Справа № 826/17269/14
Суддя: Розваляєва Т.С.
Дата ухвалення: 2016-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2016 року м. Київ К/800/17845/15

Вищий адміністративний суд України у складі:

головуючого суддіРозваляєвої Т. С. (суддя-доповідач),
суддівМаслія В. І.,
Черпіцької Л. Т.,
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Українсько-середземноморські авіалінії» на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 31 березня 2015 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Українсько-середземноморські авіалінії» до Державної авіаційної служби України, треті особи: Royal Jordanian Airlines (Королівські Йорданські Авіалінії), Державне підприємство обслуговування повітряного руху України, Державне підприємство «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» про визнання протиправним та скасування дозволу,

в с т а н о в и в :

У листопаді 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Українсько-середземноморські авіалінії» (надалі - позивач, ТОВ «Українсько-середземноморські авіалінії») звернулось до суду з позовом до Державної авіаційної служби України, треті особи: Royal Jordanian Airlines (Королівські Йорданські Авіалінії), Державне підприємство обслуговування повітряного руху України (Украерорух), Державне підприємство «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» про визнання протиправним та скасування дозволу на виконання польотів з/до України від 20 жовтня 2014 року на користь іноземної авіакомпанії Royal Jordanian Airlines (Королівські Йорданські Авіалінії), виданого Державною авіаційною службою України із застосуванням комунікаційних мереж в частині рейсу щопонеділка (час UTC)

26.10.2014 - 28.03.2015

RJA175 Amman (OJAI) (09.10) - Kyiv (UKBB) (12.40)

RJA176 Kyiv (UKBB) (13.30) - Amman (OJAI) (17.00)

1…….

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 листопада 2014 року позовні вимоги задоволено повністю, спірний дозвіл визнано протиправним та скасовано. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 31 березня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове, яким у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із таким рішенням суду апеляційної інстанції, позивач звернувся з касаційною скаргою, в якій ставить питання про його скасування та залишення в силі рішення суду першої інстанції.

Заперечень проти касаційної скарги не надходило.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

За приписами статті 3 Повітряного кодексу України його дія поширюється на фізичних та юридичних осіб незалежно від форми власності та відомчої підпорядкованості, які провадять діяльність у галузі авіації та використання повітряного простору України, а саме:

1) в Україні - на юридичних та фізичних осіб в частині, що їх стосується, крім суб'єктів державної авіації, на яких поширюється дія статей 4, 7 - 9, 23 - 33, 38, 45, 46, частини першої статті 57, частини другої статті 63, 65, 69, статей 110 - 116 і частини другої статті 119;

2) за межами України - на авіаційний персонал під час виконання ним службових обов'язків та цивільні повітряні судна України, їх експлуатацію і технічне обслуговування.

У разі якщо міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші правила, ніж передбачені Повітряним кодексом України та іншими актами законодавства України, застосовуються правила міжнародного договору України.

Законом України від 27 липня 2006 року № 46-V «Про ратифікацію Угоди між Кабінетом Міністрів України та Урядом Йорданського Хашимітського Королівства про повітряне сполучення» ратифіковано Угоду між Кабінетом Міністрів України та Урядом Йорданського Хашимітського Королівства про повітряне сполучення, підписану 30 листопада 2005 року в м. Києві (надалі - Угода).

Відповідно до пункту 1 статті 2 Угоди кожна Договірна Сторона надає іншій Договірній Стороні права, зазначені в цій Угоді, з метою встановлення регулярних міжнародних повітряних сполучень за маршрутами, визначеними відповідним розділом додатка до цієї Угоди. Такі сполучення та маршрути далі іменуються відповідно "договірні лінії" та "встановлені маршрути". Авіапідприємство, призначене кожною Договірною Стороною, при здійсненні повітряних сполучень за встановленими маршрутами користується такими правами: a) - правом здійснювати політ без посадки через територію держави іншої Договірної Сторони; b) - правом здійснювати зупинки з некомерційними цілями на території держави іншої Договірної Сторони; c) - правом здійснювати зупинки на території держави іншої Договірної Сторони в пунктах на встановлених маршрутах з метою прийняття на борт та(або) або зняття з нього міжнародного комерційного завантаження - пасажирів, вантаж і пошту, які перевозяться на територію держави іншої Договірної Сторони чи третьої країни або відправляються з неї чи території третьої країни.

Статтею 3 Угоди визначено наступне.

