Справа № 337/1427/16-а
Суддя: Мурашова Н. А.
Дата ухвалення: 2016-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2016 року Хортицький районний суд м.Запоріжжя в складі:

головуючого судді - Мурашової Н.А.

при секретарі Чалій Т.П.,

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Запоріжжя справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України в Хортицькому районі м.Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

20.04.2016р. позивач звернувся до суду з вказаним позовом, який мотивує тим, що наприкінці 2015р. він звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.«б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Рішенням відповідача №42 від 04.12.2015р. йому відмовлено в призначенні пенсії, оскільки наявного у нього страхового стажу 20р. 01міс. 06дн., по Списку №2 12р. 00міс. 12дн., недостатньо для призначення відповідної пенсії. Вважає таку відмову протиправною, оскільки відповідачем не було враховано період його служби в лавах ОСОБА_4 та період його роботи до 01.01.1991р. в районах Крайньої Півночі колишнього СРСР, який зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 01.01.1991р. Відповідні пільги надаються незалежно від наявності письмового строкового договору і повинні зараховуватись йому із розрахунку один рік роботи як один рік та шість місяців пільгового стажу. З 23.12.1977р. по 01.01.1991р. він працював на різних підприємствах в районах Крайньої Півночі, служив в ОСОБА_4 в цьому ж районі і загалом період його роботи становить 09р. 01 міс. 14дн. Якщо застосувати пільгове обчислення із розрахунку один рік за один рік і шість місяців, то його пільговий стаж до 01.01.1991р. становить 13р. 07міс.06дн. Після січня 1991р. він продовжував працювати в районах Крайньої Півночі і стаж його роботи становить з 01.01.1991р. до 30.12.1995р. 04р.06міс.15дн., який також підлягає зарахуванню в стаж його роботи. Загальний стаж роботи в районах Крайньої Півночі становить 18р. 01міс. 21дн., що є достатнім для призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах. Крім того, вважає, що відповідач невірно застосував п.«б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», оскільки він має загальний стаж роботи 25 р. 01міс.07дн., по Списку №2 - 12р.00міс.12дн, що менше, ніж передбачено даною нормою, у звязку з чим він має право на вихід на пенсію із зменшенням пенсійного віку на 1 рік за кожні 2р. 6міс. такої роботи. В даному випадку його пенсійний вік повинен бути зменшений на 4р. 8міс. і він має право вийти на пенсію в 55р. 4міс. На момент звернення з заявою про призначення пенсії він досяг 55 років та 11 міс. Усі необхідні документи для призначення пенсії він надав відповідачу. За вказаних обставин вважає, що відповідач протиправно відмовив йому в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Просить визнати незаконним та скасувати рішення УПФУ в Хортицькому районі м.Запоріжжя №42 від 04.12.2015р. щодо відмови йому в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, зобовязати відповідача призначити йому пенсію за віком на пільгових умовах з 26.11.2015р.

Ухвалою суду від 21.04.2016р. по даній справі було відкрито скорочене провадження.

05.05.2016р. до суду надійшли письмові заперечення відповідача, в яких він позов не визнав, просить в його задоволенні відмовити, мотивуючи це тим, що дійсно 26.11.2015р. позивач звернувся до УПФУ з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Згідно з нормами даної статті позивачу для призначення пенсії необхідно мати 25 років 6 міс. загального стажу та 12років 06 міс. пільгового стажу по Списку №2. Під час перевірки поданих ним документів було встановлено, що позивач працював в районах Крайньої Півночі і стаж роботи в такому районі до 01.01.1991р. зараховується до страхового стажу в порядку та на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 01.01.1991р. Пільгове обчислення страхового стажу проводиться на підставі трудової книжки, або письмового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та користування пільгами. Однією з умов надання відповідних пільг є укладання трудового договору в письмовій формі. Період роботи позивача з 23.12.1977р. по 24.04.1978р., з 31.07.1980р. по 16.10.1981р., з 04.11.1981р. по 26.04.1982р., з 25.06.1982р. по 26.08.1982р. не підтверджені ні письмовими трудовими договорами, ні відповідними довідками, тому не можуть бути зараховані в полуторному розмірі до страхового стажу. З проведеним УПФУ розрахунком позивач має загальний стаж 20 років 01 міс. 05дн. та 12р. 01міс. 12дн. пільгового стажу по Списку №2, що є недостатнім для призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Вважає, що при прийнятті рішення про відмову в призначенні пенсії позивачу відповідач діяв відповідно до закону.

