Справа № 820/18957/14
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2016-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2016 р.Справа № 820/18957/14
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Перцової Т.С.

Суддів: Дюкарєвої С.В. , Жигилія С.П.

за участю секретаря судового засідання Мороз Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 25.04.2016р. по справі № 820/18957/14

за позовом ОСОБА_1

до Державної виконавчої служби України , Міністерства юстиції України

про визнання бездіяльності та зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА

24.11.2014 року позивач, ОСОБА_1, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Державної виконавчої служби України (далі по тексту ДВС України, перший відповідач), в якому просив суд :

- визнати бездіяльність Державної виконавчої служби України, Управління Пенсійного фонду України в Барвінківському районі Харківської області щодо Рішення Євро пейського Суду з Прав Людини від 31 липня 2014 року у справі «Штефан та інші проти України», якими задоволені заяви ОСОБА_1 № 7134, № 7179 та № 8063 від 10.01.2013 року;

- зобовязати Державну виконавчу службу України забезпечити виконання Рішення Європейського суду з прав людини від 31 липня 2014 року у справі «Штефан та інші проти України» за заявами позивача № 7134, № 7179 та № 8063 від 10.01.2013 року в частині виконання рішень національних судів, а саме : постанови Барвінківського районного суду Харківської області від 18.05.2011 року у справі №2002/2-а-380/11, якою зобовязано Управління праці та соціального захисту населення Барвінківської районної державної адміністрації нарахувати та виплатити позивачеві щорічну разову грошову допомогу до 5 травня за 2010-2011 роки згідно вимог ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в розмірі 7 та 8 мінімальних пенсій за віком, з урахуванням положень ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», враховуючи фактично виплачені суми; постанови Барвінківського районного суду Харківської області від 13.04.2011 року у справі № 2002/2-а-277/11 про зобовязання Управління праці та соціального захисту населення Барвінківської районної державної адміністрації нарахувати та виплатити позивачеві щорічну допомогу на оздоровлення за 2011 рік згідно вимог ч.4 ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», враховуючи фактично виплачені суми; рішення Барвінківського районного суду Харківської області від 01.07.2010 року по справі № 2-416/10, яким зобовязано Управління Пенсійного фонду України в Барвінківському районі Харківської області провести перерахунок призначеної позивачеві державної та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, виходячи з 8,75 мінімальних розмірів пенсії за віком, встановленої ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», з урахуванням встановленого законодавством прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, як інваліду 2 групи, починаючи з 01.05.2010 року;

- відповідно до вимог ст.267 Кодексу адміністративного судочинства України зобовязати Державну виконавчу службу України та Міністерство юстиції України у місячний строк з моменту набрання цим рішенням законної сили подати звіт про виконання даного судового рішення.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 16.12.2014 року по справі № 820/18957/14 за клопотанням позивача залучено до участі у справі другого відповідача Міністерство юстиції України (далі по тексту МЮУ, другий відповідач).

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 20.02.2015 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 02.06.2015 року, у задоволенні адміністративного позову відмовлено у повному обсязі.

Ухвалою від 15.12.2015 року Вищий адміністративний суд України касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнив, а саме: постанову Харківського окружного адміністративного суду від 20.02.2015 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 02.06.2015 у справі № 820/18957/14 скасував та направив справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

У даній ухвалі судом касаційної інстанції зазначено про безпідставність висновку судів першої та апеляційної інстанцій щодо того, що згідно з положеннями Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» та Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець не має права оцінювати та досліджувати зміст довідок, наданих Управлінням Пенсійного фонду України в Барвінківському районі Харківської області на виконання своїх функцій, а лише визначає суму стягнення, розраховану Управлінням Пенсійного фонду України в Барвінківському районі Харківської області на виконання рішення Барвінківського районного суду Харківської області від 01.07.2010 року.

Крім того, на думку колегії суддів Вищого адміністративного суду України судами першої та апеляційної інстанції не враховано висновки Європейського суду з прав людини від 15.01.2010 року у справі «ОСОБА_2 проти України», «Штефан та інші проти України» від 31.07.2014 року щодо ефективності засобів юридичного захисту, обовязку держави дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, виконувалися відповідно до вимог Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Частиною 5 ст. 227 КАС України передбачено, що висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при розгляді справи.

Отже, в даному апеляційному провадженні справа розглядається з урахуванням наведених висновків суду касаційної інстанції.

