Справа № 495/5530/15-а
Суддя: Скрипченко В.О.
Дата ухвалення: 2016-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 червня 2016 р.м.ОдесаСправа № 495/5530/15-а

Категорія: 8.3.12 Головуючий в 1 інстанції: Завальнюк І. В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого - судді Скрипченка В.О.,

суддів Золотнікова О.С., Осіпова Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Сівєлькіної С.Є.,

представника відповідача/апелянта Петровського В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу Білгород-Дністровської ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Білгород-Дністровської ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області про скасування податкового повідомлення-рішення від 16.05.2015 р. №327/1705,-

В С Т А Н О В И В:

07 серпня 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з адміністративним позовом до Білгород-Дністровської ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області, в якому просила скасувати податкове повідомлення-рішення від 16.05.2015 р. №327/1705 та визнати неправомірними дії співробітників Білгород-Дністровської ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області щодо нарахування штрафних санкцій згідно оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, посилаючись на те, що 13.05.2015 р. співробітником податкового органу відносно ОСОБА_2 складений акт №327/1705, відповідно до якого позивачем порушено вимоги податкового законодавства через прострочення сплати податкового зобов'язання по єдиному податку в січні-квітні 2014 р., внаслідок чого нараховані штрафні санкції. На підставі вказаного акту відповідачем прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення, яке позивачка вважає неправомірним, оскільки платежі по єдиному податку нею сплачувались вчасно на вказані інспектором БД ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області реквізити. Так, позивачка сплатила 17.01.2014 р. податок за три місяці 2014 р. в сумі 366 грн. та 18.04.2014 р. за наступні три місяці 2014 р. на міський рахунок, за що не може наставати відповідальність як за несвоєчасну сплату податкових платежів. Вичерпавши заходи адміністративного оскарження, які виявилися безрезультатними, позивачка звернулася за судовим захистом із вказаним адміністративним позовом.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2016 року адміністративний позов ОСОБА_2 задоволений частково. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Білгород-Дністровської ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області від 16 травня 2015 р. №327/1705. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із постановленим у справі судовим рішенням Білгород-Дністровська ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області подала апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права та неповне з'ясування обставин справи, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні адміністративного позову повністю.

Позивачка надіслала до апеляційного суду заперечення, у якому зазначає про законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, пояснення на неї представника відповідача/апелянта Петровського В.В., вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, фізична особа ОСОБА_2 зареєстрована приватним підприємцем та перебуває на податковому обліку за основним місцем обліку в Білгород-Дністровській ОДПІ з 30.01.2008 р. за №00002197. З 01.01.2013 р. підприємець перебуває на спрощеній системі оподаткування ІІ групи зі ставкою 10% розміру мінімальної заробітної плати, відповідно до рішення Маразліївської сільської ради №155-VI від 05.01.2012 р.

Камеральною перевіркою своєчасності сплати суми податкового зобов'язання по єдиному податку ФОП ОСОБА_2, оформленою актом від 13.05.2015 р. №327/17-05, встановлено порушення підприємцем п. 293.1, п. 293.2, п. 295.1 ст. 295 ПК України, що виразилось у несвоєчасній сплаті узгоджених податкових зобов'язань.

Відповідно до розрахунку штрафної санкції до позивачки застосовано штраф у розмірі 243,6 гривень за несвоєчасну сплату податкових зобов'язань в січні, лютому, березні, квітні 2014 р. (а.с. 8).