Кожна Договірна Сторона має право призначити одне чи декілька авіапідприємств з метою експлуатації договірних ліній за встановленими маршрутами та письмово повідомити про це іншу Договірну Сторону (пункт 1). Після одержання такого призначення авіаційні власті іншої Договірної Сторони з дотриманням положень пунктів 4 та 5 цієї статті без затримки надають призначеному авіапідприємству або авіапідприємствам відповідний дозвіл на виконання польотів (пункт 2). Авіаційні власті однієї Договірної Сторони можуть зажадати від авіапідприємства, призначеного іншою Договірною Стороною, доказів того, що воно здатне виконувати умови, передбачені законами та правилами, які звичайно та обґрунтовано застосовуються цими властями для виконання міжнародних повітряних сполучень відповідно до положень Конвенції (пункт 4). Кожна Договірна Сторона має право відмовити в наданні дозволу на виконання польотів згідно з пунктом 2 цієї статті або встановити такі умови, які вона може вважати необхідними для користування призначеним авіапідприємством правами, зазначеними в статті 2 цієї Угоди, у будь-якому випадку, коли зазначена Договірна Сторона не має задовільних доказів того, що переважне володіння та фактичний контроль над цим авіапідприємством належать Договірній Стороні, яка призначає авіапідприємство, або громадянам її держави (пункт 5).

Стаття ж 4 Угоди «Ємність» визначає таке (цитується весь текст статті):

1. Призначеним авіапідприємствам обох Договірних Сторін надається справедлива та рівна можливість експлуатації договірних ліній за встановленими маршрутами.

2. При здійсненні повітряних сполучень авіапідприємства кожної Договірної Сторони будуть брати до уваги інтереси авіапідприємств іншої Договірної Сторони, щоб не зашкодити перевезенням, які останні здійснюють за цими ж маршрутами або на їх частині.

3. Договірні лінії, які експлуатуються призначеними авіапідприємствами Договірних Сторін, повинні відповідати суспільним потребам щодо перевезень за встановленими маршрутами та мати головною метою надання такої ємності, яка при розумному коефіцієнті завантаження повітряного судна відповідала б існуючим і обгрунтовано очікуваним потребам у перевезеннях пасажирів, вантажу і пошти, що розпочинаються на території держави Договірної Сторони, яка призначила авіапідприємство, або здійснюються на територію її держави. Перевезення пасажирів, вантажу та пошти, що прийняті на борт і вивантажені в пунктах на встановлених маршрутах, на територію третіх країн здійснюється відповідно до загальних принципів, згідно з якими ємність залежить від: «a» - потреб у перевезеннях на територію або з території держави Договірної Сторони, яка призначила авіапідприємство; «b» - потреб у перевезеннях зони, через яку проходить договірна лінія, з урахуванням інших повітряних перевезень, що здійснюються авіапідприємствами держави, яка знаходиться в цій зоні; «c» - потреб у наскрізних перевезеннях.

При цьому, статтею 5 Угоди закріплено, що частота перевезень та розклад руху на договірних лініях повинні встановлюватися за взаємною згодою між призначеними авіапідприємствами та надаватися авіаційним властям на затвердження не менше ніж за тридцять (30) днів до запропонованої дати початку перевезень. У разі відсутності домовленостей між двома призначеними авіапідприємствами питання повинно бути передано на розгляд авіаційним властям Договірних Сторін (пункт 1).

Між двома призначеними авіапідприємствами повинна бути укладена комерційна угода щодо експлуатації договірних ліній. Комерційна угода надається для затвердження відповідним авіаційним властям (пункт 2).

Поряд із цим, термін «ємність» щодо договірної лінії означає ємність повітряного судна, яке використовується на такій лінії, помножену на частоту польотів, здійснених цим повітряним судном протягом певного періоду на маршруті або частині маршруту; а термін "договірні лінії" та "встановлені маршрути" означає міжнародні повітряні лінії, регулярна експлуатація яких здійснюється за маршрутами, визначеними у додатку до цієї Угоди. Додаток до цієї Угоди є її невід'ємною частиною (підпункти «h» та «i» статті 1 Угоди відповідно). У свою чергу, вказаний додаток містить таблицю маршрутів Київ - Амман, Амман - Київ, із можливістю визначення проміжних пунктів маршрутів та пунктів за межами маршрутів.

Як установлено судами, позивач відповідно до вимог статті 3 Угоди став призначеним авіапідприємством з боку України шляхом отримання 20 вересня 2013 року права на експлуатацію повітряної лінії Київ - Амман - Київ. Вказане право діє з 20 вересня 2013 року на необмежений строк із виконанням частоти рейсів 2 рази на тиждень.