02.03.2016 року позивачем подано до Харківського окружного адміністративного суду заяву про уточнення позовних вимог, у якій просив суд :

- визнати бездіяльність Державної виконавчої служби України, Управління Пенсійного фонду України в Барвінківському районі Харківської області щодо Рішення Євро пейського Суду з Прав Людини від 31 липня 2014 року у справі «Штефан та інші проти України», яким задоволена заява ОСОБА_1 № 7134 від 10.01.2013 року;

- зобовязати Міністерство юстиції України забезпечити виконання Рішення Європейського Суду з Прав Людини від 31 липня 2014 року у справі «Штефан та інші проти України» за заявою ОСОБА_1 № 7134 від 10.01.2013 року в частині виконання рішень національних судів, а саме: рішення Барвінківського районного суду Харківської області від 1 липня 2010 року у справі №2-416/10, яким зо бов'язано Управління Пенсійного фонду України в Барвінківському районі Харківської області (далі по тексту УПФУ в Барвінківському районі Харківської області) провести перерахунок призначеної ОСОБА_1 державної та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, виходячи із 8,75 мінімальних розмірів пенсії за віком, встановленої ч.1 ст.28 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, відповідно до ст.ст. 50, 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, з урахуванням встановленого законодавством прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, як інваліду другої групи, за період з 01.05.2010 року по 11.05.2010 року та з 22.07.2011 року по 01.11.2011 року;

- відповідно до вимог ст.267 Кодексу адміністративного судочинства України зобовязати Державну виконавчу службу України та Міністерство юстиції України у місячний строк з моменту набрання цим рішенням законної сили подати звіт про виконання даного судового рішення.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 25.04.2016 року по справі № 820/18957/14 в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Державної виконавчої служби України, Міністерства юстиції України про визнання бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії - відмовлено.

Позивач, не погодившись із вказаною постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції постанову Харківського окружного адміністративного суду від 25.04.2016 року по справі № 820/18957/14 скасувати, прийняти нову постанову, якою позов задовольнити, відповідно до вимог ст.267 КАС України зобовязати Міністерство юстиції України у місячний строк з моменту набрання цим рішенням законної сили подати звіт про виконання даного судового рішення.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що відповідачем у справі «Штефан та інші проти України» не вжито заходів відповідно до положень ст.19 Конституції України, ст.ст.1, 11, 17 Закону України «Про виконавче провадження» та ст.8 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», а саме : не виконано рішення Барвінківського районного суду Харківської області від 01.07.2010 року у справі № 2-416/11, тобто, Управлінням Пенсійного фонду України в Барвінківському районі Харківської області не проведений перерахунок призначеної позивачеві державної та додаткової пенсії, виходячи з розмірів 8 мінімальних пенсій за віком та 75% мінімальної пенсії за віком, з урахуванням встановленого законодавством прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, як інваліду 2 групи, за період з 01.05.2010 року по 11.05.2011 року та з 22.07.2011 року по 01.11.2011 року. Вказує, що позивачеві додатково не донарахована та не виплачена державна та додаткова пенсії за період з 01.05.2010 року по 11.05.2010 року та з 22.07.2011 року по 01.11.2011 року.

Сторони в судове засідання апеляційної інстанції не зявилися, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Згідно з ч. 1 ст. 41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Беручи до уваги, що судом першої інстанції оскаржуване рішення приймалось за уточненими позовними вимогами, предметом розгляду в даному апеляційному провадженні є правомірність дій Міністерства юстиції України та Державної виконавчої служби України щодо виконання рішення ЄСПЛ у справі «Штефан та інші проти України» лише за заявою позивача № 7134 від 10.01.2013 року в частині виконання рішення національного суду Барвінківського районного суду Харківської області Харківської області від 01.07.2010 року у справі № 2-416/10.

Судом першої інстанції встановлено, що Рішенням Європейського суду з прав людини (далі по тексту ЄСПЛ) №36762/06 від 31 липня 2014 року у справі «Штефан та інші проти України» задоволені заяви позивача №№ 7134, 7179 та 8063 від 10.01.2013 року і визнано порушення державою відповідачем пункту 1 статті 6 Конвенції і статті 1 Першого прото колу, а також порушення статті 13 Конвенції.

