Справа № 751/3918/15-а
Суддя: Василенко Я.М.
Дата ухвалення: 2016-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 751/3918/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Деркач О.Г.
Суддя-доповідач: Василенко Я.М.
ПОСТАНОВА

Іменем України

31 травня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Василенка Я.М.,

суддів Кузьменка В.В., Шурка О.І.,

при секретарі Зубрицькому Д.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Чернігівгазбуд» на постанову Новозаводського районного суду м. Чернігова від 30.04.2015 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України у м. Чернігові про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду першої інстанції із позовом, в якому просив:

- визнати неправомірною відмову управління Пенсійного фонду України у м. Чернігові щодо відмови в нарахуванні та виплаті пенсії за віком на пільгових умовах за роботу, пов'язану зі шкідливими умовами праці;

- зобов'язати управління Пенсійного фонду України у м. Чернігові призначити і нарахувати позивачу пенсію за віком зі зменшенням пенсійного віку на пільгових умовах відповідно до законодавства з дня звернення з заявою про призначення пенсії, а саме з 23.07.2014.

Постановою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 30.04.2015 у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним вище судовим рішенням публічне акціонерне товариство «Чернігівгазбуд» звернулось із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Новозаводського районного суду м. Чернігова від 30.04.2015 та постанову Київського апеляційного адміністративного суду, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового процесу, які з'явились у судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно копії трудової книжки (а.с.11-12), позивач працював у БМУ тресту «Харківгазкомунбуд» з 28.03.1986 на посаді слюсаря-сантехніка, з 01.07.1986 переведений на посаду майстра, з 02.04.1991 Чернігівське БМУ по газифікації реорганізовано у трест «Чернігівгазбуд» та позивача переведено в трест на посаду майстра, з 17.02.1992 трест «Чернігівгазбуд» перейменоване в підприємство «Чернігівгазбуд», з 20.03.1996 підприємство «Чернігівгазбуд» перереєстровано у ВАТ «Чернігівгазбуд», з 03.01.2000 позивача переведено на посаду виконроба дільниці № 5, а наказом № 41/К від 01.08.2008 його звільнено за власним бажанням ст. 38 КЗпП України.

У зв'язку з досягненням 55 років та маючи пільговий стаж понад 22 роки позивач звертався до управління Пенсійного фонду України у м. Чернігові із заявами від 23.07.2014 та від 19.12.2014 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до Списку № 2 виробництв, цехів, професій і посад, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та в пільгових розмірах (а.с.16, 19).

Управління Пенсійного фонду України у м. Чернігові листами від 23.10.2014 та від 25.03.2015 повідомлено позивача про відмову у призначенні пенсії на пільгових умовах за Списком № 2 через відсутність необхідного пільгового стажу роботи, у зв'язку з тим, що в довідці підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №393 від 04.07.2014 ПАТ «Чернігівгазбуд» зазначено, що позивач працював не повний робочий день і відволікався на інші роботи (а.с.17-18, 32-33).

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що відповідач правомірно відмовив у призначенні пенсії на пільгових умовах, оскільки довідка про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № 393 від 04.07.2014, видана ПАТ «Чернігівгазбуд» не підтверджує, у повній мірі, відповідного права позивача на пенсію за віком на пільгових умовах, а тому позов задоволенню не підлягає.

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що відмовляючи в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, пенсійний орган діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Колегія суддів вважає доводи апелянта обґрунтованими та не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до п. «б» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону України, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи - жінкам.

Статтею 100 вищевказаного Закону України передбачено, що особам, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, пенсії за віком призначаються на таких умовах: а) особам, які мають на день введення в дію цього Закону повний стаж на зазначених роботах, що давав право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Законом, призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством; б) особам, які не мають повного стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, вік, необхідний для призначення пенсії відповідно до статті 12 цього ж Закону України, знижується пропорційно наявному стажу в порядку, передбаченому статтями 13 - 14 цього Закону України, виходячи з вимог цього стажу, встановлених раніше діючим законодавством.

Порядком застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383, встановлено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, які були чинні на період роботи особи. При цьому до пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків.

Необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до ст. 13 Закону є формальна констатація факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку № 2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці.

Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Відповідно до ст. 48 Кодексу Законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Окрім цього, статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Згідно п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Колегія суддів зазначає, що у трудовій книжці позивача відсутні посилання на те, що він працював неповний робочий день.

