Справа № 2а-3601/11/0528
Суддя: Амєлін С.Є.
Дата ухвалення: 2016-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"01" червня 2016 р. м. Київ К/800/18973/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Амєліна С.Є. - головуючого,

Заїки М.М.,

Ситникова О.Ф.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за касаційними скаргами ОСОБА_4 та управління Пенсійного фонду України у місті Краматорську Донецької області на постанову Краматорського міського суду Донецької області від 16 грудня 2013 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 17 березня 2014 року в справі за позовом ОСОБА_4 до управління Пенсійного фонду України у місті Краматорську Донецької області, управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради Донецької області про зобов'язання здійснити перерахунок пенсії, виплатити щорічну допомогу на оздоровлення та щорічну допомогу до 9 травня,

в с т а н о в и л а :

У лютому 2011 року позивач звернувся в суд з адміністративним позовом та зазначав, що має право на пенсію та пільги, встановлені Законами України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», проте відповідачі безпідставно обмежували його права, чим порушили право на належне пенсійне та матеріальне забезпечення.

Неодноразово уточнюючи та змінюючи позовні вимоги, позивач просив суд визнати протиправною бездіяльність щодо своєчасного та повного нарахування основної державної пенсії, підвищення пенсії, додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, щорічну допомогу на оздоровлення з 01 січня 1990 року по 31 грудня 2010 року; зобов'язати перерахувати та виплати заборгованість з пенсійного забезпечення, допомоги на оздоровлення та разової щорічної допомоги за спірний період.

Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 03 червня 2011 року позовні вимоги в частині визнання дій неправомірними та зобов'язання провести перерахунок пенсійного забезпечення по інвалідності як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за період з 01 січня 1990 року по 09 серпня 2010 року залишено без розгляду у зв'язку з пропуском строку звернення до суду.

Постановою Краматорського міського суду Донецької області від 03 червня 2011 року позов задоволено частково: визнано неправомірними дії управління Пенсійного фонду України у місті Краматорську Донецької області по нарахуванню та виплаті державної пенсії в розмірі нижчому ніж 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі нижчому ніж 75% мінімальної пенсії за віком, та неправомірною відмову в перерахунку зазначених пенсій відповідно до частини першої статті 50 та частини четвертої статті 54, частини третьої статті 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 10 серпня 2010 року; зобов'язано управління Пенсійного фонду України у місті Краматорську Донецької області провести з 10 серпня 2010 року перерахунок призначеної державної пенсії, розмір якої на підставі частини четвертої статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не повинен бути нижчим ніж 8 мінімальних пенсій за віком, та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, розмір якої на підставі частини першої статті 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» складає 75% мінімальної пенсії за віком, виходячи з відповідності мінімальної пенсії за віком розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, та з урахуванням вимог частини третьої статті 67 даного Закону.

Ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 25 серпня 2011 року ухвалу Краматорського міського суду Донецької області від 03 червня 2011 року в частині залишення без розгляду позовних вимог з 31 грудня 2007 року по 09 серпня 2010 року скасовано та направлено до міського суду для продовження розгляду. У іншій частині ухвалу залишено без змін.

Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 25 серпня 2011 року постанову Краматорського міського суду Донецької області від 03 червня 2011 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про зобов'язання виплатити допомогу на оздоровлення за 2010 рік в розмірі 5 мінімальних заробітних плат скасовано та позов в цій частині задоволено: визнано протиправними дії; зобов'язано управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради Донецької області виплатити щорічну допомогу на оздоровлення за 2010 рік згідно частини четвертої статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі п'яти мінімальних заробітних плат з урахуванням раніше сплачених сум за рахунок коштів Державного бюджету України. У іншій частині судове рішення залишено без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 18 червня 2013 року ухвалу Краматорського міського суду Донецької області від 03 червня 2011 року, ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 25 серпня 2011 року, постанову Краматорського міського суду Донецької області від 03 червня 2011 року у не скасованій частині та постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 25 серпня 2011 року залишено без змін.

Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 14 жовтня 2013 року уточнений і доповнений адміністративний позов від 01 серпня 2013 року, остаточний адміністративний позов від 09 вересня 2013 року, уточнення до остаточного адміністративного позову від 19 вересня 2013 року та доповнення остаточного адміністративного позову від 02 жовтня 2013 року повернуто позивачу у зв'язку з тим, що позовні вимоги повинні розглядатися в рамках позовних вимог, які розглядалися судами першої, апеляційної та касаційної інстанцій.

Постановою Краматорського міського суду Донецької області від 16 грудня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 17 березня 2014 року, позов задоволено частково: визнано неправомірними дії управління Пенсійного фонду України у місті Краматорську Донецької області; зобов'язано управління Пенсійного фонду України у місті Краматорську провести з 22 травня 2008 року по 09 серпня 2010 року перерахунок призначеної як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, 1 категорії, інваліду 2 групи, державної пенсії, розмір якої на підставі частини 4 статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не повинен бути нижчим ніж 8 мінімальних пенсій за віком, та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, розмір якої на підставі частини 1 статті 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» складає 75% мінімальної пенсії за віком, виходячи з відповідності мінімальної пенсії за віком розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, та з урахуванням вимог частини 3 статті 67 даного Закону; визнано протиправними дії управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради Донецької області; зобов'язано управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради виплатити за 2007, 2008 роки щорічну допомогу на оздоровлення згідно частини четвертої статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі п'яти мінімальних заробітних плат за кожний рік з урахуванням раніше сплачених сум за рахунок коштів Державного бюджету України; зобов'язано управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради виплатити за 2007, 2008 роки щорічну грошову допомогу до 9 травня (яка повинна виплачуватися до 5 травня) згідно статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в розмірі восьми мінімальних пенсій за віком як інваліду другої групи за кожний рік з урахуванням раніше сплачених сум за рахунок коштів Державного бюджету України. У решті позову відмовлено.

У касаційній скарзі позивач просив скасувати судові рішення та ухвалити нове про задоволення позову.

Управління Пенсійного фонду України у місті Краматорську Донецької області у касаційній скарзі просило скасувати судові рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_4 має статус постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, є інвалідом ІІ групи та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни.

Позивач перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України у місті Краматорську Донецької області та з 04 липня 1996 року йому призначено пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

У грудні 2010 року позивач звернувся з заявою про перерахунок пенсії, на що отримав відмову у зв'язку з відсутністю підстав та відповідністю пенсійного забезпечення встановленому законодавством розміру.

Відповідно до статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» позивач має право на щорічну грошову допомогу до 5 травня.

Вирішуючи спір міський суд виходив з того, що позивач має право на перерахунок пенсійного забезпечення у зв'язку зі зміною прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, з 22 травня 2008 року по 09 серпня 2010 року; щорічна грошова допомога на оздоровлення за 2007-2008 роки виплачена у зменшеному розмірі та підлягає перерахунку; розмір щорічної допомоги до 5 травня не співвідносився з розміром мінімальної пенсії за віком за 2007-2008 роки.

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального й процесуального права, правової оцінки обставин у справі колегія суддів приходить до висновку про закриття провадження у справі з таких підстав.

Відповідно до статті 49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Статтею 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначені підстави та умови призначення державних пенсій особам, віднесеним до категорії 1 та у зв'язку з втратою годувальника. Частиною четвертою зазначеної статті визначено, що в усіх випадках розміри пенсії для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими по ІІ групі інвалідності - 8 мінімальних пенсій за віком.

Статтею 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» встановлено, що особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у відповідних розмірах, зокрема, інвалідам ІІ групи - 75 процентів мінімальної пенсії за віком.

Виплата додаткової пенсії відповідно до статті 53 зазначеного Закону здійснюється повністю незалежно від заробітку, пенсії чи іншого доходу.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» внесено зміни до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та розмір основної і додаткової пенсії залежав від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Закон набрав чинності з 01 січня 2008 року.

Зокрема, встановлено, що розмір пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими по II групі інвалідності - 200 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, а особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірах, зокрема, інвалідам ІI групи - 20 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначається на момент виплати пенсії згідно із законом про Державний бюджет України і не може коригуватися іншими нормативно-правовими актами.

Положення пункту 28 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» втратили чинність, як такі, що є неконституційними на підставі Рішення Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України).

Відповідно до вимог частини другої статті 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність й, відповідно, пенсія підлягала виплаті виходячи з мінімального розміру пенсії за віком із зазначеного дня.

