Справа № 804/725/16
Суддя: Олійник Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2016-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

копія
ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 квітня 2016 р. Справа №804/725/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1,
при секретаріОСОБА_2
представників позивача представника відповідача-1 представника відповідача-2ОСОБА_3, ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства «Нікопольський завод феросплавів» до відповідача-1: Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби, відповідача-2: Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльності та стягнення пені, -
05.02.2016 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернулось Публічне акціонерне товариство Нікопольський завод феросплавів з позовом до відповідача-1: Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби, відповідача-2: Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області, в якому, з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог від 22.03.2016 року, просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області, яка виразилась у ненаданні Публічному акціонерному товариству Нікопольський завод феросплавів суми автоматичного бюджетного відшкодування податку на додану вартість по декларації за червень 2015 року шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок Публічного акціонерного товариства Нікопольський завод феросплавів протягом трьох операційних днів після отримання висновку Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби;
- стягнути з Державного бюджету України на користь Публічного акціонерного товариства Нікопольський завод феросплавів пеню, нараховану на суму заборгованості бюджету з відшкодування податку на додану вартість за червень 2015 року в розмірі 351171,17 грн.
В обґрунтування заявлених позовних вимог, з урахуванням заяви про їх зменшення від 22.03.2016 року, Публічне акціонерне товариство Нікопольський завод феросплавів (далі ПАТ НЗФ) зазначило, що разом з декларацією з податку на додану вартість (ПДВ) за червень 2015 року ним була заявлена відповідачу-1 сума автоматичного бюджетного відшкодування в розмірі 5500235,00грн., про що надані відповідні розрахунок та заява. Після проведення камеральної перевірки відповідач-1 своєчасно надав казначейській службі висновок із зазначенням суми ПДВ, що підлягає автоматичному відшкодуванню з бюджету на користь товариства по декларації за червень 2015 року у заявленому розмірі. Це вбачається з копії висновку податкової інспекції про суми відшкодування ПДВ від 10.08.2015 року №2729-20, за яким визначена сума автоматичного відшкодування з бюджету у розмірі - 5500235,00грн. Проте, відповідач-2 не виконав свого обовязку та не провів необхідні перерахування автоматичного бюджетного відшкодування у встановлений Податковим кодексом України (далі - ПКУ) строк. Також у відповідності до п.200.23 ст.200 ПКУ на суму заборгованості бюджетного відшкодування, а саме: 5500235,00грн. нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення. Сума такої пені станом на 22.03.2016 року становить 351171,17грн.
Представники позивача під час судового засідання підтримали заявлені позовні вимоги у повному обсязі та пояснили обставини справи таким чином, як про це вказано вище.
Представники відповідачів заперечували проти цього адміністративного позову у повному обсязі та просили відмовити у його задоволенні.
Так, відповідач-1 у своїх запереченнях від 04.03.2016 року повідомив про те, що після проведення камеральної перевірки даних, задекларованих ПАТ НЗФ у декларації за червень 2015 року щодо сум автоматичного бюджетного відшкодування ПДВ, ним було встановлено, що товариство має право на отримання автоматичного бюджетного відшкодування. З огляду на це у встановлений законом строк направлено державній казначейській службі відповідний висновок на відшкодування ПДВ. На підтвердження цього відповідач надав суду необхідні письмові докази. Ці відомості і надали змогу ПАТ НЗФ уточнити свої первинні позовні вимоги в редакції від 05.02.2016 року, виключивши пункт щодо визнання з цього приводу протиправною бездіяльність Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби (далі СДПІ).
Відповідач-2 пояснив, що за положеннями ст.200 ПКУ органи державного казначейства здійснюють відшкодування ПДВ підприємствам згідно з отриманими від податкових органів реєстром та висновками. Тобто, у звязку із не надісланням СДПІ узагальненої інформації про обсяги сум бюджетного відшкодування ПДВ, казначейська служба не мала можливості автоматично провести спірні перерахування грошових коштів з рахунку на рахунок.
Заслухавши пояснення осіб, які брали участь у справі, дослідивши письмові докази в їх сукупності, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд приходить до висновку про необхідність задоволення цього адміністративного позову у повному обсязі, з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог від 22.03.2016 року, з огляду на таке.
З матеріалів справи вбачається, що відповідно до свідоцтва платника ПДВ від 28.04.2011 року №100334213 ПАТ НЗФ зареєстроване як платник ПДВ та перебуває на обліку у Спеціалізованій державній податковій інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби.
20.07.2015 року позивач подав до СДПІ податкову декларацію з ПДВ за червень 2015 року, в якій у рядку 23.2 була задекларована сума автоматичного бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку в розмірі 5500235,00грн. разом із розрахунком цієї суми бюджетного відшкодування та заявою про право на її отримання.