Ухвалою суду від 17.05.2016р. розгляд справи у скороченому провадженні визнаний неможливим і справа призначена до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали повністю з підстав, викладених в позовній заяві, просять позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав повністю з підстав, викладених в письмових запереченнях, просить в його задоволенні відмовити.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню за таких підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 народився 22.12.1959р.

26.11.2015р. позивач звернувся до УПФУ в Хортицькому районі м.Запоріжжя із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Рішенням відповідача №42 від 04.12.2015р. позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, оскільки пільговий стаж його роботи по Списку №2 відповідно до п.«б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» складає 12 років 00 місяців 12 днів, загальний стаж 20 років 01 місяць 05 днів, що є недостатнім для призначення пенсії.

Також судом встановлено, що в трудовій книжці позивача, яка була надана відповідачу разом із заявою про призначення пенсії, і оригінал якої був оглянутий судом в судовому засіданні, містяться такі записи про роботу позивачу:

- 01.09.1975р. 13.07.1977р. навчався в ПТУ-16 м.Запоріжжя, 01р. 10міс. 12дн.

- 26.07.1977р. 04.10.1977р. електромонтер електромеханічного заводу «Днепроспецсталь», 00р. 02міс. 09дн.,

- 23.12.1977р. 24.04.1978р. учень, електрослюсар копальні Кулар обєднання «Якутзолото» «Главзолото» МЦМ СРСР (Усть-Янський р-н Якутія), 00р. 04 міс. 02дн.,

- 07.05.1978р. 12.05.1980р. служба в лавах ОСОБА_4 в районах Крайньої Півночі, 02р. 00 міс. 06дн.,

- 31.07.1980р. 16.10.1981р. - електрослюсар золотодобувного гірнично-збагачувального комбінату «Куларзолото» ім.. 50-річчя СРСР обєднання «Якутзолото» МЦМ СРСР, 01р. 02міс. 16дн.,

- 04.11.1981р. 26.04.1982р. - електрослюсар золотодобувного гірнично-збагачувального комбінату «Куларзолото» ім.. 50-річчя СРСР обєднання «Якутзолото» МЦМ СРСР, 00р. 05міс. 23дн.,

- 25.06.1982р. 26.08.1982р. вантажник Куларського продснабу УРСу обєднання «Якутзолото» МЦМ СРСР, 00р. 02міс. 02дн.,

- 23.09.1983р. 05.02.1985р. водій, вантажник Запорізького півовареного заводу №2, 01р. 04міс. 13дн.,

- 06.08.1985р. 09.10.1985р. водій Автобази №7 м.Запоріжжя, 00р. 02 міс. 04дн.

- 20.02.1986р. 20.07.1992р. помічник бурильника, помічник машиніста, помічник кухаря, помічник машиніста Заполярної ГРЕ ПГО «Якутськгеологія», 06р. 05міс. 00дн.

- 06.01.1993р. 30.12.1995р. - помічник бурильника, помічник машиніста АТ Гірничогеологічна холдингова компанія «Заполярна» ім..Янгео, 02р. 11міс. 25дн.

Вказані періоди роботи були зараховані позивачу в його трудовий стаж на підставі відомостей трудової книжки.

Крім того, з 15.02.1983р. по 20.07.1983р. позивач навчався в Запорізькому вищому професійному училищі, 00р. 05міс. 06дн., і цей період також зарахований йому в стаж роботи на підставі відповідної архівної довідки.