Отже у 2008 році в період з 01 січня до 22 травня особи, віднесені до категорій 1, 2, 3, 4, які отримували державні та додаткові пенсії, не мали права на здійснення їх перерахунку відповідно до вимог Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у зв'язку із дією пункту 28 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України». Саме із втратою чинності положень зазначеного пункту розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» на підставі Рішення Конституційного Суду України ці особи набули право, а органи Пенсійного фонду України - обов'язок провести перерахунок призначених пенсій в порядку, визначеному Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

У зв'язку зі змінами у Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» щодо вихідного критерію обрахунку пенсій та її розміру, відповідач зобов'язаний здійснити перерахунок пенсії відповідно до встановленого розміру мінімальної пенсії за віком у 2008 році з 22 травня.

Аналогічна правова позиція була висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України в постанові від 24 жовтня 2011 року (справа № 21-28а11).

Вихідним критерієм розрахунку державної та додаткової пенсій, передбачених статтями 50,54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», є мінімальний розмір пенсії за віком, який відповідно до частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» вираховується виходячи з прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, тобто законами України про Державний бюджет на відповідні роки.

Положення частини третьої статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» стосовно застосування розміру мінімального розміру пенсії за віком, встановленого частиною 1 цієї статті, тільки стосовно визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом не є перешкодою для застосування даної величини мінімального розміру пенсії за віком до обрахування інших пенсій чи доплат, пов'язаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого частиною 1 цієї статті мінімального розміру пенсії за віком.

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, вирішуючи спір суди першої та апеляційної інстанцій прийшли до обґрунтованого висновку, що при розрахунку державної та додаткової пенсій, передбачених статтями 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», застосуванню підлягає розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, що встановлений в законі про Державний бюджет України на відповідний рік, із якого визначається мінімальний розмір пенсії за віком.

За таких обставин територіальне управління Пенсійного фонду України повинно було здійснити перерахунок та виплату позивачу державної та додаткової пенсій, виходячи зі збільшеного розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного Законом України про Державний бюджет України на відповідний рік з дня встановлення прожиткового мінімуму.

Висновок судів попередніх інстанцій про зобов'язання управління Пенсійного фонду України у місті Краматорську Донецької області здійснити перерахунок пенсії позивача з 22 травня 2008 року по 09 серпня 2010 року є правильним та скасуванню не підлягає.

Частиною п'ятою статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, передбачено, що інвалідам війни ІІ групи щорічно до 5 травня виплачується разова грошова допомога у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком.

Статтею 17-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» передбачено, що щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених статтями 12-16 цього Закону, здійснюють органи праці та соціального захисту населення через відділення зв'язку або через установи банків (шляхом перерахування на особовий рахунок отримувача) пенсіонерам - за місцем отримання пенсії, а особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання.

Відповідно до вимог статті 17 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» фінансування витрат, пов'язаних з введенням в дію цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного та місцевого бюджетів.

Законами України про державний бюджет України встановлювався на відповідний рік розмір щорічної разової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Так, статтею 29 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» виплата щорічної разової допомоги інвалідам ІІ групи була встановлена в розмірі 360 грн., при цьому пунктом 13 статті 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» дію частини п'ятої статей 12, 13, 14 та 15 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в частині визначення розміру виплат щорічної разової грошової допомоги зупинено на 2007 рік.

Рішенням Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року (справа про соціальні гарантії громадян) положення пункту 13 статті 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» визнані неконституційними.

Підпунктом 1 пункту 20 розділу II «Внесення змін до деяких законодавчих актів України» Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» частину п'яту статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» було викладено в такій редакції: «Щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах, які визначаються Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України».

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 березня 2008 року №183 «Про розміри разової грошової допомоги, що виплачується в 2008 році відповідно до Законів України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та «Про жертви нацистських переслідувань» було встановлено, що у 2008 році виплата разової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про статус ветерані війни, гарантії їх соціального захисту» інвалідам ІІ групи здійснюється у розмірі 400 грн.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України), зокрема, визнано таким, що не відповідають Конституції України (є неконституційним) положення пункту 20 розділу II «Внесення змін до деяких законодавчих актів України» Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», якими було внесено зміни до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Відповідно до довідки управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради Донецької області від 11 березня 2011 року позивачу у квітні 2007 року було виплачено разову грошову допомогу в розмірі 360 грн. та в квітні 2008 року - 400 грн. Таким чином, у 2007-2008 роках щорічну разову грошову допомогу до 5 травня виплачено позивачу у розмірах, встановлених законами про державний бюджет України на відповідний рік, чинних на час проведення виплат.