Не погодившись із висновками за результатами камеральної перевірки, ФОП ОСОБА_2 надала відповідачу заперечення, в яких пояснила, що єдиний податок сплатила 17.01.2014 р. за три місяці 2014 р. в сумі 366 грн. та 18.04.2014 р. за наступні три місяці 2014 р. на таку ж суму. Суми податку були сплачені за реквізитами, які були отримані від податкового інспектора під час здачі річного звіту за 2013 р. Лише у 20-х числах квітня 2014 р. новий інспектор вказала позивачці на невідповідність рахунків, у зв'язку із чим подальші суми сплачувалися за іншими реквізитами. В січні 2015 р. черговий податковий інспектор повідомив позивачці про наявну в неї податкову заборгованість, проте не зміг пояснити її походження, у зв'язку із чим 27.02.2015 р. позивачка звернулася із письмовою заявою до податкового органу про надання розрахунків нарахування сум єдиного податку за 2014-2015 роки. Відповідь позивачка отримала 12.05.2015 р., проте в останній були відсутні будь-які вказівки на порушення нею податкового законодавства. Натомість, 13.05.2015 р. позивачці було вручено акт камеральної перевірки від 13.05.2015 р. №327/17-05, з висновками якого позивач не погоджується, оскільки перерахування коштів на неналежний рахунок не може слугувати підставою для притягнення її до відповідальності за прострочення сплати податкового зобов'язання.

За результатами розгляду вищевказаних заперечень податковим органом складено висновок від 22.05.2015 р. №3514/2705, відповідно до якого доводи підприємця визнані необґрунтованими, а заперечення залишені без задоволення.

На підставі вищевказаного акту перевірки Білгород-Дністровською ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 16.05.2015 р. №327/1705, яким застосовано до позивачці штраф у розмірі 50% узгодженого податкового зобов'язання (487,20 грн.) в сумі 243,60 грн.

Не погодившись із вказаним податковим повідомленням-рішенням, ФОП ОСОБА_2 подала до ГУ ДФС в Одеській області скаргу від 03.06.2015 р., яка рішенням від 06.2015 р. №/М/15-32-10-02-08 залишена без задоволення, а податкове повідомлення-рішення без змін.

Крім того, у зв'язку із виявленою опискою при формуванні податкового повідомлення рішення форми «Ш» №327/1705 від 16.05.2015 р. (система сформувала невірну дату акту камеральної перевірки та статті ПК України, але розмір штрафної санкції не змінився), листом від 18.06.2015 р. №5362/1405 Білгород-Дністровською ОДПІ повторно направлено на адресу ФОП ОСОБА_2 податкове повідомлення-рішення з виправленими технічними помилками.

Задовольняючи частково адміністративний позов ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з того, що невірне зазначення номеру рахунку не призвело до ненадходження відповідної суми податку до бюджету у визначений законом строк, отже не вплинуло на виконання обов'язку платника із плати податку, тому застосування податковим органом штрафної санкції за несвоєчасну сплату підприємцем платежу в січні-квітні 2014 року є безпідставним.

Однак, колегія суддів з такими висновками суду першої інстанції погодитися не може з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачка перебуває на спрощеній системі оподаткування з 01.01.2013 року, на II групі зі ставкою 10 % до розміру мінімальної заробітної плати, на підставі рішення Маразліївської сільської ради за №155-УІ від 05.01.2012 року та згідно п. 293.1 п. 293.2 ст. 293 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 року №2755-УІ (із змінами та доповненнями), далі, нарахування авансових внесків здійснюється на підставі наданої заяви про застосування спрощеної системи оподаткування за №14463/10 від 14.12.2012 року. Так, згідно п. 295.4 ст. 295 ПК України від 02.12.2010 року №2755-УІ (із змінами та доповненнями) передбачено, що сплата єдиного податку здійснюється за місцем податкової адреси. Таким чином, ФОП ОСОБА_2 є платником єдиного податку ІІ групи, ставка податку становить - 121,80 грн., яка повинна сплачуватися, згідно норм Податкового і Бюджетного кодексу України до місцевого бюджету Маразліївської сільської ради, за місцем податкової адреси платника.

Податкова адреса платника податків - фізичної особи визначається місце її проживання, за яким вона береться на обік як платник податків у контролюючому органі, згідно п. 45.1 ст. 45 Податкового кодексу України.