Постановами головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України ОСОБА_3 від 29.08.2014 року відкриті виконавчі провадження ВП №№44553835, 44553863 та 44554492.

Позивач, вважаючи, що Управлінням Пенсійного фонду України в Барвінківському районі Харківської області не виконано рішення Барвінківського районного суду Харківської області від 01.07.2013 року по справі № 2-416/10, звернувся до суду з даним позовом про визнання протиправною бездіяльності ДВС України щодо невиконання Рішення Євро пейського Суду з Прав Людини від 31 липня 2014 року у справі «Штефан та інші проти України», та зобовязання Міністерства юстиції України забезпечити виконання вищезазначеного Рішення ЄСПЛ в частині виконання рішень національних судів, а саме: рішення Барвінківського районного суду Харківської області від 1 липня 2010 року у справі №2-416/10, яким зо бов'язано УПФУ в Барвінківському районі Харківської області провести перерахунок призначеної позивачеві державної та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, виходячи із розміру 8,75 мінімальних розмірів пенсії за віком, встановленого ч.1 ст.28 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, відповідно до ст.ст. 50, 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, з урахуванням встановленого законодавством прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, як інваліду другої групи, за період з 01.05.2010 року по 11.05.2010 року та з 22.07.2011 року по 01.11.2011 року.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що рішення ЄСПЛ від 31.07.2014 року у справі «Штефан та інші проти України» за заявою позивача від 11.01.2013 року № 7134/13 виконано в повному обсязі.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Згідно з ч. 1 ст. 46 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що ратифікована Законом України від 17.07.1997 року №475/97-ВР (надалі - Конвенція), високі Договірні Сторони зобов'язуються виконувати остаточні рішення Європейського суду з прав людині в будь-яких справах, у яких вони є сторонами.

Пунктом 9 частини 2 статті 17 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що рішення Європейського суду з прав людини підлягають виконанню державною виконавчою службою відповідно до цього Закону, з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини".

Згідно зі статтею 3 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 року №3477-IV (далі по тексту Закон №3477-IV), виконання рішень Європейського суду з прав людини здійснюється за рахунок Державного бюджету України.

У відповідності до положень статті 22 Бюджетного кодексу України та пункту 1 Порядку використання коштів, передбачених у державному бюджеті для здійснення платежів, пов'язаних з виконанням рішень закордонних юрисдикційних органів, прийнятих за наслідками розгляду справ проти України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.03.2007 року № 408 (далі по тексту Порядок № 408), відповідальним виконавцем за бюджетною програмою Платежі на виконання рішень закордонних юрисдикційних органів, прийнятих за наслідками розгляду справ проти України та головним розпорядником цих бюджетних коштів є Міністерство юстиції України.

Однією з підстав для здійснення платежів, пов'язаних з виконанням рішень закордонних юрисдикційних органів, є, зокрема, рішення закордонного юрисдикційного органу (п. 3 Порядку № 408).

Статтею 5 Закону №3477-IV встановлено, що протягом десяти днів від дня одержання повідомлення про набуття Рішенням статусу остаточного Орган представництва надсилає стислий виклад Рішення Стягувачеві, Уповноваженому Верховної Ради України з прав людини, всім державним органам, посадовим особам та іншим суб'єктам, безпосередньо причетним до справи, за якою постановлено Рішення.

За визначенням ст.1 Закону №3477-IV орган представництва - орган, відповідальний за забезпечення представництва України в Європейському суді з прав людини та координацію виконання його рішень

Відповідно до пп. «б» ч.2 ст. 7 Закону №3477-IV протягом десяти днів від дня отримання повідомлення Суду про набуття Рішенням статусу остаточного Орган представництва надсилає до державної виконавчої служби оригінальний текст і переклад резолютивної частини остаточного рішення Суду у справі проти України, яким визнано порушення Конвенції, оригінальний текст і переклад резолютивної частини остаточного рішення Суду щодо справедливої сатисфакції у справі проти України, оригінальний текст і переклад рішення Суду щодо дружнього врегулювання у справі проти України, оригінальний текст і переклад рішення Суду про схвалення умов односторонньої декларації у справі проти України.

Державна виконавча служба впродовж десяти днів з дня надходження документів, зазначених у пп. «б» цієї частини, відкриває виконавче провадження.

Згідно з пунктом 9 Порядку взаємодії Державної виконавчої служби України та Секретаріату Урядового уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 23.09.2013 року № 1989/5 (далі по тексту Порядок № 1989/5), у разі невиконання рішення національного суду на дату постановлення рішення Європейським судом з прав людини Державна виконавча служба України протягом місяця з дати отримання автентичного перекладу рішення Європейського суду з прав людини організовує перевірку стану виконання рішення національного суду, вживає заходів щодо його виконання, при неможливості виконання рішення без зміни порядку та способу його виконання повідомляє Секретаріат Урядового уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини з подальшим вжиттям заходів, передбачених пунктами 10, 11 та 12 цього Порядку.

Якщо Європейським судом постановлено рішення, за яким передбачається вжиття додаткових заходів індивідуального характеру шляхом виконання рішення національного суду майнового характеру, Секретаріат протягом десяти днів після отримання офіційного повідомлення Європейського суду про набуття його рішенням статусу остаточного повідомляє ДВС про необхідність вжиття таких заходів шляхом виплати стягувачу коштів відповідно до Порядку використання коштів, передбачених у державному бюджеті для здійснення платежів, пов'язаних з виконанням рішень закордонних юрисдикційних органів, прийнятих за наслідками розгляду справ проти України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 березня 2007 року N 408 (п.12 Порядку № 1989/5).

Якщо кошти, присуджені заявнику рішенням Європейського суду, було виплачено з порушенням строку, встановленого у рішенні Європейського суду, ДВС протягом трьох днів з дати отримання підтвердження сплати пені повідомляє про це Секретаріат із зазначенням причин пропуску строку виплати та дати сплати пені. До зазначеної інформації має бути додано копії платіжних документів, що підтверджують сплату пені (п.13 Порядку № 1989/5).

Відповідно до частини 1 статті 8 Закону №3477-IV виплата Стягувачеві відшкодування має бути здійснена у тримісячний строк з моменту набуття Рішенням статусу остаточного або у строк, передбачений у Рішенні.

Згідно з частиною 3 цієї статті Закону №3477-IV протягом одного місяця від дня відкриття виконавчого провадження за Рішенням Орган представництва надсилає до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, постанову про відкриття виконавчого провадження та документи, передбачені у пункті б частини першої статті 7 цього Закону.

Підпунктами 1, 2, 8 пункту 2 Порядку № 408 встановлено, що бюджетні кошти спрямовуються, зокрема, на :

виплату грошових сум за рішеннями закордонних юрисдикційних органів - міжнародного судового, в тому числі Європейського суду з прав людини, міжнародного арбітражного органу, згода на здійснення юрисдикції яким щодо України надана відповідно до укладеного належним чином міжнародного договору України або в інший спосіб згідно із законами України, а також судового, арбітражного органу іноземної держави, - прийнятими проти держави Україна;

сплату штрафів, пені, виконавчого збору відповідно до Законів України "Про виконавче провадження" та "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини";

витрати, пов'язані із здійсненням додаткових заходів індивідуального характеру на виконання рішень Європейського суду з прав людини, у тому числі виконання рішень національних судів, невиконання яких стало підставою для звернення до Європейського суду з прав людини, та витрати, пов'язані із здійсненням заходів загального характеру на виконання рішень Європейського суду з прав людини.

Згідно з п.3 Порядку № 408 підставою для здійснення платежів, пов'язаних з виконанням рішень закордонних юрисдикційних органів, є, зокрема, вимога державного виконавця у разі стягнення пені, неустойки та штрафу або додаткової сплати інших коштів, передбачених рішенням юрисдикційного органу.

У відповідності до п.5 Порядку № 408 для здійснення платежів, зазначених у підпунктах 1, 2 і 4 пункту 2 головний розпорядник подає до Казначейства, уповноваженого банку платіжний документ, який повинен містити такі відомості:

найменування справи, за якою закордонним юрисдикційним органом прийнято рішення проти України;

найменування стягувача (стягувачів);

банківський реквізит стягувача (стягувачів) (за наявності).

До платіжного документа для здійснення платежів, зазначених у підпунктах 1 і 2 пункту 2, додаються:

постанова про відкриття виконавчого провадження;

рішення закордонного юрисдикційного органу в офіційному перекладі;

повідомлення стягувача (стягувачів) про банківський реквізит, на який необхідно зарахувати стягнуті кошти (за наявності);

постанова державного виконавця - у разі стягнення виконавчого збору;

вимога державного виконавця - у разі стягнення пені, неустойки та штрафу або у разі додаткової сплати інших коштів, передбачених рішенням юрисдикційного органу.

Таким чином, як вірно зазначено судом першої інстанції, виконання рішень Європейського суду з прав людини здійснюється в добровільному порядку, без заходів примусового виконання, за рахунок коштів Державного бюджету України, шляхом направлення Департаментом планово-фінансової діяльності, бухгалтерського обліку та звітності Міністерства юстиції України офіційного перекладу рішення, платіжного доручення та постанови про відкриття виконавчого провадження до Державної казначейської служби України для оплати на користь стягувача.

Разом з тим, виплата коштів за рішенням Європейського суду з прав людини в частині виконання рішень національного суду та сплати пені здійснюються виключно за вимогами державного виконавця Державної виконавчої служби України.

Відповідно до частини 4 статті 8 Закону центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, протягом 10 днів від дня надходження зазначених у частині третій цієї статті документів здійснює списання на вказаний Стягувачем банківський рахунок, а в разі його відсутності - на депозитний рахунок державної виконавчої служби коштів з відповідної бюджетної програми Державного бюджету України. Порядок збереження коштів на депозитному рахунку державної виконавчої служби визначається Законом України "Про виконавче провадження" (ч.4 ст.8 Закону №3477-IV).

Підтвердження списання відшкодування, отримане від центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, та підтвердження виконання всіх вимог, зазначених у резолютивній частині остаточного рішення Суду у справі проти України, яким визнано порушення Конвенції, резолютивній частині остаточного рішення Суду щодо справедливої сатисфакції у справі проти України, у рішенні Суду щодо дружнього врегулювання у справі проти України, у рішенні Суду про схвалення умов односторонньої декларації у справі проти України, є для державної виконавчої служби підставою для закінчення виконавчого провадження (ч.5 ст.8 Закону №3477-IV).

За приписами ч.6 ст.8 Закону №3477-IV Державна виконавча служба протягом трьох днів надсилає Органу представництва постанову про закінчення виконавчого провадження та підтвердження списання коштів.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно з рішенням Барвінківського районного суду Харківської області від 01.07.2010 року по справі № 2-416/10 ОСОБА_1 Управлінням ПФУ в Барвінківському районі Харківської області був проведений перерахунок пенсії, сума перерахованої пенсії за період з 11.05.2010 року по 22.07.2011 року (згідно виконавчого провадження № 31693996 від 15.03.2012 року) станом на 01.08.2012 року склала 22726 грн. 67 коп., про що свідчать наявні в матеріалах справи копії листів УПФУ в Барвінківському районі Харківської області від 19.07.2012 року № 3574/13-02 та від 08.12.2014 року № 6135/13-02 (т.1, а.с.61, 62).

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що на виконання заяви від 11.01.2013 року № 7134/13 (постанова про відкриття виконавчого провадження від 29.08.2014 № 44553835) Міністерством юстиції України підготовлено та направлено до Казначейства України платіжне доручення від 26.09.2014 р. № 6408 на суму 33220,81 грн. (гривневий еквівалент 2 000 євро згідно з курсом Національного банку України, що станом на 26.09.2014 становив 1661,0405 грн. за 100 євро) для перерахування коштів справедливої сатисфакції на особовий рахунок Позивача. Згідно з відміткою ДКСУ, списання коштів з рахунку Міністерства юстиції України на особовий рахунок Позивача проведено 17.10.2014 року (т.1, а.с.71, 150).

Таким чином, станом на час звернення позивача до суду з даним позовом (24.11.2014 року) Міністерством юстиції України були вжиті заходи щодо виконання рішення ЄСПЛ від 31.07.2013 року за заявою позивача № 7134/13.

Згідно з вимогою державного виконавця Державної виконавчої служби України від 23.12.2014 року № 2048/11 Міністерством юстиції України підготовлено та направлено до Казначейства України платіжне доручення від 29.12.2014 р. № 9941 на суму 22726,67 грн. для перерахування заборгованості за рішеннями Барвінківського районного суду Харківської області від 01.07.2014 року у справі за №2-416/10 на депозитний рахунок Державної виконавчої служби України. Згідно з відміткою Казначейства України, списання коштів з рахунку Міністерства юстиції України на депозитний рахунок Державної виконавчої служби України проведено 30.12.2014 року (т.1 а.с. 72, 99-100).

