Справа № 807/610/16
Суддя: Андрійцьо В.Д.
Дата ухвалення: 2016-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2016 року м. Ужгород № 807/610/16

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Андрійцьо В.Д.,

при секретарі судового засідання - Пирожук Н.П.,

за участю:

представника позивача: ОСОБА_1,

представника відповідача: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Закарпатського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до приватного акціонерного товариства "Флекстронікс Сервіс УА" про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені в сумі 803944,31 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Закарпатське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів звернулося до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до приватного акціонерного товариства "Флекстронікс Сервіс УА" про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені в сумі 803944,31 грн.

Позовні вимоги мотивовані наступним. Згідно ст. 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" № 875-ХІІ (далі - Закон України № 875) для підприємств, установ і організацій установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб - у кількості одного робочого місця. Виконанням нормативу робочих місць у кількості, визначеній згідно з ч. 1 с. 19 Закону України № 875, вважається працевлаштування підприємством, установою, організацією інвалідів, для яких це місце роботи є основним. Підстав звільнення від виконання обов'язку Закон не містить. Відповідно до звіту про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2015 рік (форма № 10-ПІ річна, затверджена наказом Мінпраці України від 10.02.2007 № 42) відповідач не виконав вимогу Закону України № 875 щодо нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів. У зв'язку з цим, до відповідача застосовано адміністративно-господарські санкції в розмірі середньої річної заробітної плати на приватному акціонерному товаристві "Флекстронікс Сервіс УА" (далі - ПАТ "Флекстронікс Сервіс УА") за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом (41960,39 грн.). Відповідач повинен був самостійно в строк до 15 квітня року, наступного за роком, в якому відбулось порушення, розрахувати та сплатити адміністративно-господарські санкції. Однак, до 15.04.2016, у строк встановлений законом, відповідач самостійно їх не сплатив. На день подання позовної заяви до суду строк прострочення платежу становив 14 днів, а отже, пеня, при обліковій ставці НБУ 19 % становить 6696,90 грн.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з мотивів, наведених у позовній заяві, та просив їх задовольнити.

25.05.2016 в судовому засіданні представник відповідача надав письмові заперечення проти позову, відповідно до яких позов не визнає, з огляду на наступне. Представник відповідача вважає, що протягом 2015 року підприємством вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. Крім того, зазначає, що інваліди з метою працевлаштування безпосередньо до підприємства не звертались, а відтак не було і відмови підприємства в такому працевлаштуванні.

У судовому засіданні представник відповідача просив відмовити позивачеві у задоволенні позову з підстав, викладених у письмових запереченнях.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що у задоволенні адміністративного позову слід відмовити з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ПАТ "Флекстронікс Сервіс УА" було подано до Закарпатського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів звіт форми № 10-ПІ про зайнятість і працевлаштування інвалідів за 2015 рік. Згідно рядка 01 звіту середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу на підприємстві становить 1661 особа. Відповідно до рядка 03 звіту кількість інвалідів - штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до вимог ст. 19 Закону України № 875 становить 66 осіб. В той час, як згідно рядка 02 звіту на підприємстві протягом 2015 року середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність, становила 47 осіб. Тобто, відповідачем не працевлаштовано, відповідно до нормативу, інвалідів у кількості 19 осіб.

За змістом ст. 19 Закону України № 875 для підприємств, установ, організацій встановлюється норматив робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів.

Відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону України № 875 підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов'язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з ч. 3 ст. 18-1 цього Закону державна служба зайнятості здійснює пошук підходящої роботи відповідно до рекомендацій МСЕК, наявних у інваліда кваліфікації та знань, з урахуванням його побажань.

Частиною 1 ст. 20 Закону України № 875 встановлено, що підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, які використовують найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом.

Разом з тим, адміністративно-господарські санкції за незайняті інвалідами робочі місця є заходом впливу до правопорушника у сфері господарювання у звязку зі скоєнням правопорушення.

У відповідності до ст. 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає, зокрема, за порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

25 травня 2016 року в судовому засіданні представник відповідача надав суду копії звітів про наявність вакансій (форма 3-ПН), поданих ПАТ "Флекстронікс Сервіс УА" Мукачівському міському центру зайнятості у 2015 році.

