Справа № 822/1637/15
Суддя: Кривенда О.В.
Дата ухвалення: 2016-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

9 червня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у складі:

судді-доповідача Кривенди О.В.,

суддів: Самсіна І.Л., Терлецького О.О., -

розглянувши заяву ОСОБА_2 про перегляд Верховним Судом України судового рішення в адміністративній справі за її позовом до Головного управління Державної фіскальної служби України у Хмельницькій області про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и л а:

Хмельницький окружний адміністративний суд постановою від 25 травня 2015 року позов задовольнив.

Вінницький апеляційний адміністративний суд постановою від 2 липня 2015 року скасував постанову суду першої інстанції та відмовив у задоволенні позову.

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 24 липня 2015 року відмовив у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на підставі пункту 5 частини п'ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС).

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, ОСОБА_2 7 червня 2016 року звернулася до Верховного Суду України із заявою про її перегляд з підстав, передбачених пунктами 1, 2 частини першої статті 237 КАС.

На обґрунтування підстав до заяви додано копії ухвал Вищого адміністративного суду України від: 15, 21, 24, 29 березня 2016 року (№№ К/800/6971/164, К/800/67579/16, К/800/8144/16, К/800/8486/16 відповідно), які, на думку заявника, підтверджують неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права при оскарженні судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі, та 27 серпня 2015 року (№ К/800/65963/14, К/800/67622/14) - на підтвердження неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах.

Проте аналіз зазначених судових рішень не дає підстав для висновку про наявність неоднакового застосування судом норм процесуального права, оскільки прийняття різних процесуальних рішень зумовлено дотриманням заявниками у кожній конкретній справі вимог до касаційної скарги та різними обставинами, викладеними у поданих касаційних скаргах, з яких виходив суд при вирішенні питання про відкриття касаційного провадження.

Так, з наданих для порівняння ухвал Вищого адміністративного суду України вбачається, що суд залишив касаційні скарги без руху через їх невідповідність вимогам статті 213 КАС і надав строк заявникам на усунення недоліків.

Тоді як в оскаржуваній ухвалі суд відмовив у відкритті касаційного провадження виходячи з того, що касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Долучена як приклад ухвала Вищого адміністративного суду України від 27 серпня 2015 року (№ К/800/65963/14, К/800/67622/14) вже була предметом розгляду Верховного Суду України за попередньою заявою ОСОБА_2 і згідно з постановою від 3 лютого 2016 року колегія суддів не встановила неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, оскільки ухвалення судом касаційної інстанції різних за змістом судових рішень стало наслідком встановлення різних обставин справ. Зазначена заява ОСОБА_2 подана з аналогічних підстав.

Наведене дає підстави для висновку про необґрунтованість поданої ОСОБА_2 заяви.

За таких обставин колегія суддів не вбачає необхідності у відкритті провадження про перегляд справи.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 235-240 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Відмовити у допуску до провадження справи за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Державної фіскальної служби України у Хмельницькій області про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити дії за заявою про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 24 липня 2015 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач О.В. Кривенда
Судді: І.Л. Самсін О.О. Терлецький