Згідно наданого представником відповідача розрахунку стаж роботи позивача за всіма вказаними періодами становить 20 років 01 місяць 05днів, в т.ч. стаж роботи по Списку №2 09 років 09 міс. 22 дн., військова служба 02роки 00 міс. 06дн., робота в районах Крайньої Півночі - 14 років 00 міс. 15дн. Періоди роботи в районах Крайньої Півночі з 20.02.1986р. по 31.12.1990р. зараховані в співвідношенні 1 рік роботи за 1 рік та 6 місяців стажу.

В судовому засіданні представник відповідача пояснив, що в даному розрахунку працівниками УПФУ було допущено технічну помилку при визначенні пільгового стажу за Списком №2, який становить не 09 років 09 міс. 22дн., а 12 років 00 міс.12дн., як вірно зазначено в рішенні №42 від 04.12.2015р. про відмову в призначенні позивачу пенсії.

Таким чином, суд встановив, що даний спір між сторонами виник з приводу незарахування відповідачем в загальний стаж роботи позивача усіх періодів його роботи та служби в лавах ОСОБА_4 в районах Крайньої Півночі із розрахунку 1 рік роботи за 1 рік та 6 місяців стажу, невірного розрахунку у звязку з цим загального стажу роботи позивача, який дає йому право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах із зменшенням пенсійного віку відповідно до п. «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Спору щодо пільгового стажу - 12 років 00 міс. 12дн. між сторонами немає.

В той же час, суд зясував, що позивач при розрахунку свого загального стажу включає до нього періоди роботи: 01.08.2008р. 31.12.2010р. ТОВ «Дніпротрансервіс», 02р. 05міс. 00дн., 01.04.2011р. 30.09.2011р. ТОВ «ДТС Логістик», 00р. 06 міс. 00дн.

Представник відповідача в судовому засіданні пояснив, що ці періоди не враховані в загальний трудовий стаж позивача у звязку з відсутністю відповідних записів в його трудовій книжці та інших належних доказів на підтвердження факту роботи, хоча в розпорядженні УПФУ є відомості бази даних персоніфікованого обліку, відповідно до яких вбачається часткове утримання з доходів позивача внеску на пенсійне страхування в зазначений період.

В даному випадку суд вбачає наявність між сторонами і спору щодо вищевказаного періоду роботи позивача, але останній свої позовні вимоги про визнання незаконним та скасування рішення про відмову в призначенні пенсії з цими обставинами не повязує та їх не обґрунтовує, у звязку з чим суд не може давати оцінку вказаним обставинам, оскільки відповідно до ст.11 КАС України розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, що подаються сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публiчно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно із ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь - якими несприятливими наслідками для прав, свобод, та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. Відсутність хоча б однієї з наведених вище ознак, є підставою для задоволення адміністративного позову.

Відповідно до ст.6, 11 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю субєктів владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки у разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін та третіх осіб, про захист яких вони просять.

При вирішенні цієї справи суд керується принципом верховенства права (ст. 8 КАС України) відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Ст.19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Ч.1 ст.9 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Відповідно до ч.1 ст.26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

При цьому, відповідно до ч.3 ст.2 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», для окремих категорій громадян законами України можуть встановлюватися умови, норми і порядок їх пенсійного забезпечення, відмінні від загальнообов'язкового державного пенсійного страхування і недержавного пенсійного забезпечення.

Так, згідно з пп.1 п.2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», який набрав чинності з 1 січня 2004 року, пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про пенсійне забезпечення» звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію.

Загальними умовами призначення пенсії за віком є досягнення певного віку та наявність певного стажу роботи (ст.12 Закону), зокрема, для чоловіків - досягнення 60 років і стаж роботи не менше 25 років.

Відповідно до п. «б» ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності стажу роботи, зокрема, з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців у чоловіків і не менше 20 років 6 місяців у жінок (абзац 3 п. «б» ст.13 Закону).

