Справа № 820/1293/16
Суддя: Самойлова В.В.
Дата ухвалення: 2016-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Харків

15 червня 2016 р. № 820/1293/16

Харківський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого - судді Самойлової В.В.

за участю секретаря судового засідання - Стрєлка О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області про скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися до Харківського окружного адміністративного суду з зазначеним позовом та просить суд про скасування рішення відповідача від 19.05.2014 р. про скасування попереднього рішення про набуття ними громадянства України.

Позивачі обгрунтовує свої вимоги наступним чином.

Так, оскаржуване рішення відповідача суперечить законодавству України, чим порушуються їх права, свободи та інтереси, що потребує судового захисту.

Позивачі в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити.

Представник відповідача - Кезля М.Д. проти позову заперечував, посилаючись на те, що в даному випадку міграційна служба діяла у відповідності до вимог діючого законодавства України, у зв`язку з чим підстави для задоволення позову відсутні.

Заслухавши сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 19.05.2014 року ГУ ДМС України в Харківській області прийнято рішення про скасування попереднього рішення від 10.11.2006 року про набуття громадянства України ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Так, про існування даного рішення позивачам стало відомо 26 жовтня 2015 року при зверненні до Головного Управління ДМС України в Харківській області для оформлення закордонного паспорту.

В ході судового розгляду встановлено, що 16.12.2015 року у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 були вилучені паспорти громадян України, замість яких були видані довідки №№ 03-1-27309,03/1-27310 про те, що за результатами перевірки паспорти були оформлені з порушенням вимог чинного законодавства та підлягають вилученню та знищенню.

Із зазначеним суд не погоджується та при вирішенні даного спору, враховує наступні обставини та нормативні положення.

Так, для оформлення документів про набуття громадянства, позивачі у 2006 року звернулися до інспектора ГУ ДМС України в Харківській області та громадянство України вони отримали відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про громадянство України» від 18.01.2001 року та на підставі рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 06.09.2006 року у цивільній справі № 4-2417/06 про встановлення факту постійного проживання на території України з 1998 року.

Як свідчать докази у справі, ОСОБА_1 у вересні 1998 році прибула на постійне проживання на територію України з Вірменії разом зі своїм, сином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та чоловіком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З 1998 року по теперішній час ОСОБА_1 разом з сином ОСОБА_2 постійно, без виїзду проживали без реєстрації в АДРЕСА_1 .

Так, з 20.10.2006 року позивачі постійно зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується будинковою книгою для реєстрації громадян.

17.10.2006 року Головним управлінням міністерства внутрішніх справ України позивачці була видана довідка № 53756 про те, що вона разом з сином ОСОБА_2 набула громадянство України.

Також, 27.10.2006 року позивачка отримала у ДПІ Ленінського району м. Харкові ідентифікаційний номер .

19.10.2006 року Ленінським РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_1 , було видано паспорт громадянки України серії НОМЕР_1 на підставі довідки № 53756 про реєстрацію особи громадянином України, виданої 17.10.2006 року УГІРФО ГУМВС України в Харківської області.

ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Харкові у позивачки народився другий син, ОСОБА_4 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 , видане відділом реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції міста Харкова 24.01.2007 року).

03.11.2006 року ОСОБА_2 отримав у ДПІ Ленінського району м. Харків ідентифікаційний номер .

Також, 23.01.2014 року ОСОБА_2 отримав довідку № 456 з Жовтневого об`єднаного районного військового комісаріату м. Харкова про взяття на облік.

01.07.2011 року Ленінським РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_2 , було видано паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 на підставі довідки № 53756 про реєстрацію особи громадянином України, виданої 17.10.2006 року УГІРФО ГУМВС України в Харківської області.

В силу п. 90 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 року № 215, головне управління міграційної служби перевіряє відповідність оформлення документів щодо встановлення або оформлення належності до громадянства України вимогам законодавства України та підтвердження ними наявності фактів, з якими закон пов`язує належність особи до громадянства України. Якщо документи оформлені належним чином і підтверджують наявність фактів, з якими закон пов`язує належність особи до громадянства України, начальник головного управління міграційної служби або його заступник приймають рішення про встановлення або оформлення належності особи до громадянства України.

Отже, з цього Порядку слідує, що рішення про задоволення заяви про встановлення чи про відмову у задоволенні заяви про встановлення належності до громадянства України відбувається на підставі поданих заявником документів, які досліджуються та аналізуються посадовими особами на предмет її відповідальності та встановлення обставин, з якими закон пов`язує належність особи до громадянства України.

Таким чином, з боку ГУ ДМС України в Харківській області порушені вимоги щодо своєчасного реагування на можливі процедурні порушення: рішення про набуття позивачами громадянства України було прийнято у 2006 році, а скасовано у 2014 році, тільки через вісім років.

Отже, весь цей час позивачі проживали на території України, по факту набули статус громадян України, згідно Закону України «Про громадянство України» проживаючи на території України з 1998 року та отримавши паспорти громадян України позивачі добросовісно вважали, що ними додержано вимоги закону щодо визначення громадянства, адже отримано документ, який його посвідчує.

Своїм рішенням № 7-рп/2009 від 16.04.2009 року Конституційний Суд України висловив правову позицію, відповідно до якої рішення суб`єкта власних повноважень повинні бути гарантією стабільності суспільних відносин, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення. Виходячи з цього вважаємо неприпустимим вчинення будь-яких дій та прийняття рішень ГУ ДМС України в Харківській області, які погіршують становище громадян на підставі лише виявленого у минулому порушення процедурних норм, а тим паче у випадку, коли таке порушення сталось з вини посадових осіб цього органу влади.

Окрім того, перевірка відбулась односторонньо та поверхнево, без врахування прав позивачів на участь у розгляді цього питання, можливості надати пояснення та надати документи, що підтверджують факт проживання на території України з 1998 року.

Статтями 3, 4, 8, 25 Конституції України визначено, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, встановлено принцип верховенства права, єдиного громадянства та право людини бути громадянином, а ст.ст. 55-56 закріплено засади захисту людиною своїх прав та відповідальності держави перед нею.

Статтею 11 Європейської конвенції про громадянство, вчинену 6.11.1997 року у місті Страсбурзі та підписану від імені України 01.07.2003 року та ратифіковану Законом України від 20.09.2006 року №163-У передбачено, що кожна держава-учасниця забезпечує, щоб рішення стосовно набуття, збереження, втрати, поновлення чи засвідчення її громадянства були умотивовано викладені у письмовій формі.

Щодо посилання відповідача на незаконність судового рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 06.09.2006 року у цивільній справі № 4-2417/06 про встановлення факту постійного проживання на території України, як підстави для прийняття оскаржуваного рішення, суд зазначає наступне.

Згідно до ст. 124 ч. 5 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов"язковими до виконання на всій території України.

Судове рішення, яке набрало законної сили, є чинним і підлягає виконанню, відповідно до положень ст. 223 ЦПК України.

Згідно до приписів ч. 2 ст. 72 КАСУ, обов"язок щодо доказування законності спірного рішення лежить на відповідачеві, як суб"єкті владних повноважень.

В даному випадку відповідач не надав таких доказів - належних та допустимих, в розумінні приписів ст. 70 КАСУ, як таких: скасування чи визнання нечинним зазначеного вище судового рішення, даних щодо порушення кримінального провадження по факту незаконного прийняття останнього, тощо.

Відносно повідомлення Ленінського районного суду м. Харкова про відсутність надходження до суду справи за позовом ОСОБА_1 з період 2006-2009 рр., згідно алфавітних показників цивільних справ, обліково-статистичних карток та акту прийома-передач, суд зазначає про те, що даний доказ не є належним, оскільки не спростовує предмету доказування, бо відсутні загалом посилання на цивільну справу № 4-2417/06 чи це справа за позовом ОСОБА_1 чи іншої особи, а від так, суд не має підстав піддавати сумніву законність прийнятого судового рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 06.09.2006 року у цивільній справі № 4-2417/06 про встановлення факту постійного проживання на території України позивачів та не може погодитися, що оскаржуване рішення є правомірним.

Виходячи з приписів ст. 19 ч. 2 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 статті 9 КАСУ суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 ч. 1 КАСУ завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Таким чином, в даному випадку відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не дотримав вимоги закону про захист охороняємих прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому маються підстави для задоволення адміністративного позову.

Відповідно до вимог ст. 94 КАСУ позивачу підлягають поверненню судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 551,20 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 9, 11, 94, 159, 160, 162 КАСУ, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Скасувати рішення Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області від 19.05.2014 року про скасування рішення ГУ МВС України в Харківській області від 17.10.2006 року про набуття громадянства України ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Зобов"язати Головне управління Державної міграційної служби України в Харківській області повернути ОСОБА_1 та ОСОБА_2 паспорти громадян України.

Стягнути з Державного бюджету України (УДКСУ в Червонозаводському районі міста Харкова, код: 37999628, р/р 4011, МФО 851011) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 551,20 (п`ятсот п`ятдесят одна) грн. 20 коп.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Повний текст постанови виготовлено 16.06.2016 року.

Суддя Самойлова В.В.