Справа № 804/2881/16
Суддя: Турлакова Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2016-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

25 травня 2016 р. Справа № 804/2881/16

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Турлакова Н.В., розглянувши матеріали заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», стягувач - Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк», боржник - ОСОБА_1, до зацікавлена особа Кіровський відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, про заміну стягувача у виконавчому провадженні, -

ВСТАНОВИВ:

До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» стягувач - Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк», боржник - ОСОБА_1, зацікавлена особа Кіровський відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, про заміну стягувача у виконавчому провадженні, в якій заявник просить:

- замінити стягувача Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» на Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» у виконавчому провадженні № 50411074 з виконання виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2 18 вересня 2009 року та зареєстрованого в реєстрі за № 7791 щодо звернення стягнення на нерухоме майно: нежиле приміщення, загальною площею 148,7 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Пастера. буд. 10, приміщення № 4, що належить на праві власності ОСОБА_3.

При вирішенні питання стосовно розгляду поданої заяви в порядку адміністративного судочинства суд враховує наступне.

Повноваження адміністративних судів щодо розгляду справ адміністративної юрисдикції, процедура звернення до адміністративних судів і порядок здійснення адміністративного судочинства визначаються Кодексом адміністративного судочинства України.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно ч. 2 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Одночасно суд враховує, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Статтею 3 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суб'єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

З викладеного вбачається, що у публічно-правовому спорі, як правило, хоча б однією стороною є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Тобто спір набуває ознак публічно-правового за умов не лише наявності серед суб'єкта спору публічного органу чи посадової особи, а й здійснення ним у цих відносинах владних управлінських функцій.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник.

Згідно із ч. 5 ст. 8 вказаного Закону у разі вибуття однієї із сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником.

Повноваження адміністративних судів стосовно розгляду заяв про заміну сторони у виконавчому провадженні визначено статтею 264 розділу V «Процесуальні питання, пов'язані з виконанням судових рішень в адміністративних справах» Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи, що розділ V Кодексу адміністративного судочинства України регулює порядок вирішення адміністративним судом процесуальних питань, що виникають у ході виконання рішень, ухвалених виключно за нормами цього Кодексу, заява про заміну сторони виконавчого провадження розглядається адміністративним судом у разі, якщо виконавче провадження відкрито за виконавчим документом - виконавчим листом, виданим з метою звернення рішення в адміністративній справі до примусового виконання.

Як вбачається із заяви ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та доданих до неї матеріалів, виконавче провадження №50411074, стягувача в якому заявник просить суд замінити, відкрито державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2 №7791 від 18.09.2009 року про звернення стягнення на нежиле приміщення.

Враховуючи, що вказане виконавче провадження відкрито органом державної виконавчої служби на підставі виконавчого напису нотаріуса, суд приходить до висновку, що зазначена заява не пов'язана із виконання судового рішення в адміністративній справі.

Разом з тим, суд вважає необхідним звернути увагу заявника на те, що ч. ч. 1, 2 ст. 55 Конституції Україні закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2002 року зазначено, що ч. 2 ст. 124 Конституції України передбачає право на захист судом прав юридичних та фізичних осіб, встановлює юридичні гарантії його реалізації, надаючи можливість кожному захищати свої права будь-яким, не забороненим законом способом. Кожна особа має право вільно обрати не заборонений законом спосіб захисту прав, у тому числі і судовий захист. Суб'єкти правовідносин мають право на звернення до суду для захисту своїх прав та інтересів. Право на звернення до суду за вирішенням спору не може бути обмежене законом, іншими нормативно-правовими актами.

Нормами ст. 30 ЦПК України визначено, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Статтею 37 ЦПК України визначено, що у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного процесу.

Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов'язкові для нього так само, як вони були обов'язкові для особи, яку він замінив.

Відповідно до ст. 378 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою сторони суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Розділом 6 ЦПК України визначено процесуальні питання, пов'язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 109 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Таким чином, суд приходить до висновку, що у відкритті провадження за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» про заміну сторони виконавчого провадження з виконання виконавчого напису нотаріусу слід відмовити, оскільки заявник, стягувач та боржник, зазначені в заяві про заміну сторони виконавчого провадження, не є суб'єктами владних повноважень.

Водночас, суд вважає за необхідне роз'яснити заявнику його право звернутись із зазначеними вимогами до суду загальної юрисдикції в порядку цивільного судочинства, оскільки цей спір не входить до компетенції адміністративних судів.

За таких обставин, враховуючи те, що заявник звертається до суду з вимогою заміни сторони виконавчого провадження та ним фактично не оскаржуються рішення, дії або бездіяльність державної виконавчої служби, ухвалених (вчинених) під час виконання виконавчого напису нотаріуса, суд приходить до висновку, що зазначену заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 3, 4, 17, 109, 160, 165, 264 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження з розгляду заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», стягувач - Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк», боржник - ОСОБА_1, зацікавлена особа Кіровський відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, про заміну стягувача у виконавчому провадженні.

Копію ухвали разом із заявою та всіма додатками до неї невідкладно надіслати заявнику.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_4