Справа № 809/446/16
Суддя: Матуляк Я.П.
Дата ухвалення: 2016-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" червня 2016 р. Справа № 809/446/16

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

Судді Матуляка Я.П.

при секретарі Щербяк В.С.

за участю:

представників позивача - ОСОБА_1, ОСОБА_2

представника відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_4, вул. Лугова, 6, с. Воскресинці, Коломийський район, Івано-Франківська область, 78213

до відповідача: Головного управління ДФС в Івано-Франківській області, вул. Незалежності, 20, м. Івано-Франківськ, 76018

про скасування податкових повідомлень-рішень від 31.03.2016 року за № НОМЕР_1, від 31.03.2016 року за № НОМЕР_2, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 31.03.2016 року за № НОМЕР_1, від 31.03.2016 року за № НОМЕР_2.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач, в порушення положень Митного кодексу України, Податкового кодексу України необґрунтовано та безпідставно зробив висновок про невірне декларування терміну використання вантажного автомобіля, ввезеного на митну територію України та протиправно, оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями збільшив суму грошового зобовязання з акцизного податку в розмірі 53232,06 грн., з них за податковими зобовязаннями на суму 42585,65 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями 10646,41 грн.; з податку на додану вартість в розмірі 10646,41 грн., з них за податковими зобовязаннями на суму 8517,13 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями 2129,28 грн., оскільки такий висновок ґрунтується лише на даних офіційного дилера Даймлер АГ у Львові та Львівській області ТОВ "Західно-Український автомобільний дім", який надав відповідачу витяг з бази даних виробника у вигляді копії карти даних та vehicle information, що є спеціалізованою інформацією системи з обмеженим доступом для користування офіційними дилерами.

Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав зазначених в позовній заяві. Просили позов задовольнити.

Представник відповідача проти заявленого позову заперечив, просив суд в задоволенні позову відмовити.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення представників позивача, представника відповідача, дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та заперечення на позов, суд встановив наступне.

08.11.2015 року на митну територію України через митний пост "Шегині-Медика" Львівської митниці ДФС ОСОБА_5 по дорученню ОСОБА_4 ввезено автомобіль виробника "DAIMLERCHRYSLER AG" (Німеччина), а саме вантажний автомобіль бувший у використанні марки "Merсedes-Benz", модель "Sprinter 313", номер кузова НОМЕР_3.

20.11.2015 року на митному посту "Коломия" Івано-Франківської митниці здійснено митне оформлення вказаного вантажного автомобіля за кодом УКТ ЗЕД НОМЕР_4 митною вартістю 68966,52 грн. згідно митної декларації від 20.11.2015 року за № 206020000/2015/400890 (а.с.44). При митному оформленні автомобіля вказано дату першої реєстрації - 25.11.2010 року, відповідно ставка акцизного податку склала 0,02 євро/куб.см, як для вантажного автомобіля, що використовувався до 5 років.

Позивачем під час митного оформлення автомобіля сплачено, зокрема, акцизний податок за ставкою 0,02 євро за 1 куб.см обєму двигуна в сумі 1091,94 грн. та податок на додану вартість в розмірі 20 відсотків в сумі 16080,69 грн.

Судом встановлено, що Головним управлінням ДФС в Івано-Франківській області проведена документальна невиїзна перевірка з питань митної справи при здійсненні зовнішньоекономічної діяльності платником податків ОСОБА_4 згідно митної декларації від 20.11.2015 № 206020000/2015/400890, за результатами якої складено акт від 11.03.2016 року за № 114/09-19-17-01-15/НОМЕР_5 (а.с.14-20).

Перевіркою встановлено порушення позивачем вимог підпункту 215.3.5-2. пункту 215.3. статті 215 Податкового Кодексу України внаслідок невірно задекларованого терміну використання вантажного автомобіля, ввезеного на митну територію України по митній декларації від 20.11.2015 № 206020000/2015/400890, в результаті чого допущено суттєве зменшення сплати митних платежів та спотворення митної статистики.

У відповідності до висновків осіб, які здійснювали перевірку, ввезений вантажний автомобіль відповідає коду УКТ ЗЕД 8704, як такий, що використовувався з 5 до 8 років згідно листа офіційного дилера Даймлер АГ у Львові та Львівській області ТОВ "Західно-Український автомобільний дім" за № 02/01 від 20.01.2016 року, з посиланням на витяг з баз даних виробника у вигляді копії карти даних та vehicle information, в яких зазначено дату виготовлення вантажного автомобіля 08.06.2009 року та дату першої реєстрації автомобіля - 25.06.2009 року, відтак визначено застосування коефіцієнта 40 до ставки акцизного податку, тобто для оподаткування даного автомобіля повинна застосовуватися ставка акцизного податку 0,8 євро/см.куб.

