Справа № 819/216/16
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2016-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2016 року Справа № 876/3092/16

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:
головуючого судді Шавеля Р.М.,
суддів Костіва М.В. та Бруновської Н.В.,
з участю секретаря судового засідання - Гнатик А.З.,

а також сторін (їх представників):
від позивача - Довбуш М.М., Волинець С.А.;
від відповідача - Троян Р.Б.;
від третьої особи - Довбуш В.М.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 04.04.2016р. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2 , про визнання дій протиправними, зобов`язання надати статус члена сім`ї померлого військовослужбовця з видачею відповідного посвідчення,-

В С Т А Н О В И Л А:

25.02.2016р. позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом, в якому, із урахуванням поданої під час розгляду справи заяви про уточнення позовних вимог, просила визнати дії відповідача Тернопільського обласного військового комісаріату щодо відмови позивачу у наданні статусу члена сім`ї померлого військовослужбовця протиправними; зобов`язати відповідача вчинити дії щодо надання ОСОБА_1 статусу особи, на яку поширюється чинність Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» як члену сім`ї померлого військовослужбовця та видати відповідне посвідчення (а.с.3-6, 34-35).

Ухвалою суду від 28.03.2016р. залучено до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2 (а.с.32).

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 04.04.2016р. заявлений позов задоволено частково; визнано протиправними дії відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо відмови ОСОБА_1 у наданні статусу члена сім`ї померлого військовослужбовця; зобов`язано відповідача розглянути повторно у відповідності до вимог чинного законодавства заяву ОСОБА_1 від 26.11.2015р. № 3143 (а.с.42-43).

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, постанову суду оскаржив відповідач ІНФОРМАЦІЯ_2 , який покликаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду та прийняти нове рішення, яким у задоволенні заявленого позову відмовити (а.с.45-47).
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що заява позивача від 26.11.2015р. була в установленому порядку розглянута відповідачем; за результатами її розгляду прийнято рішення про відмову в її задоволенні, оскільки чинне законодавство (Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постанова КМ України № 379 від 28.05.1993р. «Про посвідчення на право користування пільгами членів сімей військовослужбовців, які загинули (померли) чи пропали безвісти під час проходження військової служби») пов`язує можливість одержання спірного статусу лише із фактом смерті військовослужбовця під час проходження військової служби. У зв`язку з тим, що ОСОБА_3 помер після звільнення з військової служби, тому відповідач не має правових підстав для встановлення позивачу спірного статусу, а на членів сім`ї померлого не поширюються норми Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача на підтримання поданої скарги, заперечення позивача та її представника, третьої особи, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Із змісту заявленого позову слідує, що такий стосується оскарження відмови відповідача у наданні позивачу статусу члена сім`ї померлого військовослужбовця, спонукання до вчинення дій по наданню такого статусу з видачею відповідного посвідчення.

Частково задовольняючи заявлений позов, суд першої інстанції виходив з того, що, враховуючи підтвердження зв`язку захворювання та смерті ОСОБА_3 із проходженням ним військової служби, відповідачем неправомірно відмовлено у наданні статусу члена сім`ї померлого військовослужбовця в розумінні п.2 ч.1 ст.3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Разом з тим, аналіз підстав відмови у наданні такого посвідчення свідчить про її правомірність; дія гарантій, передбачених постановою КМ України № 379 від 28.05.1993р., не поширюється на позивача, оскільки її син помер внаслідок захворювання, пов`язаного із проходженням військової служби, після його звільнення із військової служби.
При цьому, у Законі України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» наявна низка пільг і соціальних гарантій членам сім`ї військовослужбовців, що належать до категорії, визначеної п.2 ч.1 ст.3 цього Закону (п.п.2, 3 ст.11, п.п.3, 5, 6, 8 ст.12, п.5 ст.13, п.4 ст.14, п.6 ст.18 та ін.).
Виходячи з того, що у змісті оскаржуваного рішення, прийнятого відповідачем, відсутнє належне обґрунтування відмови у наданні позивачу статусу члена сім`ї померлого військовослужбовця, суд прийшов до висновку, що заява позивача № 3143 від 26.11.2015р. потребує повторного розгляду. На підставі викладеного, враховуючи необхідність повного захисту прав, свобод та інтересів позивача, суд вважає за можливе вийти за межі позовних вимог та зобов`язати Тернопільський обласний військовий комісаріат розглянути повторно у відповідності вимог чинного законодавства заяву ОСОБА_1 .

Між тим, з такими суперечливими висновками суду першої інстанції не можна погодитися, з наступних причин.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 проходив військову службу в Збройних Силах України з квітня 2004 року до грудня 2004 року.
Після звільнення з військової служби ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 внаслідок захворювання, пов`язаного із проходженням військової служби (а.с.12).
Вищевказаний зв`язок між смертю та захворюванням ОСОБА_3 підтверджується свідоцтвом про хворобу № 1553 від 02.12.2004р., у якому Військово-лікарською комісією Головного військового клінічного госпіталю встановлено причинний зв`язок захворювання, поранення, контузії, каліцтва ОСОБА_3 , із проходженням військової служби (а.с.13).
Згідно витягу із протоколу засідання Військово-лікарської комісії Західного регіону № 136 від 02.03.2015р. захворювання рядового ОСОБА_3 , підтверджене свідоцтвом про хворобу № 1553 від 02.12.2004р., слугувало причиною смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ; захворювання і причина смерті пов`язані із проходженням військової служби (а.с.15).
Батько померлого ОСОБА_2 звернувся 26.11.2015р. до відповідача із заявою, в якій просив надати статус (посвідчення) члена сім`ї померлого військовослужбовця, який загинув (помер) чи пропав безвісти під час проходження військової служби (а.с.28).
За результатами розгляду поданої заяви відповідач листом № 10/2/10468 від 03.12.2015р. повідомив ОСОБА_1 , що комісією прийнято рішення про відмову у наданні зазначеного статусу члена сім`ї військовослужбовця. При цьому, останній мотивував своє рішення тим, що приписами п.1 постанови КМ України № 379 від 28.05.1993р. встановлено, що посвідчення члена сім`ї військовослужбовця, який загинув (помер) чи пропав безвісти під час проходження військової служби видається членам сім`ї військовослужбовця, який загинув (помер) чи пропав безвісти під час саме під час проходження військової служби. ОСОБА_3 проходив військову службу в Збройних Силах України з 16.04.2004р. по 04.12.2004 р., а помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.53).
Вказана заява була розглянута на засідання комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 по визначенню спірного статусу; рішення по цій заяві викладено у протоколі № 62 від 01.12.2015р. (а.с.36).