Посилання судів попередніх інстанцій у обґрунтування задоволення позовних вимог на Рішення Конституційного суду України від 09 липня 2007 року та Рішення Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року є неприйнятними, оскільки ці Рішення прийнято після закінчення строку сплати допомоги, вони не мають зворотної дії в часі і у суб'єкта владних повноважень після їх прийняття не виникло додаткових зобов'язань по перерахунку разової грошової допомоги до 5 травня.

Таким чином, суди попередніх інстанцій неправомірно задовольнили позовні вимоги в частині щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2007, 2008 роки.

Статтею 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачені компенсації (грошова допомога на оздоровлення) за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та сім'ям за втрату годувальника.

Пунктом 30 статті 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» дію абзаців другого, третього, четвертого, п'ятого, шостого та сьомого частини першої, частини третьої, абзаців другого, третього, четвертого, п'ятого, шостого, сьомого частини четвертої та частини сьомої статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» зупинено на 2007 рік.

Рішенням Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року №6-р/2007 положення пункту 30 статті 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» визнані неконституційними з дня ухвалення цього рішення.

До набрання чинності рішення Конституційного Суду України щорічна допомога на оздоровлення у 2007 році підлягала сплаті в розмірі, встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 року №562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а з 09 липня 2007 року - виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами вихідним критерієм обрахунку такої допомоги виступала мінімальна заробітна плата, встановлена Законом України «Про Державний бюджет України на 2007 рік».

Відповідно до розділу ІІ Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» внесено зміни, зокрема, до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та статтю 48 викладено в такій редакції: «Одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, та сім'ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, щорічна допомога на оздоровлення виплачується в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України».

Постановою Кабінету Міністрів України «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 12 липня 2005 року № 562 установлено громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, такий розмір щорічної допомоги на оздоровлення: інвалідам ІІ групи - 120 гривень.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України), зокрема, визнано таким, що не відповідають Конституції України (є неконституційним) положення пункту 28 розділу II «Внесення змін до деяких законодавчих актів України» Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», якими було внесено зміни до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

На час виплати щорічної допомоги на оздоровлення у квітні 2007 року та квітні 2008 року відповідач діяв згідно діючого законодавства. Рішення Конституційного суду України не мають зворотної дії в часі і у суб'єкта владних повноважень після їх прийняття не виникло додаткових зобов'язань по перерахунку допомоги.

Відповідно до статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення, якщо обставини справи встановлені повно і правильно, але суди першої та апеляційної інстанцій порушили норми матеріального чи процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення.

Оскільки судами попередніх інстанцій порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення в частині стягнення щорічної допомоги на оздоровлення та щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2007-2008 роки, то судові рішення в цій частині підлягають скасуванню з ухваленням нового рішення.

Разом з тим, при касаційному розгляді справи було надано копію витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть для отримання допомоги на поховання, відповідно до якої ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Пунктом 5 частини першої статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд закриває провадження у праві у разі смерті особи, яка була стороною у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1219 Цивільного кодексу України не входять до складу спадщини права та обов'язки, що нерозривно пов'язані з особою спадкодавця, зокрема, права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом, тобто правонаступництво щодо виплат, які є предметом позовних вимог у справі, не допускається.

За правилами статті 228 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі з підстав, встановлених статтями 155 і 157 цього Кодексу. Суд касаційної інстанції визнає законні судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій такими, що втратили законну силу і закриває провадження у справі, якщо після їх ухвалення виникли обставини, які є підставою для закриття провадження у справі, та ці судові рішення ще не виконані.

Оскільки суди попередніх інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень в частині перерахунку державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, суд касаційної інстанції визнає законні судові рішення таким, що втратило законну силу, в цій частині.

Керуючись статтями 157, 222, 223, 228, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Постанову Краматорського міського суду Донецької області від 16 грудня 2013 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 17 березня 2014 року визнати такими, що втратили законну силу в частині задоволення позовних вимог про перерахунок державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, з 22 травня 2008 року по 09 серпня 2010 року.

Постанову Краматорського міського суду Донецької області від 16 грудня 2013 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 17 березня 2014 року в частині задоволення позовних вимог про стягнення щорічної допомоги на оздоровлення та щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2007-2008 роки скасувати.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до управління Пенсійного фонду України у місті Краматорську Донецької області, управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради Донецької області про зобов'язання здійснити перерахунок пенсії, виплатити щорічну допомогу на оздоровлення та щорічну допомогу до 9 травня закрити.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і оскарженню не підлягає.

Судді: