Справа № П/811/4338/14
Суддя: Острович С.Е.
Дата ухвалення: 2016-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2016 року м. Київ К/800/50783/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Островича С.Е., Степашка О.І., Моторного О.А.

розглянула в порядку попереднього провадження касаційну скаргу Фермерського (селянського) господарства «Черевач» на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 22 жовтня 2015 року у справі за позовом Фермерського (селянського) господарства «Черевач» до Долинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області про скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИЛА:

Фермерське (селянське) господарство «Черевач» (далі - ФГ «Черевач») звернулось до суду з позовом до Долинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області (далі - Долинської ОДПІ) в якому просить скасувати податкове повідомлення-рішення.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2014 року позовні вимоги задоволено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 22 жовтня 2015 року апеляційну скаргу Долинської ОДПІ задоволено. Скасовано постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2014 року та прийнято нову постанову, якою відмовлено позивачеві в задоволенні позовних вимог.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду апеляційної інстанції ФГ «Черевач» подало касаційну скаргу в якій просить скасувати постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 22 жовтня 2015 року та залишити в силі постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2014 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 220 КАС України, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи, наведені у касаційній скарзі, перевіривши матеріали справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлені такі фактичні обставини справи.

Долинською ОДПІ 11 липня 2014 року проведено камеральну перевірку позивача за звітний податковий період - жовтень 2013 року по податку на додану вартість. За результатами перевірки складено акт №28/1500/20650533 від 11 липня 2014 року.

Перевіркою встановлено порушення позивачем: п. 203.2 ст. 203 Податкового кодексу України, а саме несвоєчасно сплачено узгоджену суму податкового зобов'язання в розмірі 176000,00 грн.

На підставі акта перевірки Долинської ОДПІ було прийнято податкове повідомлення-рішення форми «Р» № від 30 липня 2014 року, яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції по податку на додану вартість в розмірі 17600,00 грн.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ФГ «Черевач» зареєстровано як юридична особа 20 грудня 1995 року, основні види діяльності згідно за КВЕД: вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію сільськогосподарського підприємства як суб'єкта спеціального режиму оподаткування податком на додану вартість №200120641, серія НБ№111629, з 01 травня 2013 року позивач є платником фіксованого сільськогосподарського податку.

Відповідно до п. 209.1 ст. 209 Податкового кодексу України Резидент, який провадить підприємницьку діяльність у сфері сільського і лісового господарства та рибальства та відповідає критеріям, встановленим у пункті 209.6 цієї статті (далі - сільськогосподарське підприємство), може обрати спеціальний режим оподаткування.

Згідно п. 209.2 ст. 209 Податкового кодексу України Згідно із спеціальним режимом оподаткування сума податку на додану вартість, нарахована сільськогосподарським підприємством на вартість поставлених ним сільськогосподарських товарів/послуг, не підлягає сплаті до бюджету та повністю залишається в розпорядженні такого сільськогосподарського підприємства для відшкодування суми податку, сплаченої (нарахованої) постачальнику на вартість виробничих факторів, за рахунок яких сформовано податковий кредит, а за наявності залишку такої суми податку - для інших виробничих цілей. Зазначені суми податку на додану вартість акумулюються сільськогосподарськими підприємствами на спеціальних рахунках, відкритих в установах банків та/або в органах, які здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів у порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.

У відповідності до п. 3 Порядку акумулювання сільськогосподарськими підприємствами сум податку на додану вартість на спеціальних рахунках, відкритих у банках та/або органах, які здійснюють обслуговування бюджетних коштів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України № 11 від 12.01.2011 року встановлено, що на підставі даних бухгалтерського та податкового обліку сільськогосподарське підприємство веде реєстри виданих та отриманих податкових накладних в електронному вигляді, складає податкову декларацію і в строки, встановлені статтею 203 Кодексу , подає її разом з копіями записів у зазначених реєстрах за відповідний період в електронному вигляді до органу державної податкової служби

Сума податку на додану вартість, що підлягає сплаті (перерахуванню) сільськогосподарським підприємством відповідно до податкової декларації за операціями з постачання вироблених (наданих) ним сільськогосподарських товарів (послуг) на власних або орендованих основних фондах, а також на давальницьких умовах (крім підакцизних товарів, за винятком виноматеріалів за кодами згідно з УКТЗЕД 2204 29 і 2204 30, які поставляються підприємствами первинного виноробства), тобто різниця між сумою податкового зобов'язання за звітний (податковий) період та сумою податкового кредиту за такий період перераховується сільськогосподарським підприємством з поточного рахунка на спеціальний рахунок у строки, встановлені статтею 203 Кодексу для перерахування суми податку на додану вартість до державного бюджету.

Сільськогосподарське підприємство подає за місцем своєї реєстрації не пізніше останнього календарного дня місяця, що настає за звітним (податковим) періодом, органові державної податкової служби копії платіжних доручень про фактично зараховані на спеціальний рахунок суми податку на додану вартість за кожний звітний (податковий) період.

Згідно п. 4 Порядку акумулювання сільськогосподарськими підприємствами сум податку на додану вартість на спеціальних рахунках, відкритих у банках та/або органах, які здійснюють обслуговування бюджетних коштів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 11 від 12.01.2011 року, сума податку на додану вартість, що акумулюється на спеціальному рахунку, не підлягає вилученню до державного бюджету і використовується сільськогосподарським підприємством відповідно до пункту 209.2 статті 209 Податкового кодексу України, а починаючи з 1 січня 2018 р. перераховується на поточний рахунок сільськогосподарського підприємства.

Судом апеляційної інстанції зазначено, що суми податку на додану вартість, нараховані сільськогосподарським підприємством на вартість поставлених ним сільськогосподарських товарів/послуг, які зараховуються на спеціальний рахунок та повністю залишаються в розпорядженні такого сільськогосподарського підприємства, за своєю правовою природою є податком, який підлягає сплаті з певними особливостями у визначені строки. Сплата цього податку, фактично є грошовим зобов'язанням сільськогосподарського підприємства.

У відповідності до ст. 203 Податкового кодексу України податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Сума податкового зобов'язання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

Згідно п. 109.1 ст. 109 Податкового кодексу України податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Статтею 126 Податкового кодексу України визначено, що в разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств, рентної плати протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що в порушення вимог ст. 203 Податкового кодексу України позивач несвоєчасно сплатив самостійно визначене грошове зобов'язання з податку на додану вартість на спеціальний рахунок, кошти, акумульовані на якому повністю залишаються в розпорядженні сільськогосподарського підприємства, а отже правові підстави для задоволення позову відсутні.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками суду апеляційної інстанції, про відмову в задоволенні позовних вимог ФГ «Черевач».

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід відхилити, оскільки рішення суду апеляційної інстанцій постановлене з додержанням норм процесуального та матеріального права, правова оцінка обставинам у справі дана вірно, а доводи касаційної скарги висновок суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 220, 220-1, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Фермерського (селянського) господарства «Черевач» залишити без задоволення, постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 22 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України.

Судді С.Е. Острович
О.І. Степашко
О.А. Моторний