Справа № 818/528/16
Суддя: О.О. Осіпова
Дата ухвалення: 2016-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 червня 2016 р. Справа № 818/528/16

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Осіпової О.О.

за участю секретаря судового засідання - Прімової-Крикуненко О.В.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповіача - Єрьоменко В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №818/528/16

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3

до Управління Укртрансінспекції у Сумській області

про визнання протиправною та скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до Управління Укртрансінспекції у Сумській області, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №031611 від 07.12.2015 року, мотивуючи свої вимоги тим, що 16.10.2015 року державними інспекторами була проведена рейдова перевірка транспортного засобу марки «Volkswagen LT 28», номерний знак НОМЕР_1, за кермом якого знаходився водій ОСОБА_4.

За результатами перевірки складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 16.10.2015 року.

Під час перевірки відповідачем виявлено порушення, відповідальність за яке передбачено абз.3 ч.1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт»: надання послуг з перевезення пасажирів автомобільним транспортом загального користування без оформлення документів, передбачених ст.39 вищевказаного Закону, а саме відсутні: договір із змовником транспортних послуг, документи, що засвідчують оплату транспортних послуг, інформаційний лист.

На підставі висновків вищевказаного акту винесена постанова про застосування фінансових санкцій №031611, якою до позивача застосовано фінансову санкцію у розмірі 1700 гривень.

Позивач вважає вказану постанову незаконною та такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства, посилаючись на те, що на момент проведення перевірки транспортний засіб з емблемою перевізника лише стояв на стоянці біля універмагу «Київ», чекаючи рейсу на 14год.00хв., а не приїжджав чи виїжджав із рейсу, внаслідок чого у водія не було обов'язку мати документи, передбачені ст. 39 Закону України «Про автомобільний транспорт» для автомобільного перевізника, який надає послуги з пасажирських перевезень. Тобто комерційного рейсу о 12год.00хв., коли до водія ОСОБА_4 підійшли посадові особи відповідача, ще не відбувалося. Крім того, всупереч вимог ст.280, 283 КпАП України під час розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесення оскаржуваної постанови належним чином не з'ясовувались обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, а саме те, що перевезення не відбувалося, а автомобіль просто перебував на стоянці.

В судовому засіданні представник позивач просив суд позов задовольнити із наведених вище підстав.

В судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечував (а.с.29-33), пояснивши, що оскаржувана постанова прийнята правомірно та з дотриманням вимог Закону «Про автомобільний транспорт», оскільки водієм транспортного засобу на момент проведення перевірки не надано договору із замовником транспортних послуг, квитанції про оплату таких послуг. Вказує, що акт перевірки був підписаний водієм без зауважень з відміткою «ознайомлений, згоден». Зокрема, на питання державних інспекторів, які здійснювали рейдову перевірку, водій відповів, що відбувається нерегулярне перевезення пасажирів, але необхідні документи у нього відсутні. Тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 16.10.2015 року державними інспекторами Управління Укртрансінспекції у Сумській області під час перевірки транспортного засобу марки «Volkswagen LT 28», номерний знак НОМЕР_1, який належить ФОП ОСОБА_3 (а.с.10), встановлено порушення позивачем ст.39 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме надання послуг із нерегулярних пасажирських перевезень за маршрутом «Суми-Київ», про що свідчив трафарет на вітровому склі, без відповідних документів, зокрема відсутні: договір із змовником транспортних послуг, документи, що засвідчують оплату транспортних послуг, інформаційний лист.

За результатами перевірки інспекторами складено акт від 16.10.2015р. (а.с.22).

07.12.2015р. на підставі вищезазначеного акту перевірки Управлінням Укртрансінспекції у Сумській області прийнято постанову №031611 про застосування до ФОП ОСОБА_3 адміністративно-господарського штрафу в розмірі 1700 грн. (а.с.7).

Отже, підставою прийняття оскаржуваного рішення є висновок відповідача про надання позивачем послуг з нерегулярних перевезень пасажирів без необхідних документів.

Суд погоджується із такими висновками відповідача.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом п. 1 ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративні суди при оскарженні рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень перевіряють чи прийнято рішення на підставі, у межах, та у спосіб, що передбачені Конституцією України.

Статтею 1 Закону України "Про автомобільний транспорт" визначено, що нерегулярними пасажирськими перевезеннями є перевезення пасажирів автобусом, замовленим юридичною або фізичною особою з укладанням письмового договору на кожну послугу, в якому визначають маршрут руху, дату та час перевезень, інші умови перевезень та форму оплати послуги, або перевезення за власний кошт.

Відповідно до абзацу 3 частини 1 статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" передбачена відповідальність автомобільних перевізників за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, в тому числі і договору із замовником транспортних послуг, документів про оплату транспортних послуг, відсутність яких стало причиною до складання акта та в подальшому для прийняття рішення про застосування фінансових санкцій.