Спірні правовідносини регулюються приписами Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постанови КМ України № 379 від 28.05.1993р. «Про посвідчення на право користування пільгами членів сімей військовослужбовців, які загинули (померли) чи пропали безвісти під час проходження військової служби».
Зокрема, відповідно до ч.5 ст.12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, а також звільненим з військової служби особам, які стали інвалідами під час проходження військової служби, та членам їх сімей, які перебувають на їх утриманні, батькам та членам сімей військовослужбовців, які загинули (померли) або пропали безвісти під час проходження військової служби, надається 50-відсоткова знижка плати за користування житлом (квартирної плати) та плати за комунальні послуги (водопостачання, газ, електрична, теплова енергія та інші послуги) в жилих будинках усіх форм власності в межах встановлених норм, передбачених законодавством.
Приписами п.2 ч.1 ст.3 цього Закону передбачено, що дія цього Закону поширюється на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.
Згідно з п.1 постанови КМ України № 379 від 28.05.1993р. «Про посвідчення на право користування пільгами членів сімей військовослужбовців, які загинули (померли) чи пропали безвісти під час проходження військової служби» посвідчення на право користування пільгами членів сімей військовослужбовців, які загинули (померли) чи пропали безвісти під час проходження військової служби (надалі - посвідчення), видаються батькам, дружині або чоловіку та дітям указаних військовослужбовців за зразками згідно з додатками № 1 і 2. Підставою для видачі посвідчення є документ, який підтверджує факт загибелі (смерті) чи пропажі безвісти військовослужбовця, виданий військовим комісаріатом.

Окрім цього, приписами ч.ч.1 і 2 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» початком проходження військової служби вважається: 1) день відправлення у військову частину з обласного збірного пункту - для громадян, призваних на строкову військову службу; 2) день зарахування до списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) - для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом, у тому числі військовозобов`язаних, які проходять збори, та резервістів під час мобілізації; 3) день призначення на посаду курсанта вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу - для громадян, які не проходили військову службу, та військовозобов`язаних; 4) день відправлення у військову частину з районного (міського) військового комісаріату - для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період, та на військову службу за призовом осіб офіцерського складу.
Закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Виходячи із системного аналізу вищевикладених норм, колегія суддів приходить до переконливого висновку про те, що чинне законодавство пов`язує можливість одержання статусу і посвідчення члена сім`ї військовослужбовця, який загинув (помер) чи пропав безвісти, із фактом проходження військової служби.

Таким чином, оскільки ОСОБА_3 помер не під час проходження військової служби, а вже після звільнення з неї, тому у відповідача були відсутні правові підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 про надання спірного статусу і видачу відповідного посвідчення.

Окрім цього, враховуючи наявний зв`язок між смертю та захворюванням ОСОБА_3 , яке пов`язане із проходженням військової служби (протокол засідання Військово-лікарської комісії Західного регіону № 136 від 02.03.2015р. а.с.15), позивачу було видано Управлінням праці та соціального захисту населення Чортківської міської ради посвідчення в порядку, визначеному Положенням про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затв. постановою КМ України № 302 від 12.05.1994р., із покликанням на п.1 ст.10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (а.с.16).
Відповідно до п.1 ст.10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» чинність цього Закону поширюється на сім`ї військовослужбовців, партизанів, підпільників, учасників бойових дій на території інших держав, прирівняних до них осіб, зазначених у статтях 6 і 7 цього Закону, які загинули (пропали безвісти) або померли внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, одержаних під час захисту Батьківщини або виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), а також внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті або одержаного в період проходження військової служби чи на території інших держав під час воєнних дій та конфліктів.
Отже, позивач користується пільгами, передбаченими Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», при цьому норми Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» на неї не поширюються.
За таких обставин покликання суду першої інстанції на те, що відповідачем під час розгляду заяви ОСОБА_2 не враховані низка пільг та соціальних гарантій членів сім`ї військовослужбовців, а тому подану заяву слід повторно розглянути, не ґрунтуються на вимогах закону.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про те, що заявлений позов не підлягає до задоволення за безпідставністю.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, через що рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні позову, з вищевикладених мотивів.

Керуючись ст.94, ч.3 ст.160, ст.ст.195, 196, п.3 ч.1 ст.198, п.п.1, 4 ч.1 ст.202, ч.2 ст.205, ст.ст.207, 254 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Тернопільського обласного військового комісаріату задоволити.
Постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 04.04.2016р. скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_1 до Тернопільського обласного військового комісаріату, третя особа без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2 , про визнання дій протиправними, зобов`язання надати статус члена сім`ї померлого військовослужбовця з видачею відповідного посвідчення, - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання постановою законної сили, а у разі складення постанови в повному обсязі відповідно до ст.160 КАС України з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя: Р.М.Шавель

Судді: М.В.Костів

Н.В.Бруновська