Також, наказом Міністерства інфраструктури України від 22 квітня 2014 року № 188 затверджено Протокол № 13 засідання комісії з формування та реалізації державної політики щодо експлуатації повітряних ліній, відповідно до якого прийнято рішення надати Товариству з обмеженою відповідальності «Авіакомпанія Браво» Права на експлуатацію повітряних ліній, в тому числі: Київ - Амман (Хашимітське Йорданське Королівство) - Київ (2 рази на тиждень), на виконання міжнародних регулярних повітряних перевезень з/до України. Строк дії права - з 20 березня 2014 року на необмежений строк.

Тобто, від України призначено два авіапідприємства з лінією за маршрутом Київ - Амман (Хашимітське Йорданське Королівство) - Київ з можливістю експлуатації вказаної лінії по 2 рази на тиждень кожним (у сукупності 4 рази на тиждень).

Royal Jordanian Airlines (Королівські Йорданські Авіалінії) є іноземним авіаперевізником, що здійснює рейси до/з України за тим же маршрутом, що і позивач.

Комітетом з регулювання цивільної авіації Йорданського Хашимітського Королівства надано Право на маршрут авіакомпанії Royal Jordanian Airlines (Королівські Йорданські Авіалінії), якій надано дозвіл на виконання регулярного повітряного сполучення за маршрутом: Амман - Київ - Амман, на умовах, визначених в Угоді, для перевезення повітряним транспортом пасажирів, вантажу і пошти. Це право діє до 11 червня 2018 року, якщо не буде скасовано, призупинено або відкликано Комітетом з регулювання цивільної авіації.

В свою чергу, ДАСУ 20 жовтня 2014 року видала Royal Jordanian Airlines (Королівські Йорданські Авіалінії) дозвіл на виконання польотів з/до України, яким установлено частоту рейсів у кількості 3 рази на тиждень, а саме: за розкладом (час UTC):

26.10.2014 - 28.03.2015

RJA175 Amman (OJAI) (09.10) - Kyiv (UKBB) (12.40)

RJA176 Kyiv (UKBB) (13.30) - Amman (OJAI) (17.00)

1…….

RJA175 Amman (OJAI) (09.15) - Kyiv (UKBB) (12.45)

RJA176 Kyiv (UKBB) (13.35) - Amman (OJAI) (17.05)

4…….

RJA175 Amman (OJAI) (08.40) - Kyiv (UKBB) (12.10)

RJA176 Kyiv (UKBB) (13.00) - Amman (OJAI) (16.30)

…….7.

Повітряні судна: А319, додаткові: А320, А321, Е170, Е190.

Поряд із цим, в жовтні 2014 року позивач звернувся до Голови ДАСУ, зазначивши, що відповідно до статистичного аналізу завантаженість на рейсах складає менше 50 %, що не дає змогу забезпечити рентабельність рейсу Київ-Амман-Київ. Позивач повідомив, що, беручи це до уваги, а також поточну нестабільну політичну і економічну ситуацію в Україні, яка не сприяє збільшенню пасажиропотоку в найближчий час, впровадження додаткової частоти рейсів між Києвом та Амманом завдасть значних економічних втрат.

У відповідь на викладене ДАСУ повідомила, що, беручи до уваги, що в квітні 2012 року на рівні авіаційних властей України та Йорданії шляхом листування було укладено Меморандум про взаєморозуміння, відповідно до якого з літнього періоду ІАТА 2012 року призначені авіапідприємства кожної сторони мають право здійснювати повітряні перевезення з необмеженою кількістю щотижневих частот та необмеженою ємністю, використовуючи будь-який тип повітряного судна під час виконання як пасажирських, так і вантажних перевезень.

Вважаючи спірний дозвіл незаконним та таким, що порушує його права та законні інтереси на експлуатацію повітряної лінії Київ - Амман - Київ, позивач звернувся до суду за їх захистом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що укладення Меморандуму про взаєморозуміння не є підставою для ігнорування вимог Угоди, яка станом на момент надання оскаржуваного дозволу залишалась чинною та відповідно до вимог статті 9 Конституції України та статті 19 Закону України «Про міжнародні договори України» є частиною національного законодавства, в частині врахування суспільних потреб щодо: перевезення за встановленими маршрутами та мети надання ємності; отримання погодження призначених авіапідприємств розкладу та частоти руху; дотримання принципу рівних та справедливих можливостей призначених підприємств експлуатації договірної лінії.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що оскаржуваний дозвіл видано протиправно, без урахування всіх обставин, чим порушені права позивача щодо розумної завантаженості його повітряних суден на спірній договірній лінії, шкодить перевезенням, які здійснює позивач за маршрутом Київ - Амман - Київ, за умови існування у третьої особи - Royal Jordanian Airlines (Королівські Йорданські Авіалінії) переваги у вигляді додаткової частоти рейсів (щопонеділка) з урахуванням незмінності ємності лінії.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та приймаючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд апеляційної інстанції дійшов наступних висновків, з якими погоджується колегія суддів.