При цьому, стаття 1 Закону України " Про автомобільний транспорт " встановлює, що автомобільний перевізник - це фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами. Послугами ж з перевезення пасажирів чи вантажів, згідно вказаної вище норми, - є перевезення пасажирів чи вантажів транспортними засобами на договірних умовах із замовником послуги за плату.

Згідно зі статтею 29 Закону України "Про автомобільний транспорт" автомобільним перевізником та автомобільним самозайнятим перевізником, які здійснюють перевезення пасажирів на договірних умовах, є суб'єкти господарювання, які відповідно до законодавства та одержаної ліцензії надають послуги за договором перевезення пасажирів транспортним засобом, що використовується ними на законних підставах.

Як вбачається з матеріалів справи (а.с.8,11), позивачу 09.10.2012р. видана ліцензія з необмеженим строком дії на надання послуг з перевезення пасажирів і небезпечних вантажів автомобільним транспортом, дозволений вид робіт - «внутрішні перевезення пасажирів автобусами», та він є платником єдиного податку, що здійснює господарську діяльність за кодом КВЕД 49.31 «Пасажирський наземний транспорт міського та приміського сполучення», тобто ФОП ОСОБА_3 є автомобільним перевізником у розумінні вказаних норм закону.

Щодо відсутності у його водія під час проведення перевірки необхідних документів суд зазначає, що стаття 39 Закону України «Про автомобільний транспорт» вимагає для здійснення нерегулярних пасажирських перевезень наявність таких документів: для автомобільного перевізника - ліцензія, документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України; для водія автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, договір із замовником транспортних послуг, документ, що засвідчує оплату транспортних послуг, інші документи, передбачені законодавством України.

Зокрема, пунктом 56 Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.1997р. №176 (у редакції Постанови Кабінету Міністрів України від 26.09.2007р. №1184), визначено, що типову форму договору про здійснення нерегулярних перевезень затверджує Мінінфраструктури.

Так, наказом Міністерства інфраструктури України від 20.06.2012р.№331 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 09.07.2012р. за №1130/21442) затверджено Типову форму договору про здійснення нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом на внутрішньо обласних маршрутах протяжністю понад 50км та міжобласних маршрутах.

Однією із невід'ємних частин цього договору є інформаційний лист, в якому при здійсненні нерегулярних перевезень пасажирів вказується список осіб.

Згідно з пунктом 40 Порядку здійснення контролю на автомобільному транспорті, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006р. №1567, уповноважена особа суб'єкта господарювання, водій під час проведення перевірки мають право: ознайомитися з актом, підписати або відмовитися від його підписання; надати свої пояснення та зауваження щодо змісту акта.

Проте, перелічені в ст.39 Закону України «Про автомобільний транспорт» документи у водія були відсутні, що підтверджується копією акту перевірки, в якому у графі «пояснення водія про причини порушень» значиться «з актом ознайомлений, згоден» (а.с.22).

З приводу тверджень представника позивача про нездійснення у той час комерційного перевезення слід відмітити, що відповідно до ч.10 ст.39 Закону №2344-ІІІ при перевезенні пасажирів автобусами для власних потреб водій транспортного засобу повинен мати посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на автобус, список пасажирів, яких перевозять, завірений підписом перевізника та печаткою, інші документи, передбачені законодавством України, однак, таких документів ані державним інспекторам, ані до суду подано не було.

Стосовно посилань на те, що перевірка була здійснена, коли мікроавтобус стояв на зупинці, а не рухався, варто вказати, що згідно з пунктом 14 Порядку здійснення контролю на автомобільному транспорті, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006р. №1567, рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об'єктах, що використовуються суб'єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.

Під час проведення рейдової перевірки перевіряється виключно: наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом (абз.2 п.15 Порядку №1567).

Тому посилання на проведення перевірки документів на стоянці транспортного засобу не суперечить вимогам щодо здійснення рейдової перевірки, встановлених законодавством, та не підтверджує відсутність нерегулярного перевезення пасажирів мікроавтобусом.

Також суд вважає безпідставними посилання позивача на порушення відповідачем норм КпАП України, оскільки у даному випадку притягнення правопорушника до відповідальності здійснювалося не внаслідок наявності в діях фізичної особи - суб'єкта господарювання ознак адміністративного правопорушення, передбаченого Кодексом України про адміністративні правопорушення, а внаслідок порушення позивачем абз.3 ч.1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Частиною 1 ст. 69 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частинами 1, 2 статті 70 КАС України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно з ч.1 ст.86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Натомість суд зазначає, що відповідачем доведено правомірність своїх дій щодо винесення постанови про застосування фінансових санкцій №031611 від 07.12.2015 року.Враховуючи вищевикладене, суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог.

Статтею 94 КАС України відшкодування судових витрат позивачеві, якому відмовлено у позові, не передбачено.

Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Управління Укртрансінспекції у Сумській області про визнання протиправною та скасування постанови -відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови складено та підписано 06.06.2016 року.

Суддя (підпис) О.О. Осіпова

З оригіналом згідно

Суддя О.О. Осіпова