Справа № 524/765/16-а
Суддя: Тацій Л.В.
Дата ухвалення: 2016-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2016 р. Справа № 524/765/16-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Тацій Л.В.

Суддів: Подобайло З.Г. , Григорова А.М.

за участю секретаря судового засідання Гришко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області на постанову Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 11.03.2016р. по справі № 524/765/16-а

за позовом ОСОБА_1

до Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області

про визнання протиправними дій і бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області з адміністративним позовом до Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, в якому просив: визнати протиправними дії відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області по надісланню ОСОБА_1 постанови державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Запорожець Т.Я. про відкриття виконавчого провадження від 25 січня 2016 року (виконавче провадження №49904254) звичайним листом, а не рекомендованим листом з повідомленням про вручення; визнати протиправними дії відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області по надісланню ОСОБА_1 постанови державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Запорожець Т.Я. про відкриття виконавчого провадження від 25 січня 2016 року (виконавче провадження №49904254) пізніше наступного робочого дня після її винесення; визнати протиправною бездіяльність державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Запорожець Т.Я., яка виразилась у не винесенні постанови про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні №49904254 у розмірі ста двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області; зобов'язати державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Запорожець Т.Я. винести постанову про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні №49904254 у розмірі ста двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області; визнати протиправною бездіяльність державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Запорожець Т.Я., яка виразилась у не винесенні постанови про накладення штрафу у виконавчому провадженні №49904254 на боржника - Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області в порядку та у розмірах визначених ч. 1 ст. 89 Закону України «Про виконавче провадження»; зобов'язати державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Запорожець Т.Я. винести постанову про накладення штрафу у виконавчому провадженні №49904254 на боржника - Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області в порядку та у розмірах визначених ч. 1 ст. 89 Закону України «Про виконавче провадження».

Постановою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 11.03.2016р. по справі № 524/765/16-а позов задоволено.

Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області, не погодившись з даним судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову та прийняти нову, якою позов залишити без задоволення в повному обсязі. В обґрунтування доводів апеляційної скарги Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області посилається на те, що Відділ примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області є неналежним відповідачем у справі. Також особа, яка звернулась з апеляційною скаргою вказує на те, що судом першої інстанції не враховано, що оскаржуваними діями та бездіяльністю права позивача не порушені, а зобов'язуючи державного виконавця винести постанову про накладення штрафу у виконавчому провадженні №49904254 на боржника - Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області в порядку та у розмірах визначених ч. 1 ст. 89 Закону України «Про виконавче провадження», суд першої інстанції, вийшов за межі завдань адміністративного судочинства, оскільки зобов'язання прийняти таке рішення є втручанням у дискреційні повноваження органу державної виконавчої служби.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 19.05.2016 року залучено до участі у справі в якості другого відповідача залучено Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області.

Позивач в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечував, просив постанову суду першої інстанції залишити без змін. Позивач також пояснив, що процесуальні порушення допущені судом першої інстанції, не впливають на правильність висновків суду по суті справи, зазначив, що судом першої інстанції не здійснено розподіл судових витрат, проте позивач постанову суду першої інстанції не оскаржував, в тому числі, і в частині розподілу судових витрат.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неприбуття суду не повідомив.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з такого.

Судом першої інстанції встановлено, підтверджується наявними в матеріалах спави доказами, що постановою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 22 жовтня 2015 року по справі №524/7186/15-а: визнано протиправною відмову Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області від 28.07.2015 року за вих. № 4/С-33 направити уточнену довідку про розмір грошового утримання ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області для здійснення перерахунку пенсії. Зобов'язано Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області для здійснення перерахунку пенсії, уточнену довідку про розмір грошового утримання ОСОБА_1, включивши до неї відомості про отриману позивачем одноразову грошову допомогу при звільненні в перерахованому розмірі з врахуванням нового посадового окладу 800 грн. та змінених розмірів грошового забезпечення. Зобов'язано Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області надати суду звіт про виконання судового рішення протягом одного місяця від дати набрання судовим рішення законної сили.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 21 грудня 2015 року по справі №524/7186/15-а постанову Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 22.10.2015р. по справі № 524/7186/15-а залишено без змін.

Дане судове рішення набрало законної з моменту його проголошення.

На підставі постанови Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 22 жовтня 2015 року по справі №524/7186/15-а та ухвали Харківського апеляційного адміністративного суду від 21 грудня 2015 року по справі №524/7186/15-а Автозаводським районним судом м. Кременчука Полтавської області - ОСОБА_1 14 січня 2016 року видано виконавчий лист, який 14 січня 2016 року разом з заявою про прийняття до примусового виконання виконавчого документу, рекомендованим листом направлений позивачем до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області.

