Справа № 820/149/16
Суддя: Зеленський В.В.
Дата ухвалення: 2016-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2016 р.Справа № 820/149/16
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Зеленського В.В.

Суддів: Пянової Я.В. , Чалого І.С.

за участю секретаря судового засідання Городової А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 04.05.2016р. по справі № 820/149/16

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Державної податкової інспекції у Московському районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області

про скасування вимоги, рішення та податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИЛА:

18.01.2016 року позивач, Фізична особа-підприємець ОСОБА_1, звернувся до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Московському районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області, в якому з врахуванням заяви про зміну позовних вимог та заяви про уточнення позовних вимог просив суд:

- скасувати Вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-, відповідно до якої визначено до сплати 7184,98грн. боргу зі сплати єдиного внеску;

- скасувати Рішення ДПІ у Московському районі м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області № НОМЕР_1 від 09.02.2016 року про застосування штрафних санкцій в розмірі 359,25 грн. за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску;

- скасувати податкове повідомлення-рішення ДПІ у Московському районі м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області № НОМЕР_2 від 03.12.2015 року, відповідно до якого визначено до сплати 21376,40грн. податку на доходи фізичних осіб та штрафна (фінансова) санкція в розмірі 5344,10грн.;

- скасувати податкове повідомлення-рішення ДПІ у Московському районі м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області № НОМЕР_3 від 03.12.2015 року, відповідно до якого визначено до сплати 510,00грн. штрафна (фінансова) санкція.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 04.05.2016 року по справі № 820/149/16 в задоволенні адміністративного позову Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Московському районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про скасування вимоги, рішення та податкових повідомлень-рішень відмовлено.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив суд апеляційної інстанції апеляційну скаргу задовольнити, скасувати постанову Харківського окружного адміністративного суду від 04.05.2016 року по справі № 820/149/16 в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо скасування:

- вимоги ДПІ у Московському районі м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області про сплату боргу (недоїмки) № Ф-, відповідно до якої визначено СПД ФО ОСОБА_1 до сплати 7184,98грн. боргу зі сплати єдиного внеску;

- податкового повідомлення-рішення ДПІ у Московському районі м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області № НОМЕР_2 від 03.12.2015 року, відповідно до якого визначено СПД ФО ОСОБА_1 до сплати 21376,40грн. податку на доходи фізичних осіб та штрафна (фінансова) санкція в розмірі 5344,10грн.;

- рішення ДПІ у Московському районі м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області № НОМЕР_1 від 09.02.2016 року про застосування до СПД ФО ОСОБА_1 штрафних санкцій в розмірі 359,25 грн. за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску;

Постановити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, скасувати вимогу ДПІ у московському районі м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області про сплату боргу (недоїмки) № Ф-005356170, податкове повідомлення-рішення ДПІ у Мсоковському районі м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області № від 03.12.2015 року, рішення ДПІ у Московському районі м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області № 1 від 09.02.2016 року.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що постанову винесено з порушенням норм матеріального права.

У відповідності до ч. 1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 та ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (індивідуальний податковий номер НОМЕР_4) зареєстрований у відповідності до норм діючого законодавства 17.10.2013 року (місце проживання: 61129, АДРЕСА_1), що підтверджено наявною в матеріалах справи копією виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем проведено документальну позапланову виїзну перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, за результатами якої складено акт від 23.11.2015 року №1389/20-34-17-01-07/НОМЕР_4 Про результати документальної позапланової виїзної перевірки субєкта підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4) з питань повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, дотримання законодавства щодо укладення трудових договорів, оформлення трудових відносин з працівниками за період з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року.

Відповідно до висновків акту від 23.11.2015 року № 1389/20-34-17-01-07/НОМЕР_4 контролюючим органом встановлено порушення: п. 138. 2 ст. 138, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139, п. 177.2, п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України № 2755-VІ від 02.12.2010 року, зі змінами та доповненнями, що призвело до заниження податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльністю за 2014 рік на загальну суму 21376,40 грн; підпункту 2 пункту 1 статті 7, п.3 ст. 9 Закону України Про збір на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від 08.07.2010 року №2464- VІ, що призвело до заниження єдиного соціального внеску на загальну суму 7184,98 грн; п.п. 44.6, п.44.3 ст. 44, п. 177.10 ст. 177 Податкового кодексу України № 2755-VІ від 02.12.2010 року, зі змінами та доповненнями.

