Справа № 820/1306/16
Суддя: Мар'єнко Л.М.
Дата ухвалення: 2016-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

про закриття провадження у справі

06.06.2016 р. № 820/1306/16

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого - судді: Мар'єнко Л.М.,

при секретареві судового засідання: Принцевській Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Червонозаводського відділу Державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції про визнання незаконною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Червонозаводського відділу Державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції , в якому просить суд визнати незаконною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 20.05.2015 року у ВП №47618105.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що спірна постанова винесена всупереч вимогам ст.ст. 22, 26 Закону України "Про виконавче провадження", оскільки виконавче провадження відкрито за заявою боржника по виконавчому документу, за яким закінчився строк пред'явлення до виконання.

В обґрунтування заперечень на позов відповідач вказав, що у спірних правовідносинах діяв в рамках ст. 25 Закону України "Про виконавче провадження", оскільки строк пред'явлення до виконання виконавчого листа був до 07.06.2015, а стягувач звернувся з заявою про відкриття виконавчого провадження 12.05.2015.

У судове засідання представники сторін не прибули, належним чином повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи. Представник позивача надав клопотання про розгляд справи без його присутності.

Суд, на підстав ст. 128 КАС України, вважає за можливе розглянути дану справу без участі представників сторін.

Дослідивши матеріали справи, суд виходить з наступного.

За змістом п.1 ч.1 ст.3 КАС України, справою адміністративною юрисдикції є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Судом встановлено, що Дніпровським районним судом м. Києва 06.06.2014 по справі № 755/13293/14-ц винесено ухвалу про видачу виконавчого листа на підставі рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків по справі № 1302/13 від 28.01.2014 про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ "Укрсоцбанк" заборгованості по кредитному договору ( а.с.10-11).

З наявних у справі копій матеріалів виконавчого провадження ВП №47618105 ( а.с. 54-57) вбачається, що ПАТ "Укрсоцбанк" 23.06.2014 отримав виконавчий лист та 12.05.2015 звернувся до Червонозаводського відділу Державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції з заявою про відкриття виконавчого провадження.

Державним виконавцем Червонозаводського відділу Державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції ( надалі - Державний виконавець) 20.05.2015 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №47618105.

Крім того, на виконанні у Червонозаводському відділі Державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції перебувало виконавче провадження ВП № 47611274 з примусового виконання виконавчого листа, виданого 23.03.2015 Червонозаводським судом у справі № 646/12401/14-ц щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" судового збору ( а.с. 58-61).

Державним виконавцем 16.10.2015 було винесено в рамках ВП №47618105 та ВП № 47611274 постанови, про приєднання вказаних виконавчих проваджень до зведеного виконавчого провадження ВП49047141 ( а.с. 68-69).

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо в органі державної виконавчої служби відкрито кілька виконавчих проваджень про стягнення коштів з одного боржника, вони об'єднуються у зведене виконавче провадження і на майно боржника накладається арешт у межах загальної суми стягнення, виконавчого збору і можливих витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій.

Як роз'яснено в п. 3 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13.12.2010 N 3 "Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби" за приписами ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» об'єднуються у зведене виконавче провадження кілька відкритих виконавчих проваджень тільки про стягнення коштів та лише з одного боржника.

При цьому, всі справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) з метою виконання зведеного виконавчого провадження, у якому об'єднано виконавчі провадження щодо виконання рішень судів різних юрисдикцій та/чи рішень інших органів (посадових осіб), належать до юрисдикції адміністративних судів, навіть у разі, коли у зведеному виконавчому провадженні відсутнє виконавче провадження з примусового виконання рішення адміністративного суду.

Водночас, юрисдикцію судів щодо вирішення справ з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення в межах конкретного виконавчого провадження, яке об'єднано (приєднано) у зведене виконавче провадження, або зведеного виконавчого провадження, у якому об'єднано виконавчі провадження по виконанню рішень судів однієї юрисдикції, необхідно визначати з урахуванням положень частини четвертої статті 82 Закону України "Про виконавче провадження".

Так ч.4 ст. 82 Закону України "Про виконавче провадження" унормовано, що рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ.

Таким чином, спори щодо оскарження постанови державного виконавця постанови державного виконавця, прийнятої в межах виконавчого провадження, яке об'єднано у зведене виконавче провадження по виконанню рішень судів однієї юрисдикції, розглядаються судом , який видав виконавчий документ в порядку того процесуального кодексу, відповідно норм якого ухвалено рішення у справі.

Суд зазначає, що виконавче провадження ВП №47618105 відкрито на підставі ухвали Дніпровського районного суду м. Києва про видачу виконавчого листа на виконання рішення третейського суду.

З цього приводу слід зауважити, що главою 2 Цивільного процесуального кодексу України унормовано провадження у справах про видачу виконавчих листів на примусове виконання рішень третейських судів.

Таким чином, виконавчий лист, по якому було 20.05.2015 року винесено спірну постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №47618105 на виконання рішення третейського суду, видано в рамках цивільного процесуального законодавства Дніпровським районним судом м. Києва, як місцевим загальним судом.

Щодо виконавчого провадження ВП 47611274, то таке відкрито постановою Державного виконавця за виконавчим листом з примусового виконання рішення іншого місцевого загального суду - Червонозаводського суду м. Харкова, яке прийнято також в порядку цивільного процесуального законодавства.