Як убачається зі змісту вищеприведених умов Угоди, кожна Договірна Сторона має право призначити одне чи декілька авіапідприємств, тоді як власті іншої Договірної Сторони надають призначеному авіапідприємству або авіапідприємствам відповідний дозвіл на виконання польотів.

Призначеним авіапідприємствам обох Договірних Сторін надається справедлива та рівна можливість експлуатації договірних ліній за встановленими маршрутами, тоді як самі договірні лінії повинні відповідати суспільним потребам щодо перевезень за встановленими маршрутами та мати головною метою надання такої ємності, яка при розумному коефіцієнті завантаження повітряного судна відповідала б існуючим і обґрунтовано очікуваним потребам у перевезеннях пасажирів, вантажу і пошти.

Частота перевезень та розклад руху на договірних лініях повинні встановлюватися за взаємною згодою між призначеними авіапідприємствами, а у разі відсутності домовленостей між двома призначеними авіапідприємствами питання повинно бути передано на розгляд авіаційним властям Договірних Сторін.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що з моменту укладення Угоди між призначеними Договірними Сторонами авіапідприємствами не укладено та, відповідно, не затверджено передбачених Угодою комерційних угод, у зв'язку з чим авіаційні власті України та Йорданського Хашимітського Королівства дійшли згоди про зняття будь-яких обмежень щодо експлуатації договірних ліній як для українських авіаперевізників, так і для йорданських, унаслідок чого підписано Меморандум про взаєморозуміння між авіаційними властями Йорданії та України, який чинний з 26 квітня 2012 року.

Крім того, встановлено, що ТОВ «Українсько-середземноморські авіалінії», як призначене Україною авіапідприємство, своїм правом звернення із відповідною заявкою про затвердження змін у розклад руху щодо експлуатації ним зазначеної вище повітряної лінії не скористалось.

Згідно із частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до частини першої статті 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин, тобто для задоволення позову адміністративний суд повинен установити, що у зв'язку з прийняттям рішенням чи вчиненням дій (допущення бездіяльності) суб'єктом владних повноважень порушуються права, свободи чи охоронювані законом інтереси позивача.

З огляду на зазначене, вирішуючи спір, суд повинен пересвідчитись у належності особі, яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (чи є така особа належним позивачем у справі - наявність права на позов у матеріальному розумінні), а також встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення).

Тобто, встановлення факту наявності порушення права, свободи чи інтересу особи, яка звертається до суду за їх захистом, є обов'язковим під час судового розгляду.

Таким чином, підставами для визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. При цьому, обов'язковою умовою визнання протиправними рішення є наявність факту порушення прав чи охоронюваних законом інтересів позивача у справі, що відбулося в сфері публічно-правових відносин.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті, і є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Враховуючи вищевикладене в сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про відсутність порушення спірним дозволом прав, свобод чи інтересів позивача в сфері публічно-правових відносин, що є підставою для відмови в задоволенні адміністративного позову.

Доводи касаційної скарги вірних висновків суду апеляційної інстанції не спростовують.

Серед іншого, позивач стверджує, що спірний дозвіл шкодить перевезенням, які він здійснює за одним маршрутом із Royal Jordanian Airlines (Королівські Йорданські Авіалінії), адже останнє, маючи незаконну перевагу у вигляді додаткової частоти рейсів, яка надана вказаним дозволом, має можливість перевозити більше пасажирів, аніж позивач. Викладене твердження позивача спростовано судом апеляційної інстанції та свідчить про намір позивача захистити право приватне через ініціювання публічно-правового спору.

Таким чином, висновки суду апеляційної інстанцій ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального права, підстави для скасування оскаржуваного рішення відсутні, у зв'язку з чим касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231 КАС України, суд

у х в а л и в :

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Українсько-середземноморські авіалінії» залишити без задоволення, а постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 31 березня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237, 238, 239-1 КАС України.

Судді: