Справа № 815/6262/15
Суддя: Загородній А.Ф.
Дата ухвалення: 2016-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"07" червня 2016 р. м. Київ К/800/8267/16

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді - Загороднього А.Ф.,

суддів: Заїки М.М., Пасічник С.С.,

та секретаря Коби Т.В.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1, представника позивача - ОСОБА_2,

розглянувши в судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 23 лютого 2016 року

у справі № 815/6262/15

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області

про визнання протиправним та скасування наказу, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області, в якому просив визнати протиправним та скасувати наказ начальника ГУМВС України в Одеській області від 28 вересня 2015 року № 4303 в частині дисциплінарного покарання капітана міліції ОСОБА_1, начальника Хмельницького ВМ Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2015 року позовні вимоги задоволено. Визнано протиправним та скасовано наказ пункт 1 наказу начальника ГУ МВС України в Одеській області від 28 вересня 2015 року № 3403 в частині звільнення позивача з органів внутрішніх справ за пунктом 64 «є» (за порушення дисципліни) Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ. Зобов'язано ГУ МВС України в Одеській області поновити позивача на посаді начальника Хмельницького відділення міліції Малиновського районного відділу Одеського міського управління ГУ МВС України в Одеській області.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 23 лютого 2016 року скасовано рішення суду першої інстанції та прийнято нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

У касаційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Перевіривши доводи касаційної скарги, рішення судів щодо правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що з 10 серпня 2007 року ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ України, а з 14 квітня 2015 року - на посаді начальника Хмельницького ВМ Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області.

Пунктом 1 наказу від 28 вересня 2015 року № 3403 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників Хмельницького ВМ Малиновського РВ ОМУ ГУМВС», позивача звільнено з органів внутрішніх справ за пунктом 64 «є» (за порушення дисципліни) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України за порушення вимог статей 7, 8 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, пунктів 4.1, 4.2.4 Інструкції про порядок ведення єдиного обліку в органах і підрозділах внутрішніх справ України заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події, пунктів 4.1, 4.2.1, 7.1.2 Інструкції з організації реагування органів внутрішніх справ на повідомлення про кримінальні, інші правопорушення, надзвичайні ситуації та інші події.

Підставою для прийняття зазначеного наказу слугував висновок службового розслідування від 28 серпня 2015 року, яким встановлено порушення з боку начальника Хмельницького ВМ Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області, що виразились у непроведенні роботи за додержанням вимог, установлених інструкціями, не забезпеченні цифрового запису повідомлень, які надходять до чергової частини Хмельницького ВМ, не забезпеченні достовірності та повноти переданої до чергової частини Малиновського РВ ОМУ ГУМВС інформації, самоусуненні від контролю за реагуванням на повідомлення про кримінальні правопорушення та інші події, не виїзді на повідомлення про подію, яка могла викликати значний суспільний резонанс та підірвати авторитет органів внутрішніх справ.

Відповідно до підпункту «є» пункту 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України, особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в органах внутрішніх справ в запас, зокрема, за порушення дисципліни.

Згідно статті 12 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: усне зауваження; зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну посадову відповідність; звільнення з посади; пониження в спеціальному званні на один ступінь; звільнення з органів внутрішніх справ.

Порядок накладення дисциплінарного стягнення встановлений статтею 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, який визначає, що з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування. Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення.

Частинами 10, 15 статті 14 Статуту визначено, що при визначені виду дисциплінарного стягнення мають враховуватись тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо. При цьому, звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Відповідно до пункту 10 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої Наказом МВС України від 06 грудня 1991 року № 552, при проведенні службового розслідування повному, об'єктивному і всебічному дослідженню підлягають: 10.1 Подія порушення (час, місце, спосіб, інші обставини). 10.2 Наявність вини працівника органів внутрішніх справ у скоєнні порушення, мета та мотиви порушення. 10.3 Обставини, які впливають на ступінь і характер відповідальності порушника як ті, що пом'якшують чи обтяжують його відповідальність. 10.4 Характеристика особи, яка скоїла порушення (ставлення до служби, поведінка до порушення). 10.5 Причини та умови, що сприяли скоєнню порушення. 10.6 Характер і розмір нанесених порушенням збитків.

