов підтримав, з підстав, викладених у ньому, просив його задовольнити та додатково пояснив, що будь-якого правопорушення не вчиняв, оскільки в той день перебував вдома та автомобілем не керував, так як взагалі не має посвідчення водія. Увечері, перебуваючи вдома, разом з батьком - ОСОБА_3 вживали спиртне (коньяк), а приблизно о 01 год. 30 хв. він вийшов на вулицю в туалет, однак біля будинку уже були працівники ДАІ: інспектор Яшнюк А.І. та інспектор Пашко П.В., які, погрожуючи зброєю, забрали його у відділ поліції, жодним чином не реагуючи на його пояснення про те, що автомобілем він не їздив. Очевидцями цих подій був його батько - ОСОБА_3 та мати - ОСОБА_6, а брата - ОСОБА_9, якому належить автомобіль марки «Ауді А6», р.н.з. НОМЕР_1, вдома він не бачив, хоча даний автомобіль в той час стояв на подвір'ї.

Відповідач - інспектор Любомльського відділу поліції ГУНП у Волинській області Яшнюк А.І. в судовому засіданні пояснив, що 24.03.2016 року спільно з інспектором Пашком П.В. він ніс службу, відповідно до розподілу обов'язків. Перебуваючи на АЗС «Формула» на службовому автомобілі з ввімкнутими проблисковими маячками, їх увагу привернув автомобіль марки «Ауді А6», який без увімкненого світла фар виїхав від бару «Надія» та почав на великій швидкості від них втікати, у зв'язку із чим на службовому автомобілі вони почали його наздоганяти. Вказаний автомобіль повернув на вулицю Завальська, зупинився біля будинку ОСОБА_6 та з нього вийшов позивач. Після цього, з будинку вийшов батько ОСОБА_1, який спочатку усе заперечував, а після того, як йому було роз'яснено, що його сина наздоганяли на автомобілі, тоді він погодився. ОСОБА_1 спочатку свою вину заперечував, а потім погодився та відносно останнього було складено два протоколи про адміністративні правопорушення: за ст.126 КУпАП та ст.130 КУпАП.

Заслухавши пояснення сторін, показання свідків та дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 24 березня 2016 року інспектором Любомльського ВП ГУНП у Волинській області Яшнюком А.І. винесено постанову серії ПС2 №645271 відносно позивача, за ч.1 ст.126 КУпАП, якою на останнього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн.

Зі змісту зазначеної постанови слідує, що ОСОБА_1 24.03.2016 року о 01 год. 30 хв. керував автомобілем марки «Ауді А6», р.н.з. НОМЕР_1, по вул.Володимирська в м.Любомль, не маючи права керування даним видом транспортних засобів, чим порушив вимоги п.2.1 Правил дорожнього руху України.

Згідно п.п.а п.2.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 із змінами і доповненнями, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

За керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом встановлена відповідальність, передбачена ч.2 ст.126 КУпАП.

Заперечуючи свою винуватість у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення, позивач вказує, що у вказаний у постанові відповідача день та час транспортним засобом він не керував, оскільки їздити на автомобілі взагалі не вміє та посвідчення водія не має.

Стаття 280 КУпАП покладає на орган (посадову особу), що розглядає справи про адміністративне правопорушення, обов'язок з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За приписами ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення мають бути зроблені на підставі всебічного, повного і об'єктивного дослідження всіх обставин та доказів.

На підставі пояснень відповідача - інспектора Любомльського відділу поліції ГУНП у Волинській області Яшнюка А.І. та матеріалів справи, слід дійти висновку, що в якості доказів, які покладено в основу винесення оскаржуваної постанови, взяті доводи останнього та інспектора поліції ОСОБА_5, який разом з ним ніс службу.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_5 суду показав, що під час патрулювання в м.Любомль разом з інспектором Яшнюком А.І., а саме, біля АЗС «Формула», він побачив, як, за 300 м. від них - біля магазину «Надія» позивач сідав за кермо автомобіля «Ауді А6», після чого розпочав рух без увімкненого світла фар та на знак жезла «зупинитись», вчинений Яшнюком А.І., не зупинився, у зв'язку із чим на службовому автомобілі, з увімкненими проблисковими маячками, вони почали його наздоганяти. Коли автомобіль «Ауді А6» зупинився біля одного будинку, його водій відразу побіг у двір, а потім - за сам будинок. Наздогнавши позивача, вони наділи на його руки кайданки, після чого з будинку вийшли батьки останнього, які просили відпустити їх сина.

