Справа № 539/1640/15-а
Суддя: Швець В.В.
Дата ухвалення: 2016-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" травня 2016 р. м. Київ К/800/46512/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:
Швеця В.В.,
Головчук С.В.,
Ситникова О.Ф.,

провівши у порядку письмового провадження касаційний розгляд адміністративної справи

за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в місті Лубнах та Лубенському районі Полтавської області (далі - Управління ПФУ) про визнання дій протиправними та зобов`язання здійснити перерахунок пенсії,

провадження в якій відкрито за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 13 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року ОСОБА_1 пред`явив у суді вказаний позов, в якому просив визнати протиправною відмову Управління ПФУ у проведенні перерахунку його пенсії, відповідно до довідки №12 від 30 січня 2015 року виданої Лубенською філією ПрАТ «Райз-Максимко» та зобов`язати здійснити перерахунок та виплату пенсії, відповідно до вказаної довідки починаючи з 20 січня 2015 року, з урахуванням проведених виплат.

Постановою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 11 серпня 2015 року позовні вимоги задоволено. Визнано протиправними дії Управління ПФУ щодо відмови позивачу у перерахунку та виплаті пенсії по інвалідності в розмірі фактичної заробітної плати за виконані роботи по участі у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС на підставі довідки №12 від 30 січня 2015 року виданої Лубенською філією ПрАТ «Райз-Максимко» та зобов`язано здійснити перерахунок та виплату пенсії на підставі вказаної довідки починаючи з 5 травня 2015 року, з урахуванням проведених виплат.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 13 жовтня 2015 року постанову суду першої інстанції скасовано та прийнято нову про відмову в задоволенні позову.

В обґрунтування касаційної скарги ОСОБА_1 посилається на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, у зв`язку з чим ставить питання про скасування ухваленої ним постанови та залишення в силі постанови суду першої інстанції.

Управління ПФУ своїм правом, як сторони у справі, не скористалося та заперечень на касаційну скаргу не подало.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи та рішення, що приймалися під час її розгляду, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Судами встановлено, що ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, інвалідом 2 групи, захворювання якого пов`язане з виконанням службових обов`язків з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, має посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1-ї категорії. Перебуває на обліку в Управлінні ПФУ та одержує пенсію по 2 групі інвалідності, відповідно до Закону України від 28 лютого 1991 року № 796-XII «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі Закон № 796-XII).

В період з 4 жовтня 1982 року по 2 травня 2005 року позивач працював на посаді інженера - будівельника в колгоспі імені Ілліча, правонаступником якого на даний час являється ПрАТ «Райз-Максимко».

Згідно архівних документів військової частини № НОМЕР_1 ОСОБА_1 в період з 1 червня 1986 року по 31 липня 1986 року брав участь в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

30 січня 2015 року Лубенською філією ПрАТ «Райз-Максимко» позивачу проведено новий розрахунок заробітної плати з врахуванням нормативних документів, які діяли на час перебування позивача на роботах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та видана йому довідка №12

20 лютого 2015 року позивач звернувся з отриманою довідкою до Управління ПФУ з проханням провести перерахунок його пенсії.

Управління ПФУ листом від 18 березня 2015 року відмовило позивачу в перерахунку пенсії на підставі рішення від 17 березня 2015 року № 104, оскільки обчислення заробітку за роботу в зоні відчуження проведено з порушенням норм чинного законодавства.

Не погодившись з відмовою в перерахунку пенсії на підставі вказаної довідки, позивач звернувся за захистом своїх прав до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем на виконання вимог частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України не надано суду жодних доказів щодо правомірності свого рішення про відмову у перерахунку пенсії позивачу.

Скасовуючи постанову суду першої інстанції та відмовляючи в задоволенні позову, апеляційний суд виходив з правомірності дій Управління ПФУ щодо відмови у проведенні перерахунку позивачу пенсії, відповідно до довідки №12 від 30 січня 2015 року виданої Лубенською філією ПрАТ «Райз-Максимко», оскільки застосування показників кратності до посадового окладу, підвищеного на 100% як це було зроблено згідно з довідкою №12 від 30 січня 2015 року, не відповідає вимогам законодавства.