Згідно пункту 2.1 Інструкції про порядок ведення єдиного обліку в органах і підрозділах внутрішніх справ України заяв та повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події, затвердженої наказом МВС України від 19 листопада 2012 року № 1050, (надалі - Інструкція) прийняття заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події, незалежно від місця і часу їх учинення, повноти отриманих даних, особистості заявника, здійснюється цілодобово негайно тим органом внутрішніх справ, до якого надійшла заява чи повідомлення про вчинені кримінальні правопорушення та інші події, або самостійне виявлення слідчим або іншою службовою особою органу внутрішніх справ з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Пунктом 4.1 зазначеної Інструкції передбачено, що організація роботи за додержанням вимог, установлених цією Інструкцією, покладається на начальника органу внутрішніх справ, а в разі його відсутності - на особу, яка виконує його обов'язки. Він персонально відповідає за організацію ведення єдиного обліку. Про результати роботи органів внутрішніх справ із заявами і повідомленнями про вчинені кримінальні правопорушення та інші події складається щомісячний звіт.

Для контролю за достовірністю обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події, які надходять по телефонній лінії « 102» або за допомогою інших засобів зв'язку до чергової частини, забезпечити їх запис та збереження в цифровому вигляді (підпункт 4.2.4).

Судом першої інстанції встановлено, що штатним розкладом Хмельницького ВМ не передбачена наявність у відділі міліції чергової частини, не ведеться журнал єдиного обліку, та відсутня лінія «102», оскільки такі наявні лише в Малиновському РВ ОМУ ГУМВС.

Отже, прийом, реєстрація повідомлень про вчинені правопорушення здійснюється оперативним черговим Малиновського PB ОМУ ГУМВС, а з числа співробітників Хмельницького ВМ щодобово формується чергова слідчо-оперативна група, яка за вказівкою оперативного чергового здійснює виїзд на місце пригоди, яка трапилась на території оперативного обслуговування. Наведене не заперечується і з боку відповідача.

При цьому, судом першої інстанції досліджено, що у зв'язку із ускладненням оперативної обстановки, за вказівкою позивача, була сформована додаткова слідчо-оперативна група, яка була направлена на місце події.

Відповідно до пунктів 2.1, 4.1 Інструкції з організації реагування органів внутрішніх справ на повідомлення про кримінальні, інші правопорушення, надзвичайні ситуації та інші події, яка затверджена наказом МВС України від 22 жовтня 2012 року № 940, при надходженні до ОВС заяв чи повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події працівники чергових частин (далі - черговий) міськрайлінорганів з'ясовують час, місце, характер та інші обставини того, що сталося, організовують збір слідчо-оперативних груп (далі - СОГ), оперативних груп (далі - ОГ), інших нарядів та направляють їх на місця подій. За організацію реагування на повідомлення про кримінальні правопорушення та інші події, достовірність, повноту і своєчасність подання інформації до вищих ОВС та інших центральних органів виконавчої влади відповідають начальники ОВС, керівники органів досудового розслідування або особи, які виконують їх обов'язки.

Отже, як вірно досліджено судом першої інстанції, відповідачем не надано належних доказів на підтвердження факту самоусунення позивача від контролю за реагуванням на повідомлення про кримінальні правопорушення та невиїзд на повідомлення про подію, яка могла викликати значний суспільний резонанс та підірвати авторитет органів внутрішніх справ, що стали підставою для його звільнення з органів внутрішніх справ.

Також, ГУ МВС України в Одеській області недоведено факту безвідповідального ставлення позивача до виконання своїх службових обов'язків.

Наведене свідчить про неповноту проведеного службового розслідування та неправомірність наказу про звільнення позивача, оскільки вони ґрунтуються на зазначених висновках.

Крім того, на момент накладення на позивача дисциплінарного покарання у вигляді звільнення з ОВС у нього не було діючих дисциплінарних стягнень.

Відповідно до статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову. Доказування правомірності рішення, означає також і доказування фактичних обставин, за яких може бути прийнято відповідне рішення.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо скасування наказу ГУМВС України в Одеській області від 28 вересня 2015 року № 4303 та поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника Хмельницького ВМ Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області, оскільки звільнення позивача було проведено безпідставно та з порушенням порядку проведення службової перевірки встановленого пунктом 10 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, а саме: службове розслідування з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку проведено відповідачем за відсутності необхідних доказів, зібраних у встановленому законом порядку, які б підтверджували протиправність поведінки позивача, а зазначені протиріччя під час проведення службового розслідування не досліджувалися.

Враховуючи приписи статті 226 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції рахує за необхідне скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону і скасоване помилково.

Керуючись статтями 220, 221, 223, 226, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ухвалив:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 23 лютого 2016 року скасувати, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2015 року залишити в силі.

Ухвала підлягає перегляду Верховним Судом України у порядку, строки та з підстав, передбачених главою третьою розділу ІV Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий А.Ф. Загородній

Судді М.М. Заїка

С.С. Пасічник