Справа № 807/530/16
Суддя: Андрійцьо В.Д.
Дата ухвалення: 2016-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

про закриття провадження в частині позовних вимог

09 червня 2016 рокум. Ужгород№ 807/530/16

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Андрійцьо В.Д.

при секретарі судового засідання - Пирожук Н.П.

за участю:

представника позивача: ОСОБА_1 ,

представника позивача: ОСОБА_2,

представника відповідача: ОСОБА_3 ,

третя особа: не з'явилась ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою Хустського державного підприємства технічної інвентаризації до Хустської міської ради, третя особа на стороні відповідача - Хустська районна державна адміністрація про визнання незаконним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Хустське Державне підприємство технічної інвентаризації звернулося до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Хустської міської ради, третя особа на стороні відповідача Хустська районна державна адміністрація, в якій просить:

1. Визнати незаконним та скасувати п.2 рішення №94 від 11.03.2016 року ІІІ позачергової сесії VII скликання Хустської міської ради про затвердження юридичної адреси КП «Хустське бюро технічної інвентаризації»: м. Хуст, Закарпатської області, вул. Словянська, 4.

2. Визнати незаконним та скасувати п.3 рішення №94 від 11.03.2016 року ІІІ позачергової сесії VII скликання Хустської міської ради в частині: зробити внесок у статутний фонд КП «Хустське БТІ» нерухомим майном частиною нежитлових вбудованих приміщень, за адресою м. Хуст, вул. Словянська, 4 та закріпити майно на праві господарського відання.

3. Визнати незаконним та скасувати п.5 рішення №94 від 11.03.2016 року ІІІ позачергової сесії VII скликання Хустської міської ради про визнання таким, що втратило чинність рішення Виконавчого комітету Хустської міської ради №425 від 29.11.1986 р. «Про виділення приміщень Хустського МБТІ та зняття з їх балансу старих».

В судовому засіданні представник відповідача подала клопотання про закриття провадження у справі в частині позовних вимог щодо визнання незаконним та скасування п.3 рішення №94 від 11.03.2016 року ІІІ позачергової сесії VII скликання Хустської міської ради в частині: зробити внесок у статутний фонд КП «Хустське БТІ» нерухомим майном частиною нежитлових вбудованих приміщень, за адресою м. Хуст, вул. Словянська, 4 та закріпити майно на праві господарського відання. Вважає, що дана позовна вимога не належить розгляду в порядку адміністративного судочинства, а повинна розглядатись в порядку господарської юрисдикції.

Представники позивача в судовому засіданні проти клопотання заперечували та просили суд відмовити у задоволенні такого.

Представник третьої особи в судове засідання не зявився, однак від такого надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника Хустської районної державної адміністрації.

Ознайомившись з клопотанням представника відповідача, заслухавши з цього приводу думку представників позивача, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Так, в силу положень пункту 1 частини 1 статті 157 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен розяснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ (ч. 2 ст. 157 КАС України).

Відповідно до частини другої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Отже, визначальним при визначенні підсудності спору адміністративним судам є не тільки субєктний склад але й належність спору до публічно-правового.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється, зокрема, на спори фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Вжитий у цій процесуальній нормі термін «субєкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший субєкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Слід зазначити, що в силу приписів ч.1 ст.60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоровя, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі обєкти, визначені відповідно до закону як обєкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження.

Згідно ч.5 ст.60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження обєктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати обєкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування обєктів, що приватизуються та передаються у користування й оренду.

Право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших субєктів. Обєкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад і передані іншим субєктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу, за винятком випадків, передбачених законом (ч.8 ст.60 Закону).

Виходячи з положень статей 177, 181, 327 Цивільного кодексу України статті 135 Господарського кодексу України, нерухоме майно та майнові права на майно, є обєктами цивільних прав, а територіальні громади через свої органи беруть участь у цивільних відносинах з метою реалізації цивільних та інших прав у приватно-правових відносинах, тобто прав власників нерухомого майна.