На підставі акта перевірки Головне управлінням ДФС в Івано-Франківській області прийняло оскаржувані податкові повідомлення-рішення форми "Р" від 31.03.2016 року за № НОМЕР_1, яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання за платежем акцизний податок на транспортні засоби (крім мотоциклів та велосипедів) в розмірі 53232,06 грн., з них за податковими зобовязаннями на суму 42585,65 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями 10646,41 грн. (а.с.12); форми "Р" від 31.03.2016 року за № НОМЕР_2, яким ОСОБА_4 збільшено суму грошового зобовязання за платежем податок на додану вартість з ввезених на територію України товарів (крім ПДВ від операцій з ввезення лікарських засобів, дозволених для виробництва) в розмірі 10646,41 грн., з них за податковими зобовязаннями на суму 8517,13 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями - 2129,28 грн. (а.с.13).

Відомості про митну вартість товарів використовуються для: нарахування митних платежів; застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; ведення митної статистики; розрахунку податкового зобовязання, визначеного за результатами документальної перевірки (частина 1 статті 50 Митного кодексу України).

Згідно частини 1 статті 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Частиною 1 статті 54 Митного кодексу України визначено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Згідно частини 5 статті 54 Митного кодексу України орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право, зокрема, проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до частини 6 статті 265 Митного кодексу України декларування товарів, що належать громадянам, може здійснюватися цими громадянами або іншими громадянами, уповноваженими на це власниками зазначених товарів нотаріально посвідченими дорученнями.

Частиною 1 статті 266 Митного кодексу України передбачено, що декларант зобовязаний, зокрема, у випадках, визначених цим Кодексом та Податковим кодексом України, сплатити митні платежі або забезпечити їх сплату відповідно до розділу X цього Кодексу (пункт 4); у випадках, визначених цим Кодексом та іншими законами України, сплатити інші платежі, контроль за справлянням яких покладено на органи доходів і зборів (пункт 5).

Згідно із частиною 1 статті 293 Митного кодексу України особою, на яку покладається обовязок із сплати митних платежів, є декларант.

Особою, на яку покладається обовязок із сплати донарахованих митних платежів - податкового зобовязання, визначеного за результатами документальної перевірки, є відповідний платник податків (частина 2 статті 293 Митного кодексу України).

Митний контроль здійснюється безпосередньо посадовими особами органів доходів і зборів шляхом направлення запитів до інших державних органів, установ та організацій, уповноважених органів іноземних держав для встановлення автентичності документів, поданих органу доходів і зборів (пункт 8 частини 1 статті 336 Митного кодексу України).

Частиною 6 статті 345 Митного кодексу України передбачено, що результати перевірки оформлюються актом (довідкою) та є підставою для самостійного визначення органом доходів і зборів суми податкового зобовязання підприємства щодо сплати митних платежів, застосування заходів, передбачених законами України.

Згідно частини 2 статті 351 Митного кодексу України документальна невиїзна перевірка проводиться у разі: виявлення ознак, що свідчать про можливе порушення законодавства України з питань державної митної справи, за результатами аналізу електронних копій митних декларацій, інформації, що стосується товарів, митне оформлення яких завершено, отриманої від суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності та виробників таких товарів, з висновків акредитованих відповідно до законодавства експертів; надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтвердженої інформації про непідтвердження автентичності поданих органу доходів і зборів документів щодо товарів, митне оформлення яких завершено, недостовірність відомостей, що в них містяться, а також запитів стосовно надання інформації про зовнішньоекономічні операції, які здійснювалися за участю субєктів зовнішньоекономічної діяльності - резидентів України.