Працівникам, які не мають стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку,

встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування", чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи (абзац 4 п. «б» ст.13 Закону).

Відповідно до ст.100 Закону України «Про пенсійне забезпечення» особам, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, пенсії за віком призначаються на таких умовах:

а) особам, які мають на день введення в дію цього Закону повний стаж на зазначених роботах, що давав право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Законом, призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством;

б) особам, які не мають повного стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, вік, необхідний для призначення пенсії відповідно до статті 12, знижується пропорційно наявному стажу в порядку, передбаченому статтями 13-14 цього Закону, виходячи з вимог цього стажу, встановлених раніше діючим законодавством.

Крім того, відповідно до п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року.

Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року № 148 "Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26 вересня 1967 року "Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі".

Пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основнимдокументом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Зі змісту Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 N 637, вбачається, що документом, що підтверджує наявність пільгового трудового стажу є трудова книжка. У разі відсутності у трудовій книжці інформації, яка б містила відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, то документом, який підтверджує наявність такого стажу може бути уточнююча довідка з підприємства, де працював заявник.

Відповідно до ст.81 Закону України «Про пенсійне забезпечення» призначення пенсій і оформлення документів для їх виплати здійснюється органами Пенсійного фонду України.

Відповідно до ч.1 ст.101 вказаного Закону органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб,

а також в необхідних випадках перевіряти обгрунтованість їх видачі.

Відповідно до п.4.1, 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного Фонду України № 22-1 від 25.11.2005р., орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії при зверненні особи з відповідною заявою. Заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі.

При прийманні документів орган, що призначає пенсію, 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі; 4) видає памятку пенсіонеру, копія якої зберігається у пенсійній справі.

Не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у т.ч. документів, одержаних відповідно до абз.2 пп.3 п.4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України (п.4.3).

Зясувавши повно, всебічно та обєктивно обставини справи, оцінивши надані сторонами докази у їх сукупності, проаналізувавши вищевикладені норми діючого законодавства, суд вважає, що відповідач неправомірно не зарахував до загального стажу позивача періоди його роботи в районах Крайньої Півночі з 23.12.1977р. по 24.04.1978р., з 31.07.1980р. по 16.10.1981р., з 04.11.1981р. по 26.04.1982р., з 25.06.1982р. по 26.08.1982р. та період його строкової військової служби в лавах ОСОБА_4 в районах Крайньої Півночі з 07.05.1978р. по 12.05.1980р. із розрахунку один рік роботи та служби за один рік та шість місяців стажу роботи.

Діюче законодавство України передбачає зарахування громадянам України в загальний стаж періоду роботи в таких районах (п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»). При цьому, вказана норма вказує на те, що період роботи до 01.01.1991р. зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року, і відсилає до відповідних нормативно-правових актів.

Зі змісту Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року № 148 "Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26 вересня 1967 року "Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", вбачається, що працівникам, які працюють у цих районах або проходили строкову військову службу, надаються пільги при обчисленні стажу роботи, який дає право на пенсію за віком, і такий стаж розраховується як один рік шість місяців за один рік роботи в зазначених районах.

В даному випадку суд вважає, що вказаний стаж роботи позивача в районах Крайньої Півночі та час проходження ним строкової військової служби в цьому районі до 01.01.1991р. повинен бути зарахований відповідачем в загальний стаж роботи позивача із розрахунку 1 рік роботи за 1 рік та 6 місяців стажу, оскільки цей стаж підтверджений належним чином трудовою книжкою, яка є відповідно до ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи особи. Крім того, ці періоди роботи позивача в районах Крайньої Півночі підтверджені наданими позивачем відповідачу при зверненні із заявою про призначення пенсії уточнюючими довідками про місце та період роботи, розташування підприємств в районах Крайньої Півночі з районним коефіцієнтом 2,0.

При цьому, суд звертає увагу, що відповідач фактично не оспорює факту роботи позивача у вказані періоди і дійсність відповідних записів в трудовій книжці, і зараховує вказані періоди в загальний стаж роботи, проводячи розрахунок у співвідношенні 1:1 і заперечуючи необхідність проведення розрахунку із співвідношення 1:1,5, що, на думку суду, є необґрунтованим.

Доводи представника відповідача про те, що на підтвердження такого стажу позивачем повинні бути надані окремі письмові трудові договорі, суд вважає безпідставними, оскільки, як вже зазначалось, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є саме трудова книжка. Лише у випадку відсутності відповідних записів або наявності неточностей в них стаж роботи може бути підтверджений іншими документами довідками, договорами тощо. В п.5 Прикінцевих положень, що регулює питання зарахування стажу роботи в районах Крайньої Півночі, також зазначені альтернативні способи підтвердження пільгового страхового стажу: трудова книжка, або письмовий трудовий договір, або довідки. Надання усіх цих документів разом не є обовязковим. Вказані доводи представника відповідача фактично свідчать про самостійне тлумачення як норм чинного законодавства, так і документів позивача про його трудову діяльність, умови праці, що є неприпустимим для органу державної влади, який повинен діяти виключно на підставі Закону.

Таким чином, суд вважає, що відповідач при незарахуванні в загальний стаж роботи позивача вищевказаних періодів його роботи та строкової військової служби в лавах ОСОБА_4 в районах Крайньої Півночі із розрахунку один рік роботи та служби за один рік та шість місяців стажу роботи діяв не відповідно до Закону, не в спосіб, передбачений ним, у звязку з чим такі його дії є неправомірними.

Але, обґрунтовуючи свої вимоги щодо незаконності рішення відповідача про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах саме невірним розрахунком стажу його роботи в районах Крайньої Півночі, позивач не просить визнати такі дії неправомірними і не визначає відповідного способу поновлення порушеного права.

З метою повного захисту прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду, враховуючи суть заявленого позову та фактичну його підставу, суд вважає необхідним вийти за межі позовних вимог, як вони викладені позивачем в позовній заяві, та визнати неправомірними дії УПФУ в Хортицькому районі м.Запоріжжя щодо незарахування в загальний стаж роботи позивача періодів його роботи в районах Крайньої Півночі з 23.12.1977р. по 24.04.1978р., з 31.07.1980р. по 16.10.1981р., з 04.11.1981р. по 26.04.1982р., з 25.06.1982р. по 26.08.1982р. та періоду строкової військової служби в лавах ОСОБА_4 в районах Крайньої Півночі з 07.05.1978р. по 12.05.1980р. із розрахунку один рік роботи та служби за один рік та шість місяців стажу роботи, зобовязавши відповідача вчинити ці дії.

Вирішуючи спір в частині невірного розрахунку загального стажу роботи позивача, який дає йому право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» із зменшенням пенсійного віку, суд виходить з того, що відповідно до абзацу четвертого цієї норми таке зменшення можливе при наявності трьох обовязкових умов: 1) наявність передбаченого загального стажу роботи, 2) відсутність необхідного стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, 3) наявність не менше половини стажу на зазначених роботах. Саме за таких умов чоловікам зменшується пенсійний вік, визначений ст.26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців роботи зі шкідливим і важкими умовами праці.

Загальний стаж роботи, який дає право чоловікам на призначення пенсії за віком, відповідно до вимог ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення», становить 25 років, пільговий стаж за Списком №2 для призначення пенсії відповідно до п.«б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» для чоловіків становить 12 років 06 місяців, відповідно його половина 06 років 03 місяці.

При розгляді справи судом встановлено, що пільговий стаж позивача по Списку №2 становить 12 років 00 місяців 12 днів, тобто менше того, що дає йому право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах після досягнення 55 років (12 років 06 місяців), але не менше його половини (06 років 03 місяці). Спору щодо розміру цього стажу між сторонами немає.

Щодо загального стажу позивача судом встановлено, що за розрахунком відповідача він становить 20 років 01 місяць 05 днів і, на думку суду, розрахований ним невірно, зокрема, як вказувалось вище, відповідачем не зараховано позивачу усі періоди його роботи в районах Крайньої Півночі у співвідношенні 1 рік роботи за 1 рік та 6 місяців стажу. Даним судовим рішення вказані дії відповідача визнані неправомірними та його зобовязано здійснити таке зарахування.

За розрахунком суду у випадку зарахування до стажу позивача усіх періодів його роботи в районах Крайньої Півночі до 01.01.1991р. у співвідношенні 1 рік роботи за 1 рік та 6 місяців стажу позивач матиме стаж роботи в районах Крайньої Півночі 18 років 02 місяці 01дн. і відповідно загальний стаж роботи, підтверджений записами в трудовій книжці, які не оспорюються відповідачем, 22 роки 02 місяці 15днів.

Але, як вже зазначалось судом, між сторонами фактично мається спір щодо періоду роботи позивача 2008-2011р., який не підтверджений трудовою книжкою та на даний час іншими документами. При цьому, позивач не звертається до суду в межах даної справи за його вирішенням, заявлені позовні вимоги цими обставинами не обґрунтовує, в той час, коли вирішення даного спору може вплинути на остаточне визначення загального стажу роботи позивача і відповідно на його право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

За наявності у позивача підтвердженого загального стажу роботи понад 25 років пенсійний вік позивачу повинен бути зменшений на 4 роки із розрахунку: 12р.00міс./2р.6м.= 4,8, і повинен становити 56 років. На момент звернення позивача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах по Списку №2 йому виповнилось повних 55 років, 56 років він досяг лише 22.12.2016р., тобто після звернення із заявою про призначення пенсії, у звязку з чим пенсія за віком на пільгових умовах відповідно до п. «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» із зменшенням пенсійного віку йому не може бути призначена.

В той же час, особи, які пропрацювали не менше 15 років у районах Крайньої Півночі відповідно до Тимчасової Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до них, в галузі пенсійного забезпечення, від 15.01.1993р., мають право на пенсію по старості (за віком) чоловіки по досягненню 55 років і загальному стажі 25 років.

В судовому засіданні представник відповідача не заперечував можливість призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах саме на підставі вказаних норм, але за наявності відповідного загального стажу роботи та необхідного стажу роботи у районах Крайньої Півночі.

Оскільки стаж роботи позивача в районах Крайньої Півночі та відповідно загальний стаж роботи позивача був розрахований відповідачем невірно, беручи до уваги, що між сторонами мається спір щодо інших періодів роботи позивача, які можуть бути включені до загального стажу роботи і остаточно вплинути на право позивача на пенсію, суд вважає прийняте відповідачем рішення №42 від 04.12.2015р. про відмову в призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах незаконним та необґрунтованим.

Крім того, суд вважає, що при прийнятті вказаного рішення відповідач порушив вимоги ст.101 Закону України «Про пенсійне забезпечення», п.4.2, 4.3 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, оскільки, фактично посилаючись на відсутність письмових трудових договорів або інших документів на підтвердження періодів роботи позивача в районах Крайньої Півночі, користування пільгами при обчисленні стажу роботу за цей період, а також на відсутність записів про роботу позивача протягом 2008-2011р. у його трудовій книжці, але за наявності даних персоніфікованого обліку про фактичну його роботу в цей період та сплату страхових внесків, на можливість призначення інших видів пенсії за наявності відповідних умов, в т.ч. і як особі, що працювала в районах Крайньої Півночі на підставі вищевказаної Тимчасової Угоди, не запропонував позивачу в тримісячний строк подати додаткові документи, не скористався своїм правом витребування таких документів, фактично не перевірив надані документи та інформацію, що в них містилась, і без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття законного та обґрунтованого рішення, прийняв передчасне рішення про відмову в призначенні позивачу пенсії.

Доказів правомірності прийняття оскаржуваного рішення та доказів повного і обґрунтованого розгляду звернення позивача за призначенням пенсії відповідач суду не надав, що є порушенням вимог ч.2 ст.71 КАС України, відповідно до якої в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, суд вважає, що в даному випадку відповідач діяв не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, що передбачені Законом, чим порушив вимоги ст.19 Конституції України, тому прийняте ним рішення №42 від 04.12.2015р. слід визнати незаконним та скасувати.

В той же час позовні вимоги про зобовязання відповідача призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 26.11.2015р., не підлягають задоволенню, оскільки згідно з вимогами ст.82 Закону України «Про пенсійне забезпечення» повноваження призначення пенсії особам при дотриманні відповідних умов є виключною компетенцією органів Пенсійного Фонду України, суд не може перебирати на себе функцію іншого державного органу. Крім того, як встановлено судом, між сторонами існує інший спір, вирішення якого може вплинути на право позивача на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, в межах даної справи суд позбавлений можливості перевірити та дати оцінку доводам сторін щодо цього спору. За наявності вказаних обставин, які повинні і можуть бути перевірені органами Пенсійного Фонду під час розгляду заяви про призначення пенсії, на даний час у суду відсутні законні підстави для прийняття рішення про задоволення позовних вимог в цій частині.

В той же час, здійснюючи правосуддя за принципом законності та верховенства права, виходячи із суті спірних правовідносин та з метою повного захисту права позивача на пенсійне забезпечення, суд вважає необхідним вийти за межі позовних вимог, як вони викладені позивачем в позовній заяві, та поновити порушені права позивача шляхом зобовязання відповідача провести додаткову перевірку дотримання умов для призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах, здійснити розрахунок стажу його роботи і повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком на пільгових умовах від 26.11.2015р.

На підставі вищевикладеного, позов ОСОБА_1 слід задовольнити частково.

Керуючись ст.8,19,46 Конституції України, Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», Законом України «Про пенсійне забезпечення», ст..2,8,9,11,14,159-162 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України в Хортицькому районі м.Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії УПФУ в Хортицькому районі м.Запоріжжя щодо незарахування в загальний стаж роботи ОСОБА_1 періодів його роботи в районах Крайньої Півночі з 23.12.1977р. по 24.04.1978р., з 31.07.1980р. по 16.10.1981р., з 04.11.1981р. по 26.04.1982р., з 25.06.1982р. по 26.08.1982р. та періоду строкової військової служби в лавах ОСОБА_4 в районах Крайньої Півночі з 07.05.1978р. по 12.05.1980р. із розрахунку один рік роботи та служби за один рік та шість місяців стажу роботи.

Зобовязати УПФУ в Хортицькому районі м.Запоріжжя зарахувати в загальний стаж роботи ОСОБА_1 періоди його роботи в районах Крайньої Півночі з 23.12.1977р. по 24.04.1978р., з 31.07.1980р. по 16.10.1981р., з 04.11.1981р. по 26.04.1982р., з 25.06.1982р. по 26.08.1982р. та період строкової військової служби в лавах ОСОБА_4 в районах Крайньої Півночі з 07.05.1978р. по 12.05.1980р. із розрахунку один рік роботи та служби за один рік та шість місяців стажу роботи.

Визнати незаконним та скасувати рішення УПФУ в Хортицькому районі м.Запоріжжя №42 від 04.12.2015р. щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Зобовязати УПФУ в Хортицькому районі м.Запоріжжя провести додаткову перевірку дотримання умов для призначення ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах, здійснити розрахунок стажу роботи і повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах від 26.11.2015р.

В іншій частині позову відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Хортицький районний суд м.Запоріжжя протягом десяти днів з дня отримання копії постанови в повному обсязі.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова суду, якщо вона не скасована, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складений 14 червня 2016р.

Суддя Н.А.Мурашова

10.06.2016