Справа № 2а-8259/11
Суддя: Каліушко Ф. А.
Дата ухвалення: 2016-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
справа № 2а-8259/11
провадження № 2-а/753/77/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" червня 2016 р. Дарницький районний суд міста Києва у складі головуючого судді Каліушка Ф.А., розглянувши в приміщенні суду в місті Києві у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1.) звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Дарницькому районні м. Києва (далі по тексту - УПФУ в Дарницькому районі м. Києва) про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії.

Адміністративний позов мотивований тим, що позивач є інвалідом ІІ групи внаслідок захворювань, які пов'язані з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та має статус ліквідатора аварії на ЧАЕС. А тому відповідно до стст. 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» має право на отримання державної пенсії в розмірі не нижче восьми мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком.

06 жовтня 2011 року позивач звернувся до УПФУ в Дарницькому районі м. Києва із заявою про призначення пенсії відповідно до стст. 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», однак у відповідь отримав відмову. Оскільки, позивачу було відмовлено у здійснені вказаного перерахунку та виплаті пенсії, позивач і звернувся до суду за захистом своїх порушених прав та просить суд: визнати неправомірною відмову щодо нарахування, перерахунку та виплати позивачу недоотриманих сум державної та додаткової пенсії; зобов'язати відповідача перерахувати і виплачувати з 23 липня 2011 року державну пенсію в розмірі не нижче восьми мінімальних пенсій за віком, і щомісячну додаткову пенсію за шкоду здоров'ю у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком згідно ст. 50 і ст. 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 12 квітня 2016 року замінено неналежного відповідача УПФУ в Дарницькому районі м. Києва належним відповідачем Лівобережним об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві.

В судове засідання позивач не з'явився, надіславши при цьому заяву про розгляд справи за його відсутністю. Представник відповідача в свою чергу надала заперечення проти позову, у яких просила відмовити у його задоволені та розгляд справи здійснювати за її відсутністю.

За відсутністю заперечень позивача та представника відповідача, розгляд справи здійснюється судом у передбаченому ст. 122-2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі по тексту - КАС України) порядку письмового провадження, та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку у Лівобережному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві і отримує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Водночас він має статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії.

Згідно ст. 49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (у редакції Закону від 6 червня 1996 року № 230/96-ВР, чинній на час виникнення спірних відносин, надалі - Закон 796-ХІІ), пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Статтею 50 Закону 796-ХІІ встановлено, що особам, віднесеним до категорії 1, які є інвалідами ІІ групи, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 54 Закону 796-ХІІ в усіх випадках розмір пенсій для інвалідів ІІ групи, щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчим 8 мінімальних пенсій за віком.

Водночас ч. 5 ст. 54 Закону 796-ХІІ було передбачено, що порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України.

Розмір мінімальної пенсії за віком визначений у абз. 1 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», згідно якої мінімальна пенсія за віком дорівнює прожитковому мінімуму, встановленому для осіб, що втратили працездатність.

Проте частиною третьою цієї статті встановлено, що мінімальний розмір пенсії за віком застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом.

Пунктом 14 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» Кабінету Міністрів України було доручено у тримісячний термін з дня опублікування цього Закону підготувати та подати на розгляд Верховної Ради України пропозиції щодо приведення законів України у відповідність із цим Законом; у шестимісячний термін привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом; у шестимісячний термін із дня опублікування цього Закону привести свої нормативно-правові акти і забезпечити приведення міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади їхніх нормативно-правових актів у відповідність із цим Законом.

Однак, вимоги п. 14 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» були виконані не повністю, зокрема закони України у відповідність із цим Законом приведені не були, як і нормативно-правові акти центральних органів влади.

Судом встановлено, що зв'язку з цим у 2011 році при обчисленні позивачу державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, відповідач не застосовував зазначений у ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» розмір мінімальної пенсії за віком, а виплачував позивачу ці види пенсій у розмірах, встановлених постановами Кабінету Міністрів України від 30 травня 1997 року № 523 «Про затвердження нового Порядку обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Постанова КМУ №523, втратила чинність згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року №1210) та від 23 листопада 2011 р. №1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Постанова КМУ №1210), тобто у меншому розмірі, аніж встановлено стст. 51, 54 Закону 796-ХІІ.

Даючи оцінку правомірності застосування при визначенні розмірів державної та додаткової пенсії положень вищевказаних постанов Кабінету Міністрів України, суд враховує, що Закон 796-ХІІ має вищу юридичну силу у порівняні з постановами Кабінету Міністрів України, а отже саме Закон є пріоритетним у застосуванні.

14 червня 2011 року Верховною Радою України було прийнято Закон України №3491-VI «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік», який набрав чинності 19 червня 2011 року.

Пунктом 7 ч. 1 зазначеного Закону Прикінцеві положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» доповнено пунктом 4, яким встановлено, що у 2011 року норми і положення статей 39, 50, 51, 52, 54 Закону 796-ХІІ застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік.

Прикінцеві положення Закону України «Про державний бюджет України на 2012 рік» та Закону України «Про державний бюджет України на 2013 рік», які відповідно набрали чинності з 1 січня 2012 р. та з 1 січня 2013 р., також містили норми, відповідно до яких положення статей 39, 50, 51, 52, 54 Закону 796-ХІІ застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на відповідний рік.

Проте у вказаний період часу до відповідних норм Закону 796-ХІІ законодавцем зміни не вносилися.

Закон України «Про державний бюджет України на 2014 рік» в редакції, яка набрала чинності з 1 січня 2014 року, не містив жодної норми, яка б обмежувала у 2014 року пряме застосування Закону 796-ХІІ, зокрема ст. 50, 54 цього Закону, якими визначено розміри державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, для інвалідів, щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою.

В подальшому згідно із Законом № 1622-VII від 31.07.2014 року, який набрав чинності 16 серпня 2014 року, Прикінцеві положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» були доповнені пунктом 6-7, згідно з яким норми і положення ряду законів, в тому числі і статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону 796-ХІІ застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на 2014 рік.

Законом №76-VIII від 28 грудня 2014 року «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України», який набрав чинності з 01 січня 2015 року, до статей 50, 54 Закону 796-ХІІ були внесені зміни, відповідно до яких особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України. Умови, порядок призначення та мінімальні розмірі пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначаються актами Кабінету Міністрів України.

Розв'язуючи зазначений спір суд враховує, що Закони України «Про державний бюджет України на 2011 рік», «Про державний бюджет України на 2012 рік», «Про державний бюджет України на 2013 рік» та «Про державний бюджет на 2014 рік» прийняті пізніше, ніж Закон 796-ХІІ, неконституційними ці бюджетні закони не визнавалися і у встановленому законом порядку не скасовувалися, а отже вони є чинними.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Як розтлумачив Конституційний суд України у рішенні від 25 січня 2012 року №3-рп/2012 Кабінет Міністрів України відповідно до стст. 96, 97, 113, 116 Конституції України є вищим органом у системі органів виконавчої влади і ефективне здійснення ним своїх повноважень є основою для вжиття ним заходів щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянина, проведення політики у сфері соціального захисту, фінансової та податкової політики. Така політика базується на передбачених у законодавстві державних соціальних стандартах та державних соціальних гарантіях. При цьому державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії можуть бути визначені як законами України, так і іншими нормативно-правовими актами, зокрема актами Кабінету Міністрів України.

У вказаному рішенні Конституційний Суд України виходив з того, що надання Верховною Радою України права Кабінету Міністрів України встановлювати у випадках, передбачених законом, порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, пов'язується з його функціями, в тому числі щодо реалізації політики у сфері соціального захисту та в інших сферах. Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.

Враховуючи дію закону в часі та застосовуючи принцип пріоритету тієї норми, яка прийнята пізніше, суд вважає, що в період з 23 липня 2011 року по 31 грудня 2013 року та починаючи з 16 серпня 2014 року і по цей час відповідач правомірно нараховував (нараховує) позивачу державну пенсію та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірах, визначених Кабінетом Міністрів України.

У період з 1 січня по 16 серпня 2014 року правове регулювання правовідносин щодо виплати державної та додаткової пенсії особам, які мають статус осіб, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, іншими законами, окрім Закону 796-ХІІ, не здійснювалося.

Будь-яким іншим законом, окрім Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», мінімальний розмір пенсії не встановлений, у зв'язку з чим відсутні підстави не застосовувати для розрахунку державної та додаткової пенсії у вказаний період розмір мінімальної пенсії за віком, встановлений абз. 1 ч. 1 ст. 28 вищевказаного Закону.

За таких обставин суд дійшов висновку про те, що у вищевказаний період відповідач зобов'язаний був виплачувати позивачу державну та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірах, встановлених ст. 50, 54 Закону 796- ХІІ.

На підставі викладеного та керуючись стст. 9, 11, 71, 94, 128, 159-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії - задовольнити частково.

Зобов'язати Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату основної пенсії у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров'ю в розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком відповідно до статей 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 1 січня по 16 серпня 2014 року виходячи з розміру прожиткового мінімуму встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення на відповідний рік, з урахуванням раніше проведених виплат.

В решті вимог адміністративного позову - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Дарницький районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення постанови, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання її копії.

СУДДЯ: КАЛІУШКО Ф.А.