Вказана заява надійшла на адресу відповідача 21.01.2016 року.

Згідно із ч. 2, 5 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова. Копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

За правилами ч. 1 ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Полтавській області 25.01.2016 року прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом № 524/7186/15-а (а.с. 4).

Позивач, звертаючись із даним позовом вказував на те, що в порушення ч. 5 ст. 25 та ч. 1 ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження» копія постанови направлена на його адресу простою кореспонденцією та лише 01.02.2016 року, тобто пізніше наступного дня після її винесення.

Так, з матеріалів судом встановлено, що позивач 09 лютого 2016 року звичайним листом отримав постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Запорожець Т.Я. про відкриття виконавчого провадження від 25 січня 2016 року.

Також постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 499042554 від 25.01.2016 року зареєстрована за вих. № 561, боржнику-рекомендованим листом з повідомленням, стягувану - простою кореспонденцією. Фактично дана постанова надіслана сторонам виконавчого провадження 01.02.2016 року, про що свідчить реєстр відправлення кореспонденції від 10.02.2016 року.

З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про протиправність дій по надісланню ОСОБА_1 постанови державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Запорожець Т.Я. про відкриття виконавчого провадження від 25 січня 2016 року (виконавче провадження №49904254) звичайним листом, а не рекомендованим листом з повідомленням про вручення; та протиправність дій по надісланню ОСОБА_1 постанови державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Запорожець Т.Я. про відкриття виконавчого провадження від 25 січня 2016 року (виконавче провадження №49904254) пізніше наступного робочого дня після її винесення.

Проте, суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги в цій частині, виходив із того, що належним відповідачем у справі є відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області.

З цього приводу колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження" встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Колегія суддів вважає за потрібне відмітити, що відповідачем у справах з приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби чи іншої посадової особи державної виконавчої служби є відповідний орган державної виконавчої служби (стаття 181 Кодексу адміністративного судочинства України). Такими органами державної виконавчої служби є:

1. Державна виконавча служба України, до складу якої входить відділ примусового виконання рішень.

2. Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі, до складу яких входять відділи примусового виконання рішень.

3. Районні, районні в містах, міські (міст обласного значення), міськрайонні, міжрайонні відділи державної виконавчої служби відповідних управлінь юстиції.

Отже, відповідачем у справі можуть бути лише перераховані органи державної виконавчої служби у зв'язку з тим, що структурні підрозділи органів державної виконавчої служби, в тому числі, відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області, як самостійний орган державної виконавчої служби, що виключає можливість його участі як відповідача у справі.

Наведений висновок суду апеляційної інстанції узгоджується з висновком, викладеним у Постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України від 14 вересня 2012 року № 10 про доповнення постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13 грудня 2010 року № 3 «Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах з приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби», із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Вищого адміністративного суду від 21 травня 2012 року № 5, Пленум Вищого адміністративного суду України

Також колегія суддів вважає за потрібне відзначити, що правила частини 4 статті 105 КАС, стосовно зазначення позивачем у позовній заяві способу захисту судом порушених прав, не виключають можливості обрання іншого способу захисту самим судом.

Зміст принципу офіційного з'ясування всіх обставин у справі зобов'язує адміністративний суд до активної ролі у судовому засіданні, в тому числі і до уточнення змісту позовних вимог, з наступним обранням відповідного способу захисту порушеного права.

Належні способи захисту - це способи, які прямо передбачені законом або спеціальною нормою, аналіз якої дає змогу обрати такий спосіб захисту, який дає змогу забезпечити виконання її приписів.

З урахуванням встановлених у справі обставин та приписів наведених норм чинного законодавства, колегія суддів вважає за потрібне скористатись наданим ч. 2 ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України правом вийти за межі позовних вимог з метою повного захисту прав, свобод та інтересів позивача.

Отже, визнанню протиправними підлягають дії по надісланню ОСОБА_1 постанови державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Запорожець Т.Я. про відкриття виконавчого провадження від 25 січня 2016 року (виконавче провадження №49904254) звичайним листом, а не рекомендованим листом з повідомленням про вручення; та протиправність дій по надісланню ОСОБА_1 постанови державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Запорожець Т.Я. про відкриття виконавчого провадження від 25 січня 2016 року (виконавче провадження №49904254) пізніше наступного робочого дня після її винесення саме Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області.

Щодо позовних вимог про визнання протиправною бездіяльність державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Запорожець Т.Я., яка виразилась у не винесенні постанови про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні №49904254 у розмірі ста двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області; зобов'язати державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Запорожець Т.Я. винести постанову про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні №49904254 у розмірі ста двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області; визнати протиправною бездіяльність державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Запорожець Т.Я., яка виразилась у не винесенні постанови про накладення штрафу у виконавчому провадженні №49904254 на боржника - Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області в порядку та у розмірах визначених ч. 1 ст. 89 Закону України «Про виконавче провадження»; зобов'язати державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Запорожець Т.Я. винести постанову про накладення штрафу у виконавчому провадженні №49904254 на боржника - Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області в порядку та у розмірах визначених ч. 1 ст. 89 Закону України «Про виконавче провадження», колегія суддів зазначає наступне.

Як слідує з матеріалів справи, позивач обґрунтовуючи позовні вимоги в цій частині, посилався на те, що в порушення вимог ч. 1 ст. 27, ст.ст. 28 та 89 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавця Запорожець Т.Я., на наступний день після закінчення строку для самостійного виконання судового рішення боржником, не розпочала примусове виконання судового рішення, не прийняла постанову про стягнення виконавчого збору та постанову про накладення штрафу.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги в цій частині, виходив з того, що постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2016 року по справі №816/48/16 визнано протиправною бездіяльність Ліквідаційної комісії управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області щодо неподання до Головного управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області для здійснення перерахунку пенсії, уточненої довідки про розмір грошового утримання ОСОБА_1, з включенням до неї відомостей про отриману позивачем одноразову грошову допомогу при звільненні на пенсію з МВС, в перерахованому розмірі з врахування нового посадового окладу 800 гривень та змінених розмірів грошового забезпечення.

Посилаючись на вказане судове рішення та приписи ст. 72 КАС України, суд першої інстанції врахував обставини встановлені у справі №816/48/16 такими, що не підлягають доказуванню.

Однак колегія суддів звертає увагу на те, що згідно ч. 1 ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, не підлягають доказуванню обставини встановлені судовим рішенням, яке набуло законної сили.

При цьому, відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 254 КАС України постанова або ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Судом встановлено, що постанова Полтавського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2016 року по справі №816/48/16 оскаржена в апеляційному порядку Управлінням Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області.

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 28.01.2016р. по справі №816/48/16 відкрито ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 29.02.2016 року.

За результатами розгляду апеляційної скарги Харківським апеляційним адміністративним судом ухвалено постанову від 14.03.2016 року, якою постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 28.01.2016р. по справі № 816/48/16 скасовано в частині задоволення позовних вимог, щодо визнання протиправною бездіяльності Ліквідаційної комісії УМВС України в Полтавській області, щодо неподання до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, для здійснення перерахунку пенсії, уточненої довідки про розмір грошового утримання ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1), з включенням до неї відомостей про отриману позивачем одноразову грошову допомогу при звільненні на пенсію з МВС, в перерахованому розмірі з врахування нового посадового окладу 800,00 грн. та змінених розмірів грошового забезпечення.

Прийнято нову постанову, якою в цій частині відмовлено в задоволенні позову.

В частині задоволення позовних вимог про визнання протиправною бездіяльність Ліквідаційної комісії УМВС України в Полтавській області щодо ненадання відповіді ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) по суті скарги від 03 листопада 2015 року в передбачений Законом строк постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 28.01.2016 року по справі № 816/48/16 залишено без змін.

Таким чином, на момент розгляду судом першої інстанції даної справи та ухвалення оскаржуваної постанови від 11.03.2016 року, постанова Полтавського окружного адміністративного суду від 28.01.2016р. по справі № 816/48/16 не набула законної сили, а отже суд першої інстанції помилково, посилаючись на приписи ч. 1 ст. 72 КАС України, визнав встановленими обставини допущення боржником у виконавчому провадженні бездіяльності щодо неподання довідки.

Окрім того, колегія суддів зазначає, що постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 14.03.2016 року у справі № 816/48/16, яка набула законної сили встановлено, що, дійсно, постановою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 22 жовтня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 21 грудня 2015 року, по справі № 524/7186/15-а, яка набрала законної сили 21 грудня 2015 року, позовні вимоги ОСОБА_1 до УМВС України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії задоволено.

Визнано протиправною відмову Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області від 28 липня 2015 року за вих. № 4/С-ЗЗ щодо відмови направити уточнену довідку про розмір грошового утримання ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області для здійснення перерахунку пенсії.

Зобов'язано Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області для здійснення перерахунку пенсії, уточнену довідку про розмір грошового утримання ОСОБА_1, включивши до неї відомості про отриману позивачем одноразову грошову допомогу при звільненні в перерахованому розмірі з врахуванням нового посадового окладу 800,00 грн. та змінених розмірів грошового забезпечення.

Зобов'язано Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області надати суду звіт про виконання судового рішення протягом одного місяця від дати набрання судовим рішення законної сили.

Вказану ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 21.12.2015 року, відповідач отримав лише 31.12.2015 року.

15.01.2016 року Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області звернулось з заявою про роз'яснення резолютивної частини постанови Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 22 жовтня 2015 року по справі №524/7186/15-а, що не суперечить діючому законодавству.

Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука від 01.02.2016 року заяву Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області про роз'яснення резолютивної частини постанови Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 22 жовтня 2015 року по справі №524/7186/15-а - задоволено.

Роз'яснено постанову Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 22 жовтня 2015 року по справі №524/7186/15-а.

Також, у даному судовому рішенні встановлено, що боржником- Управлінням Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області, виконано зобов'язання щодо подання до Головного управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області, для здійснення перерахунку пенсії, уточненої довідки про розмір грошового утримання ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1), з включенням до неї відомостей про отриману позивачем одноразову грошову допомогу при звільненні на пенсію з МВС, в перерахованому розмірі з врахування нового посадового окладу 800,00 грн. та змінених розмірів грошового забезпечення, про що свідчить постанова державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Запорожець Т.Ю. від 22.02.2016 року ВП № 49904254 про закінчення виконавчого провадження, відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження".

Отже, керуючись ч. 1 ст. 72 КАС України, колегія суддів приймає встановлений у судовому рішенні, яке набуло законної сили факт виконання боржником судового рішення у виконавчому провадженні № 49904254 шляхом направлення уточнюючої довідки від 10.02.2016 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання боржником рішення за яким боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення у строк, встановлений частиною другою статті цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника- юридичної особи стягується виконавчий збір у розмірі ста двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно до ч. 1 ст. 89 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - юридичну особу - від сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Виходячи з наведених правових норм, умовами прийняття постанов про стягнення виконавчого збору та штрафу, є порушення строків для самостійного його виконання та невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення.

Проте, колегія суддів звертає увагу на те, що судовим розглядом встановлено несвоєчасність направлення боржнику постанови про відкриття виконавчого провадження, а саме фактично дана постанова надіслана сторонам виконавчого провадження лише 01.02.2016 року, у зв'язку з чим обставини, з якими Закон України «Про виконавче провадження» можливість стягнення виконавчого збору та накладення штрафу, у семиденний строк, визначений державним виконавцем в постанові від 25.01.2016 року, не настали, оскільки в семиденний термін, встановлений для добровільного виконання судового рішення, постанова державного виконавця не була направлена боржнику, та, відповідно, не отримана ним.

Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що перешкоджають провадженню виконавчих дій, або у разі несвоєчасного одержання сторонами документів виконавчого провадження, внаслідок чого вони були позбавлені можливості скористатися правами, наданими їм цим Законом, державний виконавець може відкласти виконавчі дії за заявою стягувача чи боржника або з власної ініціативи на строк до десяти робочих днів. Про відкладання провадження виконавчих дій державний виконавець виносить відповідну постанову, про що повідомляє сторонам.

З матеріалів справи судом встановлено, що враховуючи, обставини несвоєчасного направлення сторонам виконавчого провадження постанови про відкриття виконавчого провадження, державним виконавцем 10.02.2016 року прийнято постанову про відкладення провадження виконавчих дій до 19.02.2016 року.

Постанову про відкладення провадження виконавчих дій направлено сторонам 10.02.2016 року.

На виконання судового рішення боржником складено уточнюючу довідку від 10.02.2016 року, яку направлено 16.02.2016 р. до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області для здійснення перерахунку пенсії, а також повідомлено Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області про добровільне виконання судового рішення листом, який надійшов до відповідача 17.02.2016 року (а.с. 129).

Колегія суддів зазначає, що бездіяльністю є певна форма поведінки особи, пов'язана з невиконанням нею дій, які вона повинна була і могла вчинити в силу покладених на неї посадових обов'язків і згідно з чинним законодавством України.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що відповідач, враховуючи добровільне виконання судового рішення, не допустив бездіяльності, оскільки підстав застосування санкцій, передбачених ч. 1 ст. 28 та ч. 1 ст. 89 Закону України «Про виконавче провадження», не настало.

З приводу доводів позивача, наданих ним у поясненнях в судовому засіданні суду апеляційної інстанції про те, що він не погоджується із постановою суду першої інстанції в частині не здійснення перерозподілу судових витрат, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

При цьому, позивач постанову суду першої інстанції не оскаржував. Окрім того, колегія суддів зазначає, що вказані доводи позивача не є підставою для скасування постанови суду першої інстанції, оскільки можуть бути предметом судового розгляду в порядку ст. 168 КАС України.

Відповідно до ч. 3 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Згідно пп. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови порушені норми матеріального права, у зв'язку з чим постанова підлягає скасуванню, а апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з прийняттям нової постанови про часткове задоволення позовних вимог.

Щодо клопотання позивача про розподіл судових витрат, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 87 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать: 1) витрати на правову допомогу; 2) витрати сторін та їхніх представників, що пов'язані із прибуттям до суду; 3) витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; 4) витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів на місці та вчинення інших дій, необхідних для розгляду справи.

Таким чином, витрати, що пов'язані із прибуттям до суду є судовими витратами.

На підтвердження витрат позивача, що пов'язані із прибуттям до суду, надано проїзний документ N 733666 на суму 140 грн.00 коп., який підтверджує факт понесення витрат позивача на прибуття до суду.

Доказів на підтвердження витрат, пов'язаних із поверненням позивача із міста Харкова до м. Кременчук позивачем не надано.

Разом з тим, частиною першою статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у випадку ухвалення судового рішення на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі.

Відповідно до ч. 3 ст. 94 КАС України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Враховуючи, що позовні вимоги, за результатами розгляду справи задоволені частково, документально підтверджені в розмірі 140 грн., відшкодуванню підлягають витрати, понесені позивачем у зв'язку із прибуттям до суду у розмірі 46 грн. 67 коп.

Згідно з ч. 2 ст. 91 КАС України визначено, що стороні, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб'єктом владних повноважень, та її представнику сплачуються іншою стороною добові (у разі переїзду до іншого населеного пункту), а також компенсація за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять. Компенсація за втрачений заробіток обчислюється пропорційно від розміру середньомісячного заробітку, а компенсація за відрив від звичайних занять - пропорційно від розміру мінімальної заробітної плати.

Відповідно до пункту 3 додатку до Постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.2006 року № 590 "Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави" за відрив від звичайних занять - стороні, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб'єктом владних повноважень, її представникові у зв'язку з явкою до суду граничний розмір компенсації обчислюється пропорційно до розміру мінімальної заробітної плати особи і не може перевищувати її розмір, обчислений за фактичні години відриву від звичайних занять.

Разом з тим, відповідно до частини 1 статті 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 71 КАС України, встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно із статтею 86 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Колегія суддів зазначає, що позивачем в порушення вимог вищезазначених статей кодексу не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження доказів понесених витрат, пов'язаних із компенсацією за відрив від звичайних занять, а тому вказані вимоги задоволенню не підлягають.

Таким чином, документально підтвердженими витратами, які підлягають стягненню на користь позивача є витрати у розмірі 46 грн. 67 коп., та підлягають стягненню з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань за зобов'язаннями Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області.

Також Управлінню державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області при зверненні з апеляційною скаргою відстрочено сплату судового збору, у зв'язку із частковим задоволенням апеляційної скарги стягненню з відповідача підлягає судовий збір в розмірі 1515,80 грн.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 197, п. 3 ст. 198, п. 4 ч.1 ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області - задовольнити частково.

Постанову Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 11.03.2016р. по справі № 524/765/16-а скасувати.

Прийняти нову постанову.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного теріторіального управління юстиції у Полтавській області, Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області про визнання протиправними дій і бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області по надісланню ОСОБА_1 постанови державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Запорожець Т.Я. про відкриття виконавчого провадження від 25 січня 2016 року (виконавче провадження №49904254) звичайним листом, а не рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Визнати протиправними дії Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області по надісланню ОСОБА_1 постанови державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Запорожець Т.Я. про відкриття виконавчого провадження від 25 січня 2016 року (виконавче провадження №49904254) пізніше наступного робочого дня після її винесення.

В іншій частині у задоволенні позову відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань за зобов'язаннями Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області () на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) судові витрати в розмірі 46 (сорок шість) гривень 67 коп.

Стягнути на рахунок УДКСУ у Червонозаводському районі м. Харкова (банківські реквізити отримувач УДКСУ у Червонозаводському районі м. Харкова, МФО 851011, , банк ГУДКУ у Харківській області, рахунок 1011, код класифікації доходів бюджету 22030001, код ЄДРПОУ Харківського апеляційного адміністративного суду 34331173) за рахунок бюджетних асигнувань за зобов'язаннями Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області судовий збір в розмірі 1515 (одна тисяча п'ятсот п'ятнадцять) грн. 80 коп.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Тацій Л.В.
Судді Подобайло З.Г. Григоров А.М.
Повний текст постанови виготовлений 16.06.2016 р.