Як встановлено Закарпатським окружним адміністративним судом, на виконання вимог законодавства, ПАТ "Флекстронікс Сервіс УА" щомісячно на протязі 2015 року направляло до Мукачівського міського центру зайнятості відповідну звітність про наявність вакансій для працевлаштування інвалідів ("складальників" та "прибиральників території"), зокрема, станом на: 01 січня, 02 лютого, 02 березня, 01 квітня, 30 квітня, 02 червня, 01 липня, 01 серпня, 01 вересня, 01 жовтня, 02 листопада, 01 грудня, що підтверджується листом Мукачівського міського центру зайнятості від 06.04.2016 № 969.

Подання відповідних звітів до центу зайнятості є належним підтвердженням наявності на підприємстві створеного та введеного в дію місця для працевлаштування інваліда.

Протягом 2015 року відповідач неодноразово письмово повідомляв Мукачівський міський центр зайнятості та Мукачівський районний центр зайнятості про наявність вакантних робочих місць для інвалідів та ініціював проведення ярмарок вакансій.

За період 2015 року за пропозицією відповідача на базі Мукачівського міського центру зайнятості було проведено чотири міні-ярмарки вакансій для осіб з інвалідністю (05.02.2015, 28.05.2015, 25.08.2015 та 06.10.2015), у яких взяли участь 38 осіб. Проведення вказаних міні-ярмарок підтверджується листом Мукачівського міського центру зайнятості від 06.04.2016 № 969.

Крім того, протягом 2015 року відповідачем спільно з Мукачівським районним центром зайнятості було проведено 3 міні-ярмарки вакансій для осіб з інвалідністю (19.0.2015, 26.05.2015, 25.11.2015), у яких загалом взяли участь 44 особи, а протягом 2015 року 4 особи з обмеженими можливостями за направленням центру зайнятості були працевлаштовані на посади "складальників", що підтверджується листом Мукачівського районного центру зайнятості від 11.04.2016 № 616.

На протязі 2015 року відповідач звертався до Закарпатського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів з листами (19.01.2015, 27.04.2015, 29.09.2015), в яких просив посприяти у працевлаштуванні людей з обмеженими фізичними можливостями.

Однак, у відповідь на ці звернення Закарпатське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів лише повідомляло, що працівники фонду у випадку звернення громадян з інвалідністю проводять інформаційно-роз'яснювальну роботу, і одночасно листами від 26.01.2015 № 01-08/52 та від 25.08.2015 № 01-08/999 їм було рекомендовано звернутися до місцевого центру зайнятості для заповнення вакантних посад.

Протягом 2015 року відповідач регулярно публікував у газеті "Суперінфо" оголошення про створені робочі місця та наявність вакансій для людей з особливими потребами, а саме: про наявність вакансій "складальника" та "прибиральника території".

До того ж, оскільки інваліди безпосередньо до підприємства для працевлаштування не звертались, відповідно жодному інваліду відповідачем не було відмовлено у працевлаштуванні. Адже, згідно з ч. 1 ст. 18 Закону України № 875 забезпечення прав інвалідів на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості

У звязку з тим, що у діях відповідача відсутній склад правопорушення, на нього не може бути покладена відповідальність за не направлення уповноваженими органами необхідної кількості інвалідів для працевлаштування, або за відмову направлених інвалідів працевлаштуватися.

У постанові Верховного Суду України від 02.02.2010, що ухвалена в справі за № 10/03, викладено правову позицію щодо застосування положень статей 18-20 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні", яка полягає у наступному. Суди, дійшовши висновку про обґрунтованість застосування санкцій за незайняті інвалідами робочі місця, помилково не врахували, що обовязок підприємства зі створення робочих місць для інвалідів не супроводжується його обовязком займатись пошуком інвалідів для працевлаштування. У звязку з тим, що у діях відповідача відсутній склад правопорушення, на нього не може бути покладена відповідальність за не направлення уповноваженими органами необхідної кількості інвалідів для працевлаштування, відсутність у населеному пункті за місцем знаходження відповідача інвалідів, які бажають працевлаштуватись.

Отже, позиція Закарпатського окружного адміністративного суду відповідає правовій позиції Верховного Суду України при розгляді справ даної категорії.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 11, 70, 71, 86, 94, 160, 161, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову Закарпатського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до приватного акціонерного товариства "Флекстронікс Сервіс УА" про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені в сумі 803944,31 грн. - відмовити.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції, який ухвалив постанову.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя ОСОБА_3