Відповідно до вимоги державного виконавця Державної виконавчої служби України від 13.01.2015 № 15-861-2/11 Міністерством юстиції України підготовлено та направлено до Казначейства України платіжне доручення від 04.02.2015 р. № 156 на суму 123,60 грн. для перерахування пені на особовий рахунок позивача. Згідно з відміткою Казначейства України, списання коштів з рахунку Міністерства юстиції України на депозитний рахунок Державної виконавчої служби України проведено 16.02.2015 року (т.1, а.с.91, 97).

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що рішення Європейського суду з прав людини від 31.07.2014 у справі Штефан та інші проти України за заявою позивача від 11.01.2013 № 7134/13 виконано в повному обсязі.

У відповідності до ч.ч.2, 3, 4 ст.9 Закону №3477-IV сума відшкодування, яка знаходиться на депозитному рахунку державної виконавчої служби, перераховується:

а) на рахунок Стягувача після подання ним відповідної заяви;

б) на рахунки спадкоємців Стягувача - фізичної особи після подання ними належним чином оформлених документів, які надають їм право на отримання спадщини;

в) на рахунок правонаступника реорганізованого Стягувача - юридичної особи після подання ним належним чином оформлених документів, які підтверджують його правонаступництво;

г) на рахунки засновників (учасників, акціонерів) ліквідованого Стягувача - юридичної особи після подання ними рішень суду, які підтверджують їхній статус засновників (учасників, акціонерів) ліквідованого Стягувача - юридичної особи на момент ліквідації та визначають частку відшкодування, що належить до виплати кожному із засновників (учасників, акціонерів).

Протягом трьох днів з моменту перерахування на депозитний рахунок державної виконавчої служби суми відшкодування державна виконавча служба повідомляє про це Стягувача.

Інформацію про наявність на депозитному рахунку державної виконавчої служби суми відшкодування та про повідомлення про це Стягувача державна виконавча служба надсилає Органу представництва.

Слід відмітити, що позивач у письмовому клопотанні про уточнення позовних вимог від 20.02.2015 року, адресованому Харківському окружному адміністративному суду (т.1, а.с.59) та у касаційній скарзі від 17.06.2015 року (т.2, а.с.45) підтверджує факт виплати відповідачем суми в розмірі 22726,67 грн., однак вважає, що це не всі кошти, які належать до виплати йому за рішеннями судів.

Так, на думку позивача, оскільки вищевказане рішення Барвінківського районного суду Харківської області від 01.07.2010 року не містить кінцевої дати, по яку слід здійснювати перерахунок пенсії позивачеві, нарахування сум державної та додаткової пенсій (8 розмірів мінімальної пенсії за віком та 75% мінімальної пенсії за віком) повинно здійснюватись наростаючим підсумком, включаючи період з 01.05.2010 року по 01.01.2012 року (за змістом касаційної скарги) або з 01.05.2010 року по 11.05.2010 року та з 22.05.2010 року по 01.11.2011 року (за змістом апеляційної скарги позивача від 29.02.2016 року).

Крім того, в апеляційній скарзі на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 20.02.2015 року у справі № 820/18957/14 позивач зазначає, що згідно з довідкою УПФУ в Барвінківському районі Харківської області від 19.07.2012 року № 6135/13-02 заборгованість по виконанню рішення Барвінківського районного суду Харківської області від 01.07.2010 року у справі № 20416/10 за період з 15.03.2012 року по 01.08.2012 року складає ту ж саму суму, що вказана у довідці від 08.12.2014 року № 6135/13-02 за період з 11.05.2010 року по 22.07.2011 року (т.2, а.с.15).

В апеляційній скарзі на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 25.04.2016 року позивач стверджує, що з часу скасування Вищим адміністративним судом попередніх рішень судів першої та апеляційної інстанції у справі «Штефан та інші проти України» за заявою позивача № 7134 від 10.01.2013 року нічого не змінилось, і позивачеві додатково не донарахована та не виплачена державна та додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, за період з 01.05.2010 року по 11.05.2011 року та з 22.07.2011 року по 01.11.2011 року.