На підставі вищезазначеного акту перевірки контролюючим органом сформовано та винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 23.11.2015 року №Ф-, відповідно до якої позивачу визначено до сплати 7184,98 грн. боргу зі сплати єдиного внеску; рішення № НОМЕР_5 від 03.12.2015 року про застосування штрафних санкцій в розмірі 1077,74 грн. за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску; податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_2 від 03.12.2015 року, відповідно до якого визначено до сплати 21376,40 грн. податку на доходи фізичних осіб та штрафна (фінансова) санкція в розмірі 5344,10 грн.; податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_3 від 03.12.2015 року, відповідно до якого визначено до сплати 510,00 грн. штрафна (фінансова) санкція.

Позивач, користуючись своїм правом на адміністративне оскарження рішень відповідача, подав скаргу до Головного управління ДФС України у Харківській області.

Відповідно до Рішення про результати розгляду скарги від 20.01.2016 року рішення № НОМЕР_5 від 03.12.2015 року про застосування штрафних санкцій в розмірі 1077,74грн. за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску скасовано в частині застосування штрафних санкцій в розмірі 718,49 грн, у зв'язку з чим відкликано та скасовано, зобов'язано ДПІ у Московському районі м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області сформувати та направити на адресу ФОП ОСОБА_1 нове рішення.

Контролюючим органом за результатами розгляду скарги на рішення № НОМЕР_5 від 03.12.2015 року його скасовано та винесено рішення № НОМЕР_1 від 09.02.2016 року про застосування штрафних санкцій в розмірі 359,25 грн. за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску.

Доказів скасування інших оскаржуваних рішень відповідача, субєкта владних повноважень, матеріали справи не містять.

Не погодившись із вищезазначеними діями відповідача, позивач для захисту своїх прав звернувся до суду з адміністративним позовом.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з відсутності правових підстав для задоволення адміністративного позову.

Таким чином суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог позивача у повному обсязі.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Зі змісту акту перевірки та письмових заперечень судом першої інстанції було встановлено та підтверджено апеляційною інстанцією, що перевіркою було встановлено завищення позивачем валових витрат на загальну суму 127000,00 грн. за рахунок включення до складу валових витрат, безпосередньо не повязаних з отриманням доходів. Також з акту перевірки від 23.11.2015 року № 1389/20-34-17-01-07/НОМЕР_4 встановлено, що в перевіряємий період позивачем було отримано дохід від здійснення господарської діяльності з Товариством з обмеженою відповідальністю Тайфун-2000, шляхом укладення договору надання послуг.

Товариство з обмеженою відповідальністю Тайфун-2000 () зареєстровано у відповідності до норм діючого законодавства 27.06.2000 року (місцезнаходження юридичної особи: 61051, Харківська область, м. Харків, вул. Клочківська, буд. 339), що підтверджено наявним в матеріалах справи витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

За наявними в матеріалах справи доказами встановлено, що між ФОП ОСОБА_1 (виконавець) та ТОВ Тайфун-2000 (замовник) укладено договір №210114 від 21.01.2014 року про надання послуг супроводження зовнішньоекономічних угод, відповідно до умов якого виконавець приймає зобовязання надати послуги по супроводженню зовнішньоекономічних угод замовника, а замовник зобовязується прийняти та оплатити надані послуги на умовах, визначених цим договором. Пунктом 1.2 договору сторонами узгоджено послуги, що надаються за цим договором включають в себе, але не обмежуються наступним переліком: пошук зарубіжних покупців на товари Замовника, ведення переговорів з зарубіжними партнерами, надання інформації про необхідні документи дня оформлення ЗЕД-контракту з посиланням на нормативні акти, ведення переписки, оформлення та переклад зовнішньо-торгівельних документів та контрактів з/на українську, російську, англійську мови, консультації з митного оформлення товарів, визначення ціни на експортований товар, розрахунок вартості митного оформлення товарів, консультації з питань перетинання товарів та валюти через митний кордон України, надання довідкової інформації з питань митного законодавства (ставки митних мит, міри нетарифного регулювання, індикативні ціни та інше). Сторонами визначено у пункті 1.3 договору, що склад, вартість та строки надання послуг визначаються на підставі замовлення на надання послуг.

Матеріали справи також містять замовлення на надання послуг від 21.01.2014 року, відповідно до якого ТОВ Тайфун-2000 замовлено послуги, а саме: пошук зарубіжних покупців на купівлю соняшникової олії та укладання ЗЕД-контрактів на поставку олії; переклад ЗЕД-контратів з/на російську та англійську мови; консультації з митного оформлення олії та питань перетинання валюти через митний кордон України; визначення ціни експорту олії; розрахунок вартості митного оформлення олії; надання довідкової інформації з питань митного законодавства (ставки митних мит, міри нетарифного регулювання, індикативні ціни та інше. Також сторонами визначено вартість послуг у розмірі 128500,00 грн., умови оплати послуг та строк виконання послуг.