В довідці про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній № 393 від 04.07.2014, виданої ПАТ «Чернігівгазбуд», зазначено період роботи позивача зі шкідливими умовами праці в період з 01.07.1986 по 03.01.2000- майстром та з 03.01.2000 по 01.08.2008 - виконробом. В довідці також зазначено, що характер виконуваних робіт майстра та виконроба, віднесений до роботи в шкідливих умовах, що передбачено Списком 2 Розділу XXVII код КП 2290000б-23419, 2290000б-24441 підстава постанова КМ України № 162 від 11.03.1994. Підстава для видачі: наказ про прийняття та звільнення, картка Т-2, відомості про заробітну плату. В додаткових відомостях цієї довідки зазначено, що робоче місце майстра та виконання робіт було атестоване в 2002 року вперше.

Згідно наказів ВАТ «Чернігівгазбуд» № 50 від 20.12.2002 № 38 та від 16.10.2007 (чергові атестації) та копії висновків про якість проведення атестації робочих місць за умовами праці Головного управління праці та соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації №13/233 від 03.03.2003 та №16-27/2796 від 12.03.2008, зокрема, підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення виконробам.

Таким чином, колегія суддів вважає, що матеріалами справи підтверджується факт перебування позивача на вказаних посадах, що міститься у Списку №2, які передбачають шкідливий і небезпечний вплив на стан його здоров'я, та його зайнятість за відповідною професією за результатами атестації умов праці.

Крім того, колегія суддів враховує положення статті 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а сааме те, що органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі. Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

Однак, перевірка відповідачем обґрунтованості видачі уточнюючої довідки проведена не була.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що відповідач неправомірно відмовив позивачу у призначені пенсії на пільгових умовах.

Виходячи з наведеного колегія суддів дійшла висновку, що позивач має право на призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції прийняте рішення з порушенням норм чинного законодавства.

Щодо вимоги апелянта про скасування постанови Київського апеляційного адміністративного суду, та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін;

2) змінити постанову суду;

3) скасувати її та прийняти нову постанову суду;

4) скасувати постанову суду і залишити позовну заяву без розгляду або закрити провадження у справі;

5) визнати постанову суду нечинною і закрити провадження у справі.

Згідно з ч. 1 ст. 223 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право:

1) залишити касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін;

2) змінити судове рішення суду апеляційної інстанції, скасувавши судове рішення суду першої інстанції;

3) змінити судове рішення суду апеляційної інстанції, залишивши судове рішення суду першої інстанції без змін;

4) змінити судове рішення суду першої інстанції, скасувавши судове рішення суду апеляційної інстанції;

5) скасувати судове рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі судове рішення суду першої інстанції;

6) скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій і направити справу на новий розгляд або для продовження розгляду;

7) скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій і залишити позовну заяву без розгляду або закрити провадження;

8) визнати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій такими, що втратили законну силу, і закрити провадження;

9) скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове судове рішення.

З врахуванням наведеного, колегія суддів зазначає, що повноважень у суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду скасовувати постанову суду апеляційної інстанції немає, це право належить Вищому адміністративному суду України, а тому дані вимоги апеляційної скарги публічного акціонерного товариства «Чернігівгазбуд» задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Апелянт надав до суду докази, що спростовують правомірність рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198, п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції вирішив скасувати її та ухвалити нове рішення, оскільки судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 160, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Чернігівгазбуд» задовольнити частково.

Постанову Новозаводського районного суду м. Чернігова від 30.04.2015 - скасувати та ухвалити нову постанову, якою позов ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України у м. Чернігові про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії задовольнити.

Визнати неправомірною відмову управління Пенсійного фонду України в м. Чернігові щодо нарахування та виплати ОСОБА_2 пенсії за віком на пільгових умовах за роботу, пов'язану зі шкідливими умовами праці;

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в м. Чернігові призначити і нарахувати ОСОБА_2 пенсію за віком зі зменшенням пенсійного віку на пільгових умовах відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 23.07.2014.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, встановлені статтею 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Василенко Я.М.

Судді: Кузьменко В.В.

Шурко О.І.

Повний текст постанови виготовлений 06.06.2016.

Головуючий суддя Василенко Я.М.

Судді: Кузьменко В. В.

Шурко О.І.