Частиною 1 статті 352 Митного кодексу України передбачено, що посадовими особами органів доходів і зборів під час проведення перевірок можуть бути використані: 1) документи, визначені цим Кодексом; 2) податкова інформація; 3) експертні висновки; 4) судові рішення; 5) отримані від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджені відомості щодо вартісних, кількісних або якісних характеристик, країни походження, складу та інших характеристик, які мають значення для оподаткування товарів, їх ввезення (пересилання) на митну територію України або на територію вільної митної зони чи вивезення (пересилання) за межі митної території України або території вільної митної зони, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення; 6) інші матеріали, отримані в порядку та спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України, який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно приписів пункту 15.1. статті 15 Податкового кодексу України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об'єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об'єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов'язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Відповідно до пункту 180.1. статті 180 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платником податку на додану вартість є, зокрема, будь-яка особа, що ввозить товари на митну територію України в обсягах, які підлягають оподаткуванню, та на яку покладається відповідальність за сплату податків у разі переміщення товарів через митний кордон України відповідно до Митного кодексу України,

Пунктом 190.1. статті 190 Податкового кодексу України визначено, що базою оподаткування для товарів, що ввозяться на митну територію України, є договірна (контрактна) вартість, але не нижче митної вартості цих товарів, визначеної відповідно до розділу ІІІ Митного кодексу України, з урахуванням мита та акцизного податку, що підлягають сплаті і включаються до ціни товарів. При визначенні бази оподаткування для товарів, що ввозяться на митну територію України, перерахунок іноземної валюти у валюту України здійснюється за курсом валюти, визначеним відповідно до статті 39-1 цього Кодексу.

Ставки податку встановлюються від бази оподаткування в розмірі 20 відсотків (пункт 193.1. статті193 Податкового кодексу України).

Згідно пункту 206.1. статті 206 Податкового кодексу України під час ввезення товарів на митну територію України суми податку підлягають сплаті до державного бюджету платниками податку до/або на день подання митної декларації безпосередньо на єдиний казначейський рахунок, крім операцій, за якими надається звільнення (умовне звільнення) від оподаткування.

Відповідно до абзацу 5 пункту 215.1. статті 215 Податкового кодексу України до підакцизних товарів належать серед іншого і транспортні засоби для перевезення вантажів.

Пунктом 215.2. статті 215 Податкового кодексу України передбачено, що ставки податку встановлюються цією статтею і є єдиними на всій території України.

Згідно положень підпункт 215.3.5-2. пункту 215.3. статті 215 Податкового Кодексу України акцизний податок справляється з таких товарів та обчислюється за такими ставками: моторні транспортні засоби для перевезення вантажів, що використовувалися з кодом товару (продукції) згідно з УКТ ЗЕД НОМЕР_4 за ставкою податку у твердій сумі з одиниці реалізованого товару (продукції) (специфічні) 0,02 євро за 1 куб.см обєму циліндрів двигуна.

При цьому передбачено, що ставки податку для транспортних засобів, що відповідають коду 8704 згідно з УКТ ЗЕД, застосовуються для автомобілів, що використовувалися з 5 до 8 років з коефіцієнтом 40 для автомобілів, що використовувалися понад 8 років з коефіцієнтом - 50.

Відповідно до підпункту 14.1.163. пункту 14.1. статті 14 Податкового кодексу України перша реєстрація транспортного засобу - це реєстрація транспортного засобу, яка здійснюється уповноваженими державними органами України щодо цього транспортного засобу в Україні вперше.

Транспортні засоби, що використовувалися, - це транспортні засоби, на які уповноваженими державними органами, в тому числі іноземними, видані реєстраційні документи, що дають право експлуатувати такі транспортні засоби (підпункт 14.1.251. пункту 14.1. статті 14 Податкового кодексу України).

Порядок державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів встановлено постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 року за № 1388.

Якщо на транспортні засоби уповноваженими державними органами, в тому числі іноземними, видані реєстраційні документи, що дають право їх експлуатувати, вони вважаються використовуваними. Датою початку користування (вводу в експлуатацію) транспортних засобів, що були в користуванні та ввозяться на митну територію України, вважається дата їх першої реєстрації, визначена в реєстраційних документах, які видано уповноваженими державними органами та дають право експлуатувати ці транспортні засоби на постійній основі.

У разі відсутності реєстраційних документів першої реєстрації транспортних засобів датою початку використання транспортного засобу вважається календарна дата його виготовлення (день, місяць, рік). У разі якщо календарну дату визначити неможливо, то такою датою слід вважати 1 січня року виготовлення, зазначеного в реєстраційних документах.

Як вже встановлено судом, ОСОБА_5 по дорученню ОСОБА_4 ввезено на митну територію України транспортний засіб марки Merсedes-Benz модель Sprinter 313, призначений для перевезення вантажів, бувший у використанні, номер кузова (шасі) VIN- WDB9066331S399082, з дизельним типом двигуна, номер двигуна НОМЕР_6, робочий обєм циліндрів двигуна 2143 см.куб., потужність двигуна 95 кВт., загальна кількість місць, включаючи місце водія - 3, вантажопідйомність 1,185 т., маса в разі максимального навантаження 3,500 т., колісна формула 4х2, тип кузова фургон, виробник DAIMLERCHRYSLER AG (Німеччина) та здійснено його митне оформлення згідно вимог чинного законодавства.

Як вбачається з свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, виданого уповноваженим німецьким органом 03.11.2015 року (малий бріф, великий бріф) (а.с.52, 54) та висновку експертного автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості ввезеного автомобіля за № 445 від 16.10.20145 року (а.с.46-49) датою реєстрації вказаного автомобіля є 25.11.2010 року. Зокрема, в свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу країни виробника (великий бріф) за № WR685888 від 03.11.2015 року, в розділі "В" "Datum Erstzulassung des Fayrzeugs" (дата першої постановки на облік) зазначена дата "25.11.2010".

Вказані документи не визнані, в передбаченому законодавством порядку, недійсними, а також відповідачем не спростовано їх належності, як доказів у справі.

Тобто, з досліджених судом доказів вбачається, що датою першої постановки на облік, а відповідно і датою початку експлуатації ввезеного транспортного засобу є саме 25.11.2010 року, що, з урахуванням дати його ввезення на митну територію України, складає менше 5 років.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Єдиним документом, який слугував підставою для проведення перевірки та винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень був лист офіційного дилера Даймлер АГ у Львові та Львівській області ТОВ "Західно-Український автомобільний дім" про те, що згідно витягу з баз даних виробника у вигляді копії карти даних та vehicle information дата реєстрації автомобіля вантажного марки Merсedes-Benz модель Sprinter 313, номер кузова (шасі) WDB9066331S399082 вказана 25.06.2009 року, а дата виготовлення 08.06.2009 року (а.с.68-69).

При цьому суд вказує на те, що дана інформація є спеціалізованою інформацією системи з обмеженим доступом для користування офіційними дилерами.

На переконання суду, лист офіційного дилера Даймлер АГ у Львові та Львівській області ТОВ "Західно-Український автомобільний дім", а також інформація, отримана з мережі Інтернет (сайт vin.su) щодо дати виготовлення транспортного засобу 08.06.2009 року (а.с.59), на які посилається відповідач, за відсутності документального підтвердження офіційними документами викладеної у них інформації та відсутності посилань на безпосередні джерела її отримання, не є достатньо вагомими доказами, які б спростовували відомості, що містяться у наданих платником податків документах та правомірності його дій.

Також суд зазначає, що за наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності даних, наведених у реєстраційних документах на автомобіль, що видані іноземним державним органом, контролюючий орган, у відповідності до вимог чинного законодавства, повинен по офіційних каналах затребувати від уповноваженого німецького органу інформацію стосовно дати реєстрації автомобіля у звязку із такими розбіжностями у відомостях німецького реєстраційного органу та офіційного дилера. Однак, як встановлено судом, відповідач з такими запитами до іноземних державних органів не звертався.

Відтак, дані, зазначені у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу, виданого уповноваженим німецьким органом 03.11.2015 року (малий бріф, великий бріф) за № WR685888, суд вважає достовірними та такими, що не можуть бути спростовані одним лише листом офіційного дилера чи інформацією з мережі Інтернет.

Крім того, зазначений документ не є належним та допустимим доказом в розумінні положень статті 70 КАС України, так як в отриманій інформації в графі "VIN" відсутній відповідний номер транспортного засобу, який на думку відповідача і є визначальним при встановлені дати виготовлення і реєстрації транспортного засобу.

В той же час, на думку суду, позивачем доведено його добросовісність під час ввезення транспортного засобу на територію України та здійснення його митного оформлення.

Враховуючи вищенаведене, суд прийшов до переконання про те, що у Головного управління ДФС в Івано-Франківській області не було правових підстав для збільшення сум грошових зобов'язань ОСОБА_4 зі сплати акцизного податку та з податку на додану вартість за ввезений на митну територію України транспортний засіб, а тому спірні податкові повідомлення-рішення були прийняті відповідачем протиправно і підлягають скасуванню.

На підставі ст. 124 Конституції України, керуючись ст. ст. 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Івано-Франківській області за № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 від 31.03.2016 року.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки встановлені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя: Матуляк Я.П.

Постанова складена в повному обсязі 13.06.2016 року.