Як зазначив відповідач-1, відповідно до ст.200 ПКУ ним проведено камеральну перевірку даних, задекларованих ПАТ НЗФ у декларації з ПДВ за червень 2015 року щодо сум бюджетного відшкодування ПДВ у розмірі 5500235,00 грн. Результати перевірки відображені у складеній Довідці від 07.08.2015 року №32/28-01-47-00186520, за якою визначено, що порушень не встановлено та товариство має право на отримання автоматичного бюджетного відшкодування. Ці відомості відображені 07.08.2015 року у картці особового рахунку ПАТ НЗФ АС «Податковий блок».
Цей висновок листом від 12.08.2015 року №5271/10/28-01-20-03-36 «Про надання висновків на відшкодування ПДВ» було направлено на адресу ГУ ДКСУ для здійснення необхідних перерахунків. Згідно відмітки адресат отримав цей висновок 12.08.2015 року. Однак, не здійснив передбачених у ньому розрахунків з позивачем. Отже, встановлення наявності ознак правомірності/протиправності бездіяльності відповідача-2 є предметом судового доказування, з приводу чого суд зазначає наступне.
Згідно п.200.1 ст.200 ПКУ сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.
Відповідно до п.200.4 ст.200 ПКУ при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:
а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200 1.3 статті 200 1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -
б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200 1.3 статті 200 1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації,
в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.
Пунктами 200.7 - 200.9 ст.200 ПКУ передбачено, що платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.
До податкової декларації платником податків додаються розрахунок суми бюджетного відшкодування та оригінали митних декларацій. У разі якщо митне оформлення товарів, вивезених за межі митної території України, здійснювалося з використанням електронної митної декларації, така електронна митна декларація надається контролюючим органом за місцем митного оформлення контролюючому органу за місцем обліку такого платника податків в порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису відповідно до закону.
Форма заяви про відшкодування та форма розрахунку суми бюджетного відшкодування визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.
Згідно з п.200.17 ст.200 ПКУ джерелом сплати бюджетного відшкодування (у тому числі заборгованості бюджету) є доходи бюджету, до якого сплачується податок.
Забороняється обумовлювати або обмежувати виплату бюджетного відшкодування наявністю або відсутністю доходів, отриманих від цього податку в окремих регіонах України.
Пунктом 200.18 ст.200 ПКУ встановлено, що платники податку, які мають право на бюджетне відшкодування відповідно до цієї статті, подали відповідну заяву та відповідають критеріям, визначеним пунктом 200.19 цієї статті, мають право на автоматичне бюджетне відшкодування податку.
Автоматичне бюджетне відшкодування здійснюється за результатами камеральної перевірки, яка проводиться протягом 20 календарних днів, наступних за граничним терміном отримання податкової декларації, та відповідно до вимог, визначених статтею 76 цього Кодексу.
Контролюючий орган зобов'язаний протягом трьох робочих днів після закінчення перевірки надати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок із зазначенням суми, що підлягає автоматичному відшкодуванню з бюджету.
Орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, надає платнику податку суму автоматичного бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку протягом трьох операційних днів після отримання висновку контролюючого органу.
Пункт 200.19 ПКУ містить перелік критеріїв, яким мають відповідати платники податку, які мають право на отримання автоматичного бюджетного відшкодування.
Згідно вимог пунктів 200.20 та 200.21 ст.200 ПКУ порядок визначення відповідності платника податку критеріям, зазначеним у пункті 200.19 цієї статті, затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Визначення відповідності платника податку зазначеним критеріям проводиться в автоматизованому режимі протягом 15 календарних днів після граничного терміну подачі звітності.
У разі невідповідності за висновком контролюючого органу платника податку визначеним цією статтею критеріям та відсутності в такого платника права на автоматичне бюджетне відшкодування податку контролюючий орган зобов'язаний протягом 17 календарних днів після граничного терміну подачі звітності повідомити платника податку про відповідне рішення та надати детальні пояснення і розрахунки за критеріями, значення яких не дотримано. Відповідне рішення може бути оскаржене платником податку у встановленому порядку.
Якщо контролюючий орган у встановлений термін не надіслав платнику податку зазначеного повідомлення, вважається, що такий платник відповідає критеріям для одержання права на автоматичне бюджетне відшкодування податку.
Так, аналіз вищевикладених норм передбачає, що ГУ ДКСУ у свою чергу зобовязане було перерахувати суму автоматичного бюджетного відшкодування з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в банку протягом трьох операційних днів після отримання такого висновку (тобто, до 17.08.2015 року включно).
Однак, сума автоматичного відшкодування ПДВ за червень 2015 року в розмірі 5500235,00грн. була перерахована на банківський рахунок ПАТ НЗФ лише - 11.11.2015 року. Це підтверджується копією витягу з банківських даних про надходження суми автоматичного бюджетного відшкодування у заявленому розмірі на рахунок товариства, яка наявна в матеріалах справи.
При цьому ГУ ДКСУ не повідомило ПАТ НЗФ про причини порушення строків здійснення автоматичного бюджетного відшкодування на рахунок платника податку у банку.
Отже, факт нездійснення своєчасного автоматичного відшкодування ПДВ свідчить про протиправну бездіяльність з боку ГУ ДКСУ. Адже, як відомо, бездіяльність субєкта владних повноважень це пасивна поведінка субєкта владних повноважень, яка може мати вплив на реалізацію прав, свобод, інтересів фізичної чи юридичної особи (наприклад, неприйняття рішення за заявою особи, не оприлюднення нормативно-правового акта тощо).
З огляду на це позовна вимога про визнання протиправною бездіяльності ГУ ДКСУ, яка виразилась у ненаданні ПАТ НЗФ суми автоматичного бюджетного відшкодування ПДВ по декларації за червень 2015 року шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок ПАТ НЗФ протягом трьох операційних днів після отримання висновку СДПІ є обґрунтованою та підлягає задоволенню повністю.
Що стосується позовної вимоги про стягнення з Державного бюджету України на користь ПАТ НЗФ пені, нарахованої на суму заборгованості бюджету з відшкодування ПДВ за червень 2015 року в розмірі 351171,17грн., то суд зазначає таке.
Відповідно до п.200.23 ст.200 ПКУ суми податку, не відшкодовані платникам протягом визначеного цією статтею строку, вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість. На суму такої заборгованості нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення.
Таким чином, з 18.08.2015 року своєчасно не відшкодована сума ПДВ за червень 2015 року в розмірі 5500235,00грн. вважається заборгованістю бюджету з відшкодування ПДВ, на яку нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення - 11.11.2015 року включно.
Так, за розрахунком пені, нарахованої на суму заборгованості бюджету з відшкодування ПДВ за червень 2015 року, наданим позивачем, сума пені в період з 18.08.2015 року по 11.11.2015 року включно становить - 351171,17грн. та підлягає стягненню з Державного бюджету України на користь позивача.
Згідно з ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.
Судова практика також відповідає правовій позиції суду з цього питання.
Згідно з ч.1 ст.244 КАС України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.
Отже, вищенаведені обставини справи, аналіз норм Податкового кодексу України, судової практики, підтверджують, що ГУ ДКСУ допустило протиправну бездіяльність, внаслідок якої бюджетне відшкодування позивачу не було здійснене протягом визначеного законом строку. У звязку із цим для захисту порушеного права позивача необхідним є стягнення з бюджету пені, нарахованої на суму бюджетної заборгованості на підставі п.200.23 ст.200 ПКУ за період з 18.08.2015 року по 11.11.2015 року включно у сумі - 351171,17грн. З урахуванням чого, розглядувана позовна вимога є такою, що підлягає задоволенню повністю.
Згідно ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Суд згідно ст.86 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.
Таким чином, з огляду на вищевикладене, суд вважає за необхідне задовольнити цей адміністративний позов повністю.
Що стосується вирішення питання про судовий збір, то суд зазначає, що на підставі ст.ст.87, 94 КАС України, положень Закону України Про судовий збір, сплачена ПАТ НЗФ, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог від 22.03.2016 року, ухвали суду про повернення переплаченого судового збору, рішення суду про повне задоволення уточнених позовних вимог у повному обсязі, сума судового збору, що підлягає поверненню позивачу з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області становить 6645,57грн. (платіжне доручення №196421 від 03.02.2016 року).
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 12, 60, 86, 160, 161, 163 КАС України, суд,
ПОСТАНОВИВ:
Адміністративний позов задовольнити повністю.
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області, яка виразилась у ненаданні Публічному акціонерному товариству Нікопольський завод феросплавів суми автоматичного бюджетного відшкодування податку на додану вартість по декларації за червень 2015 року шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок Публічного акціонерного товариства Нікопольський завод феросплавів протягом трьох операційних днів після отримання висновку Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби.
Стягнути з Державного бюджету України на користь Публічного акціонерного товариства Нікопольський завод феросплавів пеню, нараховану на суму заборгованості бюджету з відшкодування податку на додану вартість за червень 2015 року в розмірі 351171,17 грн. (триста п'ятдесят одна тисяча сто сімдесят одна гривня 17 копійок).
Присудити на користь Публічного акціонерного товариства Нікопольський завод феросплавів з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області сплачену суму судового збору у розмірі 6645,57грн. (платіжне доручення №196421 від 03.02.2016 року).
Постанова суду першої інстанції набирає законної сили відповідно до вимог ст.254 КАС України та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені ст.186 КАС України, до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд.

Повний текст постанови складений 11 квітня 2016 року.

Суддя (підпис) Постанова не набрала законної сили 11 квітня 2016 року. Суддя З оригіналом згідно. Суддя ОСОБА_1 ОСОБА_1 ОСОБА_1