Представником позивача під час судового розгляду справи в суді першої інстанції було надано пояснення та зазначено, що задля виконання умов зазначеного договору № 210114 від 21.01.2014 року та надання замовнику послуг у повному обємі ФОП ОСОБА_1 було укладено договір з Товариством з обмеженою відповідальністю Бізнессіті (виконавець) №010414-1-П про надання консультаційних послуг від 01.04.2014 року.

За наявними в матеріалах справи доказами встановлено, що Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю Бізнессіті ( виконавець) укладено договір №010414-1-П про надання консультаційних послуг від 01.04.2014 року.

Товариство з обмеженою відповідальністю Бізнессіті () зареєстровано у відповідності до норм діючого законодавства 23.04.2013 року (місцезнаходження юридичної особи: 01135, м. Київ, Шевченківський район, вул. Золотоустівська, буд. 30) перебуває в стані припинення за рішенням засновників з 14.10.2014 року, що підтверджено наявним в матеріалах справи витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Відповідно до умов договору № 010414-1-П про надання консультаційних послуг від 01.04.2014 року виконавець приймає зобовязання надати консультаційні послуги замовнику щодо укладення зовнішньоекономічних угод, а замовник зобовязується прийняти та оплатити надані послуги на умовах, визначених цим договором. Пунктом 1.2 договору сторонами визначено, що послуги, що надаються за цим договором включають себе, але не обмежуються наступним переліком: надання інформації про необхідні документи для оформлення ЗЕД-контрактів з посиланням на нормативні акти; консультації з митного оформлення товарів; консультування щодо визначення вартості митного оформлення товарів; консультації з питань перетинання товарів та валюти через митний кордон України; надання довідкової інформації з питань митного законодавства (ставки митних мит, міри нетарифного регулювання, Індикативні ціни та інше). Пунктом 1.3 визначено, що склад, вартість та строки надання послуг визначаються на підставі замовлення на надання послуг. Пунктом 2.5 договору визначено, що підтвердженням виконання послуг виконавцем за кожним етапом цього договору та/або замовленням є підписані сторонами акти виконаних послуг.

Також матеріали справи містять замовлення на надання послуг датоване 01.04.2014 року, відповідно до якого позивачем замовлено у виконавця послуги щодо консультування по різним аспектам митного оформлення та здійснення зовнішньоекономічної діяльності підприємства; отримання інформації про необхідні дозвільні документи та процедури із визначенням нормативних актів, та інше; консультування з питань пропуску товарів та валюти через митний кордон України; надання довідкової інформації з питань митного законодавства (ставки митних зборів, заходів нетарифного регулювання, індикативні ціни та інше) та з практичних питань зовнішньоекономічної діяльності. Сторонами визначено у замовленні вартість послуг у розмірі 127000,00 грн., умови оплати послуг та строк виконання: 30 робочих днів від дати оформлення замовлення.

На виконання умов договору №010414-1-П від 01.04.2014 року сторонами підписано акт надання послуг №04/04-1-П від 04.04.2014 року, відповідно до якого виконавцем надано замовнику послуги визначені замовленням на загальну вартість 127000,00 грн.

Також в матеріалах справи містяться квитанції до прибуткового касового ордеру № 16 на суму 7000,00грн.; від 11.04.2014 р. № 17 на суму 10000,00грн.; від 14.04.201 4р. № 18 на суму 10000,00 грн., від 15.04.04.2014 р. № 19 на суму 10000,00грн.; від 22.04.2014 р. № 24 на суму 10000,00 грн.; від 21.04.2014 р. № 23 на суму 10000,00 грн.; від 18.04.2014 р. № 22 на суму 10000,00 грн.; від 17.04.2014 р. № 21 на суму 10000,00 грн.; від 25.04.2014 р. № 27 на суму 10000,00 грн.; від 28.04.2014 р. № 28 на суму 10000,00 грн.; від 23.04.2014 р. № 25 на суму 10000,00 грн.; від 24.04.2014 р. № 26 на суму 10000,00 грн.; від 16.04.2014 р. № 20 на суму 10000,00 грн., акт звірки взаєморозрахунків між ФОП ОСОБА_1 та ТОВ Бізнессіті.

Також позивачем надано до суду першої інстанції копії звітів ТОВ Бізнессіті щодо проведеного дослідження визначення цін на експортований товар, копії нормативно-правових актів, повязаних із митним оформленням товарів.

Представником позивача під час судового розгляду справи в суді першої інстанції було надано пояснення та зазначено, що отримані від ТОВ Бізнессіті послуги були позивачем реалізовані на користь та на виконання умов договору № 210114 від 21.01.2014 року.

Від так в матеріалах справи міститься акт здачі-приймання послуг від 02.04.2014 року, підписаний виконавцем ФОП ОСОБА_1 та замовником ТОВ Тайфун-2000, відповідно до якого виконавцем надано послуги: супроводження зовнішньоекономічних операцій, пошук партнерів; консультування по всім аспектам митного оформлення та здійснення зовнішньоекономічної діяльності підприємства, оптимізації та зниженню витрат на митне оформлення; визначення ціни на імпортований товар; розрахунок вартості митного оформлення товару; отримання інформації про необхідні дозвільні документи і процедури з вказівкою нормативних актів та інше; консультування з питань пропуску товарів та валюти через митний кордон України; надання довідкової інформації з питань митного законодавства (ставки митних мит, міри нетарифного регулювання, індикативні ціни та інше) та з практичних питань зовнішньоекономічної діяльності; ведення переписки, оформлення та переклад зовнішньо-торгівельних документів та контрактів з/на українську, російську, англійську мови.

Відповідно до акту здачі-приймання послуг від 02.04.2014 року сторонами узгоджено вартість отриманих послуг у розмірі 128500,00 грн.

Відповідно до наявної в матеріалах справи виписки по рахунку на рахунок ФОП ОСОБА_1 отримано оплату послуг за договором № 210114 від 21.01.2014 року 07.04.2014 року.

На підтвердження виконання умов договору № 210114 від 21.01.2014 року представником позивача до суду першої нстанції було надано копії контрактів №1002/01 від 10.02.2014 року, №08041/01 від 08.04.2014 року, №200514/01 від 20.05.2014 року укладених між ТОВ Тайфун-2000 та компанієй ОLEOS NRADING LIMITED.

Колегія суддів відхиляє доводи, викладені в апеляційній скарзі, з огляду на таке.

Відповідно до ст. 138.2 Податкового кодексу України, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Згідно з п.п.139.1.1 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України не включаються до складу витрат витрати, не пов'язані з провадженням господарської діяльності.

Відповідно до п.п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

У разі втрати, знищення або зіпсуття зазначених документів платник податку має право письмово заявити про це контролюючому органу та здійснити заходи, необхідні для поновлення таких документів. Письмова заява має бути надіслана до/або разом із поданням розрахунку податкових зобов'язань за звітний податковий період. Платник податків зобов'язаний відновити втрачені, знищені або зіпсовані документи протягом 90 календарних днів з дня, що настає за днем надходження такої заяви до контролюючого органу.

Якщо платник податку поновить зазначені документи в наступних податкових періодах, підтверджені витрати включаються до витрат за податковий період, на який припадає таке поновлення.

Відповідно до п.138.4 ст. 138 Податкового кодексу України, витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, крім нерозподільних постійних загальновиробничих витрат, які включаються до складу собівартості реалізованої продукції в періоді їх виникнення, визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг.

Згідно з п.п. 138.8.2 п. 138 Податкового кодексу України собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг складається з витрат, прямо пов'язаних з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг, а саме: до складу прямих витрат на оплату праці включаються заробітна плата та інші виплати робітникам, зайнятим у виробництві товарів (виконанні робіт, наданні послуг), які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об'єкта витрат.

Відповідно до п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом III цього Кодексу.

Колегія суддів зазначає, що судом було досліджено документи на підтвердження правовірності формування розміру валових витрат та віднесення до них витрат понесених за укладеним позивачем та ТОВ Бізнессіті договором №010414-1-П про надання консультаційних послуг від 01.04.2014 року, з приводу чого колегія суддів зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що послуги отримані від ТОВ Бізнессіті було реалізовано позивачем на користь ТОВ Тайфун-2000, при цьому колегія суддів зазначає, що матеріали справи також містять акт здачі-приймання послуг №04/04-1-П від 04.04.2014 року підписаний ТОВ Бізнессіті та ФОП ОСОБА_1, проте акт здачі прийняття послуг між ФОП ОСОБА_1 та ТОВ Тайфун-2000 підписано 02.04.2014 року, чим спростовано доводи позивача щодо реалізації ним послуг отриманих від ТОВ Бізнессіті на користь ТОВ Тайфун-2000.

Матеріали справи містять Довідкову інформацію ТОВ Бізнессіті, з приводу якої колегія суддів зазначає, що з її змісту не можливо встановити відомості щодо особи відповідальної за її складання, відсутня печатка та підпис підприємства. Крім того, зі змісту Довідкової інформації судом встановлено цитування Митного кодексу України, що є загально доступною інформацією і не становить цінності у вартісних показних, оскільки не є результатом творчої або аналітичної роботи.

Також колегія суддів зазначає, що з аналізу актів наданих послуг за спірними договорами позивачем фактично реалізовано послуг в декілька разів більше, ніж придбано в контрагента ТОВ Бізнессіті, проте різниця у вартості послуг складає 1500 грн.

Враховуючи все вищезазначене, колегія суддів приходить до висновку про неправомірність віднесення позивачем до складу валових витрат у сумі 127000,00 грн., понесених за результатами господарської діяльності з ТОВ Бізнессіті, а від так погоджується з висновком суду першої інстанції про неправомірність визначення позивачем податку на доходи фізичних осіб за 2014 рік, і тому у суду відсутні підстави для скасування податкового повідомлення-рішення ДПІ у Московському районі м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області № НОМЕР_2 від 03.12.2015р., відповідно до якого визначено до сплати 21376,40 грн. податку на доходи фізичних осіб та штрафна (фінансова) санкція в розмірі 5344,10 грн

Щодо правомірності винесення контролюючим органом вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф-, відповідно до якої визначено до сплати 7184,98 грн. боргу зі сплати єдиного внеску, та рішення ДПІ у Московському районі м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області № НОМЕР_1 від 09.02.2016 р. про застосування штрафних санкцій в розмірі 359,25 грн. за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, колегія суддів зазначає наступне.

Контролюючим органом в акті перевірки позивача зазначено, що ФОП ОСОБА_1 в порушення норм діючого законодавства за 2014 рік не нараховувалась сума чистого доходу у розмірі 128500,00 грн. за себе у квітні за рахунок порушень у визначенні загальної суми оподатковуваного доходу.

Колегія суддів зазначає, що згідно зі ст.4 Закону України від 08.07.10 року № 2464 "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне страхування", платниками єдиного внеску є в т.ч. фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності. Єдиний внесок нараховується.

Відповідно до ст.7 Закону України від 08.07.10 року № 2464 "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне страхування" єдиний внесок нараховується: для платників, зазначених у пункті 4 та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу, отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, та на суму доходу, що розподіляється між членами сім'ї фізичних осіб - підприємців, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за кожну особу за місяць, у якому отримано дохід. До членів сімей фізичних осіб - підприємців, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності, належать дружина, батьки, діти та інші утриманці, які досягли 15-річного віку, не перебувають у трудових або цивільно-правових відносинах з такою фізичною особою - підприємцем, але спільно з ним провадять підприємницьку діяльність і отримують від цього частину доходу; для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе та членів сім'ї, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому, сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за кожну особу.

Нарахування єдиного внеску здійснюється в межах максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом.

Єдиний внесок нараховується на суми, зазначені в частинах першій і другій цієї статті, не зменшені на суму відрахувань податків, інших обов'язкових платежів, що відповідно до закону сплачуються із зазначених сум, та на суми утримань, що здійснюються відповідно до закону або за договорами позики, придбання товарів та виплат на інші цілі за дорученням отримувача.

Єдиний внесок нараховується на суми, зазначені в частинах першій і другій цієї статті, незалежно від джерел їх фінансування, форми, порядку, місця виплати та використання, а також від того, чи виплачені такі суми фактично після їх нарахування до сплати.

Згідно зі ст. 9 єдиний внесок обчислюється виключно у національній валюті, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі. Обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок. Сплата єдиного внеску здійснюється у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для його зарахування, крім єдиного внеску, який сплачується в іноземній валюті розташованими за межами України підприємствами, установами, організаціями (у тому числі міжнародними) за працюючих у них громадян України та громадянами України, які працюють або постійно проживають за межами України, відповідно до договорів про добровільну участь у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування (далі - договір про добровільну участь). Єдиний внесок сплачується шляхом перерахування платником безготівкових коштів з його банківського рахунку.

З огляду на вищевказане, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про правомірність винесення вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф- від 23.11.2015 року та рішення № НОМЕР_1 від 09.02.2016 р.

Відповідно до ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що постанова Харківського окружного адміністративного суду від 04.05.2016 року по справі № 820/149/16 відповідає вимогам ст. 159 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта - позивача у справі.

Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 41, 160, 167, 195, 196, 198, 200, п. 1 ч. 1 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 04.05.2016р. по справі № 820/149/16 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя ОСОБА_2
Судді ОСОБА_3 ОСОБА_4
Повний текст ухвали виготовлений 14.06.2016 р.