З цього приводу колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Колегія суддів зауважує, що 14 червня 2011 року Верховною Радою України прийнято Закон України N 3491-VI "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2011 рік", який набрав чинності 19 червня 2011 року.

Пунктом 7 частини першої цього Закону Прикінцеві положення Закону України "Про Державний бюджет України на 2011 рік" доповнено пунктом 4, яким установлено, що у 2011 році норми і положення статей 39, 50, 51, 52, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", статей 14, 22, 37 та частини третьої статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік.

На виконання вимог Закону України від 14 червня 2011 року N 3491-VI "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2011 рік" 6 липня 2011 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову N 745 "Про встановлення деяких виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету", яка набрала чинності 23 липня 2011 року.

Таким чином, з 23 липня 2011 року розміри виплат, передбачених ст.ст. 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" визначаються постановою Кабінету Міністрів України № 745 від 06.07.2011 року.

Відповідно до ч.2 ст.8 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Колегія суддів наголошує, що Європейський суд з прав людини вже неодноразово зазначав, що законодавчі норми щодо пенсійного забезпечення можуть змінюватися, а відповідне судове рішення не може бути гарантією проти таких змін у майбутньому (зокрема, у рішеннях у справах "Аррас та інші проти Італії", "Сухобоков проти Росії").

У рішенні Європейського суду з прав людини за заявою ОСОБА_4 проти України №43331/12 від 03 червня 2014 року щодо частин скарг заявниці стосовно невиконання рішення суду від 19 січня 2010 року щодо нарахування та виплати заявниці пенсії у розмірі, встановленим статями 50 та 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" після внесення у 2011 році змін до законодавства, Європейський суд з прав людини констатував, що подальша дія вищезазначеного судового рішення закінчилася, коли у законодавство, яке регулювало пенсійні виплати заявниці, було внесено зміни. Відповідно, обовязок Уряду забезпечити виконання рішення закінчився щонайпізніше 01 листопада 2011 року, коли змінене законодавство було застосовано до пенсії заявниці. Протягом зазначеного періоду заявниця отримувала пенсію згідно з рішенням суду від 19 січня 2010 року, і таким чином для скарги немає підстав.

Цим же рішенням Європейського суду з прав людини підтвердив, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави. Отже, зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Таким чином, дія рішення Барвінківського районного суду Харківської області від 01.07.2010 року по справі 2-416/10, яка набрала законної сили на підставі ухвали Апеляційного суду Харківської області від 30.11.2011 року, закінчилась одразу після внесення змін до законодавства, яким повноваження щодо визначення розміру спірних виплат делеговано Кабінету Міністрів України.

На залежність розмірів соціальних виплат від економічних чинників вказав і Конституційний Суд України, зокрема, у рішенні від 26.12.2011 р. N 20-рп/2011 у справі за конституційними поданнями 49 народних депутатів України, 53 народних депутатів України і 56 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) пункту 4 розділу VII Прикінцевих положень Закону України "Про Державний бюджет України на 2011 рік".

У цьому Рішенні вказано, що одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень (абзац сьомий підпункту 2.1 пункту 2 Рішення). При цьому Конституційним Судом України взято до уваги статтю 22 Загальної декларації прав людини, за якою розміри соціальних виплат і допомоги встановлюються з урахуванням фінансових можливостей держави. Європейський суд з прав людини у рішенні від 09.10.1979 року у справі "Ейрі проти Ірландії" констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі "Кйартан Асмундсон проти Ісландії" від 12.10.2004 року (абзац шостий підпункту 2.1 пункту 2 Рішення).

Як відзначив Конституційний Суд України, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства.

Цим Рішенням Конституційного Суду України від 26.12.2011 року визнано таким, що відповідає Конституції України (є конституційним), пункт 4 розділу VІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» від 23 грудня 2010 року № 2857-VІ з наступними змінами.

Таким чином, зазначені положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік», відповідно до яких у 2011 році норми і положення, зокрема, ст.ст.50, 54 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи застосовуються в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом міністрів України виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік, є чинними та обов`язковими до застосування у спірних правовідносинах.

У рішенні від 25.01.2012 року № 3-рп/2012 Конституційний Суд України дійшов висновку, що …однією з ознак України як соціальної держави є забезпечення загальносуспільних потреб у сфері соціального захисту за рахунок коштів Державного бюджету України виходячи з фінансових можливостей держави, яка зобов'язана справедливо і неупереджено розподіляти суспільне багатство між громадянами і територіальними громадами та прагнути до збалансованості бюджету України. При цьому рівень державних гарантій права на соціальний захист має відповідати Конституції України, а мета і засоби зміни механізму нарахування соціальних виплат та допомоги - принципам пропорційності і справедливості.

Також, в цьому Рішенні вказано, що …суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції‚ на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

З системного аналізу наведених рішень слідує, що при їх прийнятті Конституційний Суд України виходив із додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування у межах фінансових можливостей держави права кожного на достатній життєвий рівень.

При цьому, як відзначив Конституційний Суд України, зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист (пункт 2.1 рішення від 26.12.2011 року N 20-рп/2011).

З урахуванням встановлених обставин, наведених вище норм матеріального права та правових висновків Європейського Суду з прав людини, Конституційного Суду України, як у відповідачів по справі, так і у УПФУ в Барвінківському районі Харківської області, яким обчислювалася сума пенсії, яка має бути виплачена ОСОБА_1 згідно з рішенням Барвінківського районного суду Харківської області від 01.07.2010 року, були відсутні підстави для нарахування позивачеві пенсії, встановленої вказаним вище судовим рішенням, в період після 22.07.2011 року.

Та обставина, на яку посилається позивач, що у рішенні ЄСПЛ від 03 червня 2014 року у справі «ОСОБА_4 проти України» міститься посилання на дату 01.11.2011 року, не є підставою вважати, що усім особам, які отримують пенсію за Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», пенсії у кратних розмірах до мінімальної пенсії за віком (в даному випадку, 8 мінімальних пенсій за віком та 75% мінімальної пенсії за віком) повинні виплачуватися саме до цієї дати.

Зазначена дата, на яку вказує Європейський суд з прав людини, є датою фактичного припинення виплати пенсії заявниці ОСОБА_4 на підставі судового рішення від 19.01.2010 року, і на думку ЄСПЛ, обовязок Уряду забезпечити виконання рішення закінчився щонайпізніше 01.11.2011 року, коли змінене законодавство було застосовано до пенсії заявниці.

Враховуючи викладене, відсутні підстави вважати 01.11.2011 року датою, по яку УПФУ в Барвінківському районі Харківської області повинно було провести розрахунок, а Міністерство юстиції України здійснити виплату перерахованої пенсії позивача на виконання рішення ЄСПЛ від 31.07.2013 року у справі «Штефан та інші проти України».

Колегія суддів вважає за необхідне відмітити, що довідка УПФУ в Барвінківському районі Харківської області від 19.07.2012 року № 6135/13-02, на яку посилається позивач та відповідно до якої, за твердженням позивача, заборгованість по виконанню рішення Барвінківського районного суду Харківської області від 01.07.2010 року у справі № 2-416/10 за період з 15.03.2012 року по 01.08.2012 року складає 22726,67 грн., в матеріалах справи відсутня.

Між тим, в матеріалах справи наявні дві довідки УПФУ в Барвінківському районі Харківської області (відповіді на звернення позивача) від 19.07.2012 року № 3574/13-02 та від 08.12.2014 року № 6135/13-02 (т.1, а.с.61, 62), з яких чітко вбачається, що періодом, за який слід здійснити перерахунок пенсії позивача згідно з вищевказаним судовим рішенням, є з 01.05.2010 року по 22.07.2011 року, а 15.03.2012 року та 01.08.2012 року є лише датою відкриття виконавчого провадження за вищезазначеним судовим рішенням та строком, коли Управлінням констатовано наявність заборгованості перед позивачем.

З огляду на викладене, доводи позивача про те, що УПФУ в Барвінківському районі Харківської області або відповідачами по справі повинна бути виплачена позивачеві сума пенсії, перерахована згідно з рішенням Барвінківського районного суду Харківської області від 01.07.2010 року у справі № 2-416/10 за період, пізніший ніж 22.07.2011 року (до 01.11.2011 року, 01.01.2012 року, з 15.03.2012 року по 01.08.2012 року) є безпідставними.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справа та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст.41, 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 25.04.2016р. по справі № 820/18957/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя ОСОБА_5
Судді ОСОБА_6 ОСОБА_7
Повний текст ухвали виготовлений та підписаний 13.06.2016 р.