Справа № 463/1385/16-а
Суддя: Гирич С. В.
Дата ухвалення: 2016-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2016 року м. Львів 463/1385/16-а

2-а/463/99/16

Личаківський районний суд м. Львова

в складі

головуючого судді Гирич С. В.

при секретарі судових засідань Попович Х.І.

з участю представника позивача ОСОБА_2

та представника відповідача Ковальчук І.О.

в м. Львові

у відкритому судовому засіданні

розглянувши адміністративний позов ОСОБА_4 до Головного управління Держпраці у Львівській області, головного державного інспектора праці Герей Романа Романовича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, суд,-

ВСТАНОВИВ:

позивач звернувся із адміністративним позовом до відповідачів про скасування постанови Головного управління Держпраці у Львівській області від 15 березня 2016 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.188-6 КпАп України.

Адміністративний позов обґрунтовує тим, що оскаржувана постанова є протиправною, оскільки винесена з грубим порушенням вимог чинного законодавства України, а саме без всебічного та об'єктивного з'ясування інспектором обставин справи, при відсутності достатніх доказів його винуватості адміністративних правопорушеннях. Зокрема вказав, що підставою для його притягнення до адміністративної відповідальності став складений протокол про адміністративне правопорушення від 15.03.2016 року про те, що ним 09.03.2016 року не було допущено головних державних інспекторів праці Герей Р.Р. та Яворівську О.Г. для проведення планової перевірки ТзОВ з транспортного будівництва у Західному регіоні фірми «Західтрансбуд», директором якого він являється.

Проте зазначив, що відповідно до п.3 перехідних положень Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» установлено, що у 2015 та 2016 роках перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб - підприємців з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік контролюючими органами здійснюється виключно з дозволу Кабінету міністрів України, за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки, згідно з рішенням суду або згідно з вимогами Кримінального процесуального кодексу України. Вважає, що поняття «контролюючі органи» стосується також управління Держпраці у Львівській області в розумінні Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності». А тому переконаний, що оскільки обсяг доходів його товариства за рік складає менше 20 млн. грн., і інспекторами праці управління Держпраці при спробі провести перевірку його товариства не представлено належних дозвільних документів для проведення такої перевірки передбачених п.3 перехідних положень Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», тому ним правомірно було не допущено їх для проведення перевірки. Просить адміністративний позов задоволити.

В судовому засіданні представник позивача підтримав адміністративний позов з аналогічних підстав, доповнив, що у відповідності до положень ч.7 ст. 4 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», визначено, що коли норма закону чи іншого нормативно-правового акту, виданого відповідно до закону, припускає неоднозначне тлумачення прав і обов'язків суб'єкта господарювання або органу державного нагляду (контролю) та його посадових осіб, рішення приймається на користь суб'єкта господарювання. А тому просить застосувати до цих правовідносин аналогію закону і оскільки існувало неоднозначне тлумачення прав інспекції Головного управління Держпраці у Львівській області на проведення перевірки товариства, яке очолює позивач, прийняти рішення на його користь.

Представник відповідача Головного управління Держпраці у Львівській області Ковальчук І.О. в судовому засіданні відносно адміністративного позову заперечила, суду пояснила, що позивач безпідставно посилається на положення п.3 перехідних положень Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», оскільки Головне управління Держпраці у Львівській області не відноситься до контролюючих органів в розумінні Податкового кодексу України, зокрема його статті 41. Відтак вважає, оскільки цими перехідними положеннями вносилися зміни у податкове законодавство в сфері формування податків та зборів, тому підстав для застосування цих положень до спірних правовідносин немає, і позивач зобов'язаний був допустити головних інспекторів до проведення планової перевірки. Крім цього вважає, що на їх орган положення Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» не поширюються, оскільки з під дії даного закону вони виведені згідно закону України №76-VIII від 28.12.2014 року. У своїй діяльності вони керуються наказом КМ України «Про затвердження Порядку проведення перевірок посадовими особами Державної інспекції України з питань праці та її територіальних органів» від 02.07.2012 року №390 з урахуванням тієї обставини, що вказаний Закон на інспекцію не поширюється. А відтак вважають, що будь-які роз'яснення Державної регуляторної служби України для управління Держпраці мають виключно інформаційний характер.

На підставі наведеного вважає, що позивач зобов'язаний був допустити головних інспекторів праці для проведення планової перевірки, а відтак не виконавши їх законної вимоги вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.188-6 КпАП України. У зв'язку із цим переконана, що постанова про його притягнення до адміністративної відповідальності є законною, а тому в задоволенні адміністративного позову просить відмовити за його безпідставністю.

Відповідач головний державний інспектор праці Герей Р.Р. в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин своєї відсутності суду не повідомив, а тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши дійсні обставини справи та давши правову оцінку представленим доказам у їх сукупності, суд вважає, що слід постановити судове рішення про таке.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст.9 КпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Постановою від 15.03.2016 року про накладення адміністративного стягнення (а.с.57-58), головний державний інспектор праці Головного управління Держпраці у Львівській області Державної інспекції України з питань праці Герей Р.Р. розглянувши протокол про адміністративне правопорушення від 15.03.2016 року та матеріали адміністративної справи встановив наявність в діях ОСОБА_4, як генерального директора ТзОВ з транспортного будівництва у західному регіоні фірми «Західтрансбуд», складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.188-6 КпАП України та накладено адміністративне стягнення в розмірі 1360 грн., яке полягало у тому, що ним 09.03.2016 року не було допущено для проведення перевірки головних державних інспекторів Герей Р.Р. та Яворівську О.Г., які були уповноважені для проведення планової перевірки дотримання законодавства про працю у вказаному товаристві відповідно до Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 року №96, посадовою інструкцією та відповідним направленням на проведення перевірки від 04.03.2016 року №229.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення від 15.03.2016 року №13/01/023/0105, складеного головним державний інспектор праці Головного управління Держпраці у Львівській області Державної інспекції України з питань праці Герей Р.Р. (а.с.54-56), 09.03.2016 року під час відвідування ТзОВ з транспортного будівництва у західному регіоні фірми «Західтрансбуд» з метою проведення планової перевірки стану додержання законодавства про працю, додержання чинного законодавства про працю у ТзОВ в частині повноти нарахування та виплати заробітної плати, генеральним директором товариства вчинено перешкоду в проведенні перевірки зазначеним інспекторам.

Згідно з наявним в матеріалах справи акту від 09.03.2016 року, складеного головними державними інспекторами Герей Р.Р., Яворівською О.Г., Стащишин В.М. та Фургало Г.В. (а.с.52) вбачається, що дійсно 09.03.2016 року під час вручення ОСОБА_4 направлення про проведення планової перевірки ТзОВ з транспортного будівництва у західному регіоні фірми «Західтрансбуд», останній заявив, що допускати до проведення перевірки членів комісії не буде.

Як вбачається із акту перевірки додержання суб'єктами господарювання законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування (а.с.8-24) планова перевірка ТзОВ з транспортного будівництва у західному регіоні фірми «Західтрансбуд» 09.03.2016 року не відбулася.

В судовому засіданні представник позивача визнав, що дійсно позивач не допустив 09.03.2016 року головних державних інспекторів Головного управління Держпраці у Львівській області для проведення планової перевірки дотримання законодавства про працю, вважає такі дії правомірними, а в його діях у зв'язку із цим відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки відповідно до положень п.3 перехідних положень Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» продовжено мораторій на проведення перевірок контролюючими органами, яким являється Головне управління Держпраці у Львівській області, щодо підприємств, річний дохід яких не перевищує 20 млн. грн.

Даючи правову оцінку наведеним позиціям сторони позивача незаконності постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, а також доводам відповідача щодо правомірності вказаної постанови, суд виходить з наступного.

Указом Президента України від 6 квітня 2011 року № 386/2011 затверджено Положення про Державну інспекцію України з питань праці, відповідно до пункту 1 якого Державна інспекція України з питань праці входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує, зокрема, реалізацію державної політики з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю.

Згідно із підпунктом 1 пункту 4 Положення Держпраці України відповідно до покладених на неї завдань здійснює, зокрема, державний нагляд та контроль за додержанням підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності, господарювання законодавства про працю з питань трудових відносин, оплати праці.

Відповідно до підпунктів 5 та 8 пункту 6 Положення Держпраці України для виконання покладених на неї завдань має право, зокрема, здійснювати безперешкодно перевірки у виробничих, службових та адміністративних приміщеннях роботодавців, з метою нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, ознайомлюватися під час проведення перевірок з інформацією, документами і матеріалами та одержувати від роботодавців, необхідні для виконання повноважень Держпраці України копії або витяги з документів, ведення яких передбачено законодавством про працю (у тому числі з питань, передбачених підпунктом 1 пункту 4 цього Положення); складати у випадках, передбачених законом, протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення.

Держпраці України здійснює свої повноваження безпосередньо та через свої територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (пункт 7 Положення).

Процедура проведення Державною інспекцією України з питань праці та її територіальними органами перевірок додержання законодавства з питань праці визначена Порядком проведення перевірок посадовими особами Державної інспекції України з питань праці та її територіальних органів, який затверджено наказом Міністерства соціальної політики України від 02.07.2012 року № 390 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 30.07.2012 року за № 1291/21603.

Відповідно до пунктів 2 та 3 Порядку № 390 право проведення перевірок мають посадові особи Держпраці України та її територіальних органів, які відповідно до своїх посадових обов'язків мають повноваження державного інспектора з питань праці.

Інспектор може проводити планові та позапланові перевірки, які можуть здійснюватися за місцем провадження господарської діяльності суб'єкта господарювання або його відокремлених підрозділів або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».

Пунктами 4, 7 Порядку № 390 встановлено, що інспектор має право на проведення перевірки за наявності у нього службового посвідчення та направлення на перевірку.

За результатами перевірки складається акт перевірки. У разі виявлення порушень законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування вносяться приписи про усунення виявлених порушень, вживаються заходи щодо притягнення до відповідальності винних осіб згідно із вимогами чинного законодавства.

Як було встановлено судом, перевірка ТзОВ з транспортного будівництва у західному регіоні фірми «Західтрансбуд» проводилася 09.03.2016 року головними інспекторами Головного управління Держпраці у Львівській області на підставі направлення управління про проведення перевірки дотримання законодавства про працю від 04.03.2016 року №229.

За приписами статті 188-6 КУпАП невиконання законних вимог посадових осіб центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, щодо усунення порушень законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування або створення перешкод для діяльності цього органу - тягне за собою накладення штрафу на посадових осіб від п'ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 230-1 КУпАП встановлено, що центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, розглядає справи про адміністративні правопорушення, пов'язані з невиконанням законних вимог посадових осіб цих органів або створенням перешкод для діяльності цих органів (стаття 188-6).

Від імені органів спеціально уповноваженого органу виконавчої влади з державного нагляду за додержанням законодавства про працю розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право:

державні інспектори праці територіальних органів - штраф до вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

Головний державний інспектор праці України, його заступники; головні державні інспектори праці територіальних органів, їх заступники; державні інспектори праці спеціально уповноваженого органу виконавчої влади з державного нагляду за додержанням законодавства про працю - штраф до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, оскільки позивачем, як керівником ТзОВ з транспортного будівництва у західному регіоні фірми «Західтрансбуд», було створено перешкоди для діяльності головних державних інспекторів праці Головного управління Держпраці у Львівській області шляхом відмови у допуску до проведення планової перевірки, суд вважає, що посадова особа відповідача діяла у межах своїх повноважень та відповідно до встановленого факту порушення.

Крім цього суд вважає безпідставними покликання позивача на дію мораторію на проведення перевірок з огляду на таке.

01.01.2015 р. набув чинності Закон України від 28.12.2014 р. № 76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України».

Пунктом 8 Прикінцевих положень цього Закону визначено, що перевірки підприємств, установ, організацій, фізичних осіб-підприємців контролюючими органами (крім Державної фіскальної служби України та Державної фінансової інспекції України) здійснюються протягом січня - червня 2015 року виключно з дозволу Кабінету Міністрів України або за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки.

Обмеження щодо перевірок підприємств, установ, організацій, фізичних осіб-підприємців контролюючими органами, зокрема й Держпраці України, тривало протягом січня - червня 2015 року; дія вищевказаного мораторію закінчилась 30.06.2015 р., а тому жодних обмежень на проведення перевірок відповідно до законодавства з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю станом на серпень - вересень 2015 року не існувало.

Крім того, пунктом 3 Прикінцевих положень Закону України від 28 грудня 2014 року № 71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» встановлено, що у 2015 та 2016 роках перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб - підприємців з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік контролюючими органами здійснюються виключно з дозволу Кабінету Міністрів України, за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки, згідно з рішенням суду або згідно з вимогами Кримінального процесуального кодексу України. Зазначене обмеження не поширюється:

з 1 січня 2015 року на перевірки суб'єктів господарювання, що ввозять на митну територію України та/або виробляють та/або реалізують підакцизні товари, на перевірки дотримання норм законодавства з питань наявності ліцензій, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, єдиного соціального внеску, відшкодування податку на додану вартість;

з 1 липня 2015 року на перевірки платників єдиного податку другої і третьої (фізичні особи - підприємці) груп, крім тих, які здійснюють діяльність на ринках, продаж товарів у дрібнороздрібній торговельній мережі через засоби пересувної мережі, за винятком платників єдиного податку, визначених пунктом 27 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України, з питань дотримання порядку застосування реєстраторів розрахункових операцій.

У пункті 1.1 статті 1 Податкового кодексу України вказано, що даний кодекс регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Цим Кодексом визначаються функції та правові основи діяльності контролюючих органів, визначених пунктом 41.1 статті 41 цього Кодексу.

Пунктом 41.1 ст.41 ПК України визначено, що контролюючими органами є органи доходів і зборів - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування єдиної державної податкової, державної митної політики в частині адміністрування податків і зборів, митних платежів та реалізує державну податкову, державну митну політику, забезпечує формування та реалізацію державної політики з адміністрування єдиного внеску, забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями при застосуванні податкового та митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску (далі - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику), його територіальні органи.

Отже, Закон України від 28 грудня 2014 року № 71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» направлений на врегулювання відносин, що виникають у сфері справляння податків і зборів.

Відповідно до Податкового кодексу України, який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, контролюючим органом доходів і зборів є Державна фіскальна служба України та її територіальні органи.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов'язки та відповідальність суб'єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначає Закон України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».

За приписами частини другої цього Закону його дія поширюється на відносини, пов'язані зі здійсненням державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Дія цього Закону не поширюється на відносини, що виникають, зокрема, під час здійснення державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення.

Цю частину було доповнено словами «державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення» відповідно до Закону України від 28.12.2014 р. № 77-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування загальнообов'язкового державного соціального страхування та легалізації фонду оплати праці», який набрав чинності з 01.01.2015 року.

Аналізуючи вказані норми права в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що Державна інспекція України з питань праці та її територіальні органи не є контролюючими органами доходів і зборів в розумінні пункту 41.1 статті 41 Податкового кодексу України, а відтак дія положень пункту 3 Прикінцевих положень Закону України від 28 грудня 2014 року № 71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» на них не поширюється.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що у спірних правовідносинах відповідач діяв правомірно, позивач не був наділений правом не допускати головних державних інспекторів управління Держпраці для здійснення планової перевірки, тому підстави для визнання протиправною і скасування оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення відповідно до статті 188-6 КУпАП відсутні. А тому в задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

При цьому суд вважає необґрунтованими доводи представника позивача про необхідність застосування до даних правовідносин аналогії закону - положень ч.7 ст. 4 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, оскільки в даному випадку вказаний закон регулює інші правовідносини, а питання проведення перевірки відповідачем чітко врегульовані іншими законодавчими актами.

Керуючись ст.ст. 2,9,94,160-163 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

в задоволенні позову ОСОБА_4 до Головного управління Держпраці у Львівській області, головного державного інспектора праці Герей Романа Романовича про скасування постанови від 15 березня 2016 року, винесеної головним державним інспектором праці Головного управління Держпраці у Львівській області Герей Романом Романовичем про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ст.188-6 КпАП України, відмовити за їх безпідставністю.

На постанову суду може бути подана апеляційна скарга в порядку і в строки передбачені ст.186 КАС України.

Суддя: Гирич С. В.