З положень статей 140, 142, 143 Конституції України, статей 11, 16, 167, 169 Цивільного кодексу України, статей 2, 8, 136, 283, 287 Господарського кодексу України, випливає, що органи місцевого самоврядування у правовідносинах щодо розпорядження нерухомим майном комунальної власності (наданні нерухомого майна громадянам та юридичним особам в користування, укладенні, зміні, розірванні договорів оренди нерухомого майна, в тому числі прийнятті державними органами та органами місцевого самоврядування відповідних рішень) діють як органи, через які територіальна громада реалізують повноваження власника нерухомого майна.

Відповідно до статті 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу субєкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

За змістом пункту 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам» від 24 жовтня 2011 року №10, у вирішенні питання про те, чи є правовідносини господарськими, а спір - господарським, слід виходити з визначень, наведених у статті 3 Господарського кодексу України.

При цьому, учасниками відносин у сфері господарювання є субєкти господарювання, споживачі, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, наділені господарською компетенцією, а також громадяни, громадські та інші організації, які виступають засновниками субєктів господарювання чи здійснюють щодо них організаційно-господарські повноваження на основі відносин власності (ст.2 Господарського кодексу України).

З огляду на вказані обставини та з урахуванням наявних у справі письмових доказів, слідує, що друга вимога позовної заяви містить приватні відносини, з яких випливає спір про право власності (користування) на майно. Відповідно, такі спори не відносяться до юрисдикції адміністративних судів, крім того адміністративні суди не компетентні встановлювати належність права користування чи власності на майно та перевіряти правильність розпорядження власником належним йому майном.

Відносини, повязані з набуттям та реалізацією громадянами, юридичними особами прав на право користування нерухомим майном ґрунтуються на засадах рівності сторін і є цивільно-правовими.

Таким чином, справи у спорах за участю державних органів та органів місцевого самоврядування, що виникають з правовідносин, у яких державні органи та органи місцевого самоврядування реалізують повноваження власника нерухомого майна, а також в інших спорах, які виникають із цивільних відносин приватно-правового характеру, за відповідності складу сторін спору статті 1 ГПК або статті 3 ЦПК України підвідомчі господарським судам або місцевим загальним судам відповідно.

Отже, спір, що виник внаслідок порушення права юридичної особи на користування нерухомим майном, в тому числі органами державної влади та місцевого самоврядування, є спором про право і підлягає розгляду за правилами ГПК або ЦПК України в залежності від складу сторін.

У звязку з вищевикладеним суд приходить до переконання, що позовна вимога про визнання незаконним та скасування п.3 рішення №94 від 11.03.2016 року ІІІ позачергової сесії VII скликання Хустської міської ради в частині: зробити внесок у статутний фонд КП «Хустське БТІ» нерухомим майном частиною нежитлових вбудованих приміщень, за адресою м. Хуст, вул. Словянська, 4 та закріпити майно на праві господарського відання повинна розглядатись в порядку господарської юрисдикції.

З огляду на вищенаведене, суд вважає, що справу в частині позовних вимог щодо визнання незаконним та скасування п.3 рішення №94 від 11.03.2016 року ІІІ позачергової сесії VII скликання Хустської міської ради в частині: зробити внесок у статутний фонд КП «Хустське БТІ» нерухомим майном частиною нежитлових вбудованих приміщень, за адресою м. Хуст, вул. Словянська, 4 та закріпити майно на праві господарського відання, слід закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 1, 2, 17, 105, 157, 160, 165, 167 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Клопотання представника відповідача задовольнити.

Закрити провадження в адміністративній справі за позовом Хустського державного підприємства технічної інвентаризації до Хустської міської ради, третя особа на стороні відповідача - Хустська районна державна адміністрація, в частині позовних вимог щодо визнання неправомірним та скасування п.3 рішення №94 від 11.03.2016 року ІІІ позачергової сесії VII скликання Хустської міської ради "Про створення комунального підприємства "Хустське бюро технічної інвентаризації"", яким зроблено внесок у статутний фонд комунального підприємства "Хустське бюро технічної інвентаризації" нерухомим майном - частиною нежитлових вбудованих приміщень, за адресою м.Хуст, вул.Слов'янська, 4 та закріпити майно на праві господарського відання.

Ухвала суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду протягом пяти днів з дня проголошення ухвали. Якщо ухвалу було постановлено у письмовому провадженні або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали. Апеляційна скарга подається через Закарпатський окружний адміністративний суд з одночасним надсиланням її копії до суду апеляційної інстанції.

СуддяОСОБА_4