Свідок ОСОБА_3, який позивачу доводиться батьком, суду показав, що того вечора, коли він уже ліг спати, на вулиці почув шум та через вікно побачив поліцейський автомобіль. Вийшовши на вулицю, побачив, як із-за будинку працівники поліції, тримаючи в руках пістолет, вели його сина ОСОБА_7, який був у спортивних штанах та без шкарпеток. Біля будинку стояв автомобіль «Ауді А6», приналежний меншому синові, який з ними не проживає, однак час від часу приїздить до них погостювати, в тому числі й з ночівлею. Коли саме до них приїхав менший син він не знає, оскільки в той час, як він лягав спати, то ні меншого сина, ні його автомобіля на вулиці не було. Старший же син йому повідомляв, що постійно знаходився вдома. Ствердив, що останній на автомобілі їздити не вміє.

Як встановлено з матеріалів справи, відносно позивача, за обставин, викладених в оскаржуваній постанові, також складено протокол про адміністративне правопорушення за ознаками ч.1 ст.130 КУпАП, тобто за керування цим же автомобілем марки «Ауді А6» в стані алкогольного сп'яніння. Зі змісту даного протоколу, а саме, граф, відведених для пояснень правопорушника, вбачається, що ОСОБА_1 вказав на те, що його забрали біля будинку, а автомобіль стояв на подвір'ї.

З доданої до заперечення відповідача копії пояснень громадянина ОСОБА_8 від 24.03.2016 року слідує, що 24.03.2016 року приблизно о 01 годині ночі, від магазину «Надія» виїхав автомобіль марки «Ауді А6», р.н.з. НОМЕР_1, без увімкнутого світла фар, який вимогу працівника поліції зупинити транспортний засіб проігнорував та продовжив рух в напрямку вул.Завальська.

Даючи оцінку поясненням сторін, показанням свідків та письмовим доказам у справі, суд виходить з наступних, встановлених в судовому засіданні, фактів та обставин.

Свідок ОСОБА_3 та сам позивач ствердили, що останній керувати транспортним засобом не вміє, а автомобіль марки «Ауді А6», р.н.з. НОМЕР_1, належить його меншому синові.

Натомість зазначені обставини відповідачем не з'ясовувались та у належний спосіб не перевірялись. Зокрема, у встановленому порядку не з'ясовувалось питання чи видавалось позивачу посвідчення водія, чи має він навики у керуванні транспортним засобом, кому належить автомобіль марки «Ауді А6», р.н.з. НОМЕР_1, та де знаходився його власник у період, що зазначений в оскаржуваній постанові.

Громадянин ОСОБА_8 у своїх письмових поясненнях від 24.03.2016 року лише вказав, що він був очевидцем того факту, як автомобіль марки «Ауді А6», р.н.з. НОМЕР_1, виїжджав від магазину «Надія», однак про дані щодо водія зазначеного транспортного засобу нічого не вказав, а на неодноразові виклики суду для допиту в якості свідка, останній жодного разу не з'явився та його явка в судове засідання відповідачем забезпечена не була.

Пояснення інспектора поліції Яшнюка А.І. та показання інспектора поліції ОСОБА_5, самі по собі, не можуть слугувати беззаперечними доказами винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП, оскільки їх статус, як посадових осіб органу владних повноважень, може свідчити про їх зацікавленість у справі.

Інспектор Яшнюк А.І. в суді вказав, що позивач спочатку свою вину заперечував, а потім - визнав.

Отже, для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ознаками ч.2 ст.126 КУпАП., фактично слугувало подальше визнання ОСОБА_1 своєї вини. Однак, така позиція відповідача, як суб'єкта владних повноважень, суперечить завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення, визначеним у статті 245 КУпАП, якою передбачене своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Однак, з огляду на вищевикладене, стороною відповідача не доведено правомірності винесення оскаржуваної постанови, оскільки викладені у ній факти жодним належним та допустимим доказом, в порядку ст.251 КУпАП, не підтверджені, а наведені у ній висновки розцінюються не інакше, як припущення, що в силу ст.62 Конституції України, є неприпустимим.

Згідно положень ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Таким чином, суд визнає, що відповідачем при винесенні оскаржуваної постанови не дотримано вимог ст.ст.245, 251, 280 КУпАП, що потягло за собою необґрунтоване притягнення позивача до адміністративної відповідальності, у зв'язку із чим оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а позов ОСОБА_1 до задоволення.

Керуючись ст.ст.2, 9, 10, 11, 71, 159-163, 167, 171-2 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Позов задовольнити.

Постанову інспектора Любомльського відділу поліції ГУНП у Волинській області, старшого лейтенанта поліції Яшнюка А.І. у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 №645271 від 24.03.2016 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 (п'ятсот десять) гривень - скасувати.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Любомльський районний суд Волинської області протягом десяти днів з дня отримання її копії. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено та підписано 10.06.2016 року.

Головуюча:суддя А.Л.Гайдук