Втім, колегія суддів не може погодитись з таким висновком апеляційного суду, оскільки останній дійшов його з порушенням норм процесуального права.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров`я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі Закон № 796-ХІІ).

Відповідно до статті 54 Закону № 796-ХІІ пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством.

Положеннями статті 15 цього ж Закону визначено, що видача довідок за період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами, організаціями (військкоматами).

Пунктом 7 Порядку передбачено, що пенсії призваних на військові збори військовозобов`язаних, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та працювали у зоні відчуження в 1986-1990 роках, призначаються виходячи із заробітної плати, яку вони одержували за основним місцем роботи, з урахуванням фактично відпрацьованого часу у зоні відчуження, характеру виконуваної роботи, місця і тривалості робочого дня (незалежно від періоду проведення розрахунку оплати праці за умови, якщо такий розрахунок проведено на підставі первинних документів про місце роботи і тривалість робочого дня згідно із сумарною кратністю оплати праці, встановленою у відповідні періоди за зонами небезпеки: у ІІІ зоні - 5, у II зоні -4, у І зоні - 3). При цьому в усіх випадках заробітна плата для розрахунку пенсії не повинна бути нижчою від фактично одержаної суми у зазначений період.
За перевіркою матеріалів справи встановлено, що рішення Управління ПФУ від 17 березня 2015 року № 104 було викладено в новій редакції від 30 березня 2015 року № 126. У вказаному рішенні Управління ПФУ зазначило, що подана довідка складена з порушенням норм законодавства, оскільки невірно визначено коефіцієнт кратності оплати праці, а також невірно розрахована оплата праці за вихідні дні із застосуванням показників кратності в подвійному розмірі. Також Управління ПФУ зазначило про відсутність підстав для застосування показників кратності до годинної тарифної ставки підвищеної на 100 відсотків. Крім того, відповідач вказав, що невірно визначено коефіцієнт кратності оплати праці, а також невірно розрахована оплата праці за вихідні дні із застосуванням показників кратності в подвійному розмірі. Безпідставно проведено доплату за роботу в понаднормований час, оскільки діючою системою обліку робочого часу не було передбачено ведення військовими частинами табелів робочого часу на військовозобов`язаних, призваних на військові збори. Архівною довідкою Галузевого державного архіву МОУ від 23 березня 2012 року № 67297 підтверджено виконання робіт в конкретній зоні небезпеки, а саме в зоні № 3- 30-днів червня 1986 року, 15 днів липня 1986 року, в зоні № 1 16 днів липня 1986 року, без зазначення кількості відпрацьованих годин, а тому Управління ПФУ вказало, що проводити оплату праці за понаднормовані години немає підстав.

Таким чином, відмова відповідача у перерахунку пенсії зумовлена саме вищенаведеними обставинами, врахування яких визначене законодавчо. Проте, апеляційний суд, вирішуючи позовні вимоги, обмежився лише перевіркою щодо застосування показників кратності до годинної тарифної ставки підвищеної на 100 відсотків. Між тим, інші доводи зазначені Управлінням ПФУ апеляційний суд не перевірив, та відповідні обставини не встановив.

За таких обставин, ухвалене у справі рішення апеляційного суду не можна визнати законними та обґрунтованими, у зв`язку з чим воно підлягає скасуванню, а справа - передачі на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Оскільки, відповідно до частини першої статті 220 КАС України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, то рішення апеляційного суду підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої апеляційної інстанції на новий розгляд, під час якого слід враховувати наведене та прийняти законне і обґрунтоване рішення.

Відповідно до частини другої статті 227 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Керуючись статтями 222, 227, 231 КАС України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 13 жовтня 2015 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили через п`ять днів після направлення її копії сторонам у справі та оскарженню не підлягає.

Судді В.В.Швець

С.В. Головчук

О.Ф.Ситников