Кошти платника єдиного податку, ФОП ОСОБА_2 за вищевказаний періоди (січень-квітень 2014 року) не надходили в строки за податковою адресою позивача, а фактичне надходження коштів, що підтверджується обліковою карткою, надійшли 22 та 25 квітня 2014 року, що є порушенням п. 295.1 ст. 295 ПК України, якою передбачено, що платники єдиного податку першої і другої груп сплачують єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця. Таким чином, позивачка не виконала свого обов'язку та відповідно положень ст.ст. 36, п. 295.1 та 295.4 ст. 295 Податкового кодексу України, оскільки не вірно визначила розрахунковий рахунок (напрямок спрямування коштів) під час заповнення платіжних документів на перерахування коштів 17.01.2014 року та 18.04.2014 року, так як саме на платника покладено обов'язок визначення платіжних реквізитів, за яким в подальшому банк здійснює перерахування коштів за дорученням клієнта, що в свою чергу, як наслідок спричинило не своєчасне зарахування єдиного податку до місцевого бюджету Маразліївської сільської ради.

За таких обставин висновок суду першої інстанції про те, що невірне зазначення номеру рахунку не призвело до ненадходження відповідної суми податку до бюджету у визначений законом строк, отже не вплинуло на виконання обов'язку платника із плати податку, колегія суддів вважає помилковим.

Як вже зазначалося вище, відповідно п. 295.4. ст. 295 ПК України сплата єдиного податку платниками І-ІІІ груп здійснюється за місцем податкової адреси.

Пунктом 122.1 ст. 122 ПК України передбачено, що у разі несплати (неперерахування) фізичною особою - платником єдиного податку, визначеною підпунктами 1 і 2 пункту 291.4. статті 291 цього Кодексу, авансових внесків єдиного податку в порядку та у строки, визначені цим Кодексом, тягне за собою накладення штрафу в розмірі 50 відсотків ставки єдиного податку, обраної платником єдиного податку відповідно до цього Кодексу. За вказане порушення до позивача й було застосовано штрафну санкцію, так як сплату єдиного податку здійснено не в порядку, передбаченому п. 295.4 ст. 295 Податкового кодексу України.

За наслідками встановлених обставин відповідачем було винесено оскаржуване податкове повідомлення-рішення форми «ІІІ» від 16.05.2015 року №327/1705, що вручено платнику з урахуванням листа Білгород-Дністровської ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області №5362/1405 від 18.06.2015 року.

Таким чином, колегія суддів погоджується з апелянтом, що фізична особа-підприємець ОСОБА_2 порушила п. 295.1 та п. 295.4 ст. 295 Податкового кодексу України.

Щодо тверджень позивача про те, що саме посадовою особою відповідача не вірно повідомлено розрахунковий рахунок, на який необхідно сплачувати єдиний податок позивачем, слід зазначити, що таке твердження позивача є суб'єктивною думкою та не підтверджується жодними письмовими доказами по справі, а відтак не може прийматись до уваги.

Отже, приймаючи податкове повідомлення-рішення від 16.05.2015 р. №327/1705, яким застосовано до позивачці штраф у розмірі 50% узгодженого податкового зобов'язання (487,20 грн.) в сумі 243,60 грн. Білгород-Дністровська ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області діяла правомірно, тобто з урахування всіх обставин та з дотриманням норм законодавства.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову ОСОБА_2

Відповідно до вимог ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідач Білгород-Дністровська ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області, яка є суб'єктом владних повноважень, свою позицію довела та обґрунтувала.

Відповідно до ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Суд першої інстанції хоча й правильно встановив обставини, проте допустив порушення норм матеріального права при вирішенні справи, а наведені в апеляційній скарзі доводи спростовують правильність висновків суду.

Відтак, апеляційна скарга Білгород-Дністровської ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 184, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Білгород-Дністровської ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області задовольнити повністю.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2016 року скасувати та прийняти нову постанову суду, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення рішення апеляційного суду в повному обсязі.

Головуючий В.О.Скрипченко

Суддя О.С.Золотніков

Суддя Ю.В.Осіпов