Тобто, зведене виконавче провадження ВП № 49047141 об'єднало в собі виконавчі провадження по виконанню рішень судів однієї юрисдикції, в межах цивільного процесуального законодавства.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі «Zand v. Austria» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Суд зазначає, що вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (п. 7 ч.1 ст. 3 КАС).

Частиною 1 ст. 181 КАС передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державних виконавців) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Таким чином, якщо законом встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, то це виключає юрисдикцію адміністративних судів у такій категорії справ.

Відповідно до положень ст. 383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

У відповідності до ч. 2 ст. 384 ЦПК України, скарга подається до суду, який видав виконавчий документ.

Згідно з ч.1 ст. 385 ЦПК України скаргу може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю заявника і державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, рішення, дія чи бездіяльність якої оскаржуються ( ч.1 ст. 386 ЦПК України).

Таким чином, юрисдикція адміністративних судів не поширюється на спори про оскарження дій органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов місцевих загальних судів.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду України від 30.06.2015 року по справі №21-278а15.

Відповідно до ч. 2 ст.161 КАС України, при виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постановах, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 157 КАС України, суд закриває провадження у справі: якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Частинами 2 та 3 ст. 157 КАС України унормовано, якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз'яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ. Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу. Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена. Повторне звернення з тією самою позовною заявою не допускається.

Суд зазначає, що при вирішенні питання про закриття провадження було враховано ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 14.01.2016 по справі № 755/262/16, якою було відмовлено у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_1 до Червонозаводського відділу Державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції щодо визнання неправомірними дій Державної виконавчої служби України в особі державного виконавця Червонозаводського ВДВС ХМУЮ щодо прийняття до виконання виконавчого листа №755/13293/14-ц від 23.06.2014 року за заявою стягувача від 12.05.2015 року; визнання незаконною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 20.05.2015 року у ВП №47618105; визнання незаконними та скасування у ВП №47618105: постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 20.05.2015 року; постанови про стягнення з боржника виконавчого збору від 16.10.2015 року; постанови про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій від 16.10.2015 року; постанови про приєднання виконавчого провадження (ВП №47618105) до зведеного виконавчого провадження (ВП №49047141) від 16.10.2015 року; постанови про арешт коштів боржника від 16.10.2015 року (у ВП №49047141); постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 16.10.2015 року; постанови про розшук майна боржника (щодо легкового автомобіля Mitsubishi Pajero Wagon) від 16.10.2015 року; постанови про зупинення виконавчого провадження від 16.10.2015 року», оскільки вказану справу не належить розглядати в порядку цивільного судочинства.

Так, у вказаному судовому рішенні Дніпровський районний суд м. Києва послався на п. 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07 лютого 2014 року №6, відповідно до якого, згідно із статтею 33 Закону про виконавче провадження кілька відкритих виконавчих проваджень про стягнення коштів лише з одного боржника об'єднуються у зведене виконавче провадження. Скарги стосовно рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) із метою виконання зведеного виконавчого провадження, у якому об'єднано виконавчі провадження щодо виконання судових рішень судів різних юрисдикцій та/чи рішень інших органів (посадових осіб), належать до юрисдикції адміністративних судів.

Суд зазначає, що вказане роз'яснення відповідає роз'ясненням, які містяться у Постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13.12.2010 N 3 "Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби", проте вказані положення, як п.9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07 лютого 2014 року №6 так і п. 3 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13.12.2010 N 3 "Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби" охоплюють питання юрисдикції щодо оскарження рішень державного виконавця у зведеному виконавчому провадженні щодо виконання судових рішень судів різних юрисдикцій та/чи рішень інших органів (посадових осіб).

В даному випадку рішення прийняті одним органом - судом, в межах однієї юрисдикції в порядку цивільного процесуального законодавства.

Водночас, суд зазначає, що Постанова Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13.12.2010 N 3 "Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби" охоплює в собі роз'яснення з приводу юрисдикції справ з приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) з метою виконання зведеного виконавчого провадження щодо виконання рішень як справ різних так і однієї юрисдикцій.

Як зазначено вище, юрисдикцію судів щодо вирішення справ з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення в межах конкретного виконавчого провадження, яке об'єднано (приєднано) у зведене виконавче провадження, або зведеного виконавчого провадження, у якому об'єднано виконавчі провадження по виконанню рішень судів однієї юрисдикції, необхідно визначати з урахуванням положень частини четвертої статті 82 Закону України "Про виконавче провадження", що має місце в даних спірних правовідносинах.

Таким чином, оскільки позивачем оскаржується постанова державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 20.05.2015 року у ВП №47618105, яке було приєднано до іншого виконавчого провадження, що об'єднало в собі виконавчі провадження по виконанню рішень судів, винесених в порядку ЦПК України, за якими позивач є боржником, вказаний спір не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Керуючись ст. ст. 128, 157, 160, 165, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В :

Закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Червонозаводського відділу Державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції про визнання незаконною та скасування постанови.

Роз'яснити позивачу, що повторне звернення з тією самою позовною заявою не допускається.

Роз'яснити позивачу, що розгляд та вирішення таких справ віднесено до юрисдикції загальних судів, в порядку цивільного судочинства.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу постановлено у письмовому провадженні або згідно з частиною третьою статті 160 цього Кодексу, або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали виготовлено 13 червня 2016 року.

Суддя Мар'єнко Л.М.