Справа № 823/1176/15
Суддя: Черпіцька Л.Т.
Дата ухвалення: 2016-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2016 року м. Київ К/800/44227/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючого судді - Черпіцької Л.Т.
Суддів -Розваляєвої Т.С.
Маслія В.І.
провівши попередній розгляд адміністративної справи
за касаційною скаргоюПублічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит"
напостанову Черкаського окружного адміністративного суду від 09.07.2015р. та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 24.09.2015р.
у справі№ 823/1176/15
за позовомОСОБА_5
доВідділу реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції
третя особаПублічне акціонерне товариство "Банк "Фінанси та Кредит"
прозобов'язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся з позовом, в якому з урахуванням уточнення просив:

- визнати незаконною реєстрацію в Державному реєстрі прав на нерухоме майно квартири АДРЕСА_1 за ПАТ «Банк «Фінанси та кредит», що проведена відділом реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції;

- зобов'язати відділ реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції виключити з Державного реєстру прав на нерухоме майно запису про реєстрацію квартири АДРЕСА_1 за ПАТ «Банк «Фінанси та кредит».

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що отримала кредит в іноземній валюті в ПАТ «Банк «Фінанси та кредит». В якості заставного майна для забезпечення виконання кредитного зобов'язання виступила квартира АДРЕСА_1, яка належала позивачці на праві приватної власності та була єдиним місцем проживання для неї та її родини. В зв'язку з невиконанням умов кредитного договору, банківська установа на підставі рішення суду визнала за собою право власності на вищевказане житлове приміщення та в подальшому звернулась до відділу реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції, який в порушення положень Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» перереєстрував вищевказане житлове приміщення на ПАТ «Банк «Фінанси та кредит». ОСОБА_5 вважає такі дії протиправними, оскільки на період дії вищевказаного Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із ст. 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із ст. 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно.

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 09.07.2015р., позов задоволено частково. Заборонено відділу реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції проводити перереєстрацією права власності квартири АДРЕСА_1, на іншого власника, до припинення дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03.06.2014 р. № 1304-VII. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 24.09.2015р., постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 09.07.2015 року скасовано в частині задоволення позовних вимог та прийнято нову в цій частині, якою позов задоволено. Скасовано державну реєстрацію квартири АДРЕСА_1 за ПАТ «Банк Фінанси та кредит». В решті постанову суду першої інстанції залишено без змін.

На постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 09.07.2015р. та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 24.09.2015р. надійшла касаційна скарга Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит", в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, ставиться питання про їх скасування та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 20.04.2007р. між ОСОБА_5 та ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит», в особі його Філії «Полтавське регіональне управління» ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит», (із 30.09.2010р. правонаступником є ПАТ «Банк «Фінанси та кредит») був укладений кредитний договір № 656-ЧД. За умовами пункту 2.1 кредитного договору, банк надав позивачеві кредит на суму 95000 дол. США, на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності. Оплата за користування кредитними коштами - проценти в розмірі 10 % річних з строком повернення до 19.04.2027р.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 656-ЧД, 20.04.2007р. між ОСОБА_5 та ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» укладений іпотечний договір № 656-ЧД, згідно якого позивач передала в іпотеку фінансовій установі нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1, в рахунок забезпечення повернення кредитних ресурсів.

Позивач несвоєчасно та не в повному обсязі здійснювала зарахування коштів на погашення заборгованості по кредиту (порушила умови кредитного договору), що спонукало фінансову установу звернутись до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 05.03.2014 р. у справі № 2314/6287/12 за позовом ПАТ «Банк» Фінанси та Кредит» до ОСОБА_5 та ОСОБА_6, третя особа відділ ГІРФО УМВС України в Черкаській області, орган опіки та піклування м. Черкаси про звернення стягнення на предмет іпотеки, позовну заяву фінансової установи задоволено частково, а саме звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру загальною площею 86,1кв.м, жилою площею 56,3кв.м під номером АДРЕСА_1, власником якої є ОСОБА_5 та ОСОБА_6, шляхом визнання права власності на зазначену квартиру за ПАТ «Банк «Фінанси та кредит», в рахунок погашення заборгованості по кредитному договору 656-ЧД, 20.04.2007р. У відповідності до відмітки на копії зазначеного рішення, яка міститься в матеріалах справи, суд встановив, що воно набрало законної сили 06.05.2014р.

В подальшому, ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» звернулось до відділу реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції для проведення перереєстрації за собою (на підставі рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 05.03.2014 р. у справі № 2314/6287/12) предмету іпотечного договору: квартири АДРЕСА_1, який був укладений в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 656-ЧД від 20.04.2007р.

16.03.2015 р. державним реєстратором реєстраційної служби Черкаського міського Управління юстиції перереєстровано на ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» право приватної власності на квартиру АДРЕСА_1.

Вважаючи такі дії протиправними позивач і звернувся до суду за захистом порушених прав та інтересів зі сторони суб'єкта владних повноважень, оскільки останні були вчинені в порушення вимог Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

У відповідності до ч. 1 ст. 2 Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон), державна реєстрація речових прав на нерухоме майно це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно з ч.1 ст.4 Закону обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме: право власності на нерухоме майно; право володіння; право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій); право господарського відання; право оперативного управління; право постійного користування та право оренди земельної ділянки; право користування (найму, оренди) будівлею або іншими капітальними спорудами, їх окремими частинами; іпотека; довірче управління майном; інші речові права відповідно до закону; податкова застава, предметом якої є нерухоме майно, та інші обтяження.

Статтею 15 Закону визначено порядок проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень. Зокрема, ч. 1 зазначеної статті, визначено, що державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку:1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам (ч. 4 ст. 15 Закону).

Підстави для державної реєстрації прав та їх обтяжень визначені ст. 19 вказаного закону, зокрема в п. 5 ч. 1 зазначеної статті передбачено, що державна реєстрація прав проводиться на підставі рішень судів, що набрали законної сили.

Як вірно встановлено судами попередніх інстанцій, рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 05.03.2014 р. у справі № 2314/6287/12, яке набрало законної сили, за ПАТ «Банк» «Фінанси та кредит» визнано право власності на квартиру АДРЕСА_1, в рахунок погашення заборгованості перед зазначеною фінансовою установою по кредитному договору 656-ЧД від 20.07.2007р.

Таким чином, оскільки вказаним рішенням за ПАТ «Банк» «Фінанси та кредит» визнано право власності на спірне житлове приміщення, беручи до уваги, що вказане рішення набрало законної сили, а також, з урахуванням положень ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, що дії Відділу реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції по реєстрації в Державному реєстрі прав на нерухоме майно квартири АДРЕСА_1 за ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» є законними, обґрунтованими та такими, що в повній мірі відповідають вимогам Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (п. 5 ч. 1 ст. 19).

Водночас, у відповідності до ч. 1 п. 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті протягом його дії не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави, згідно із ст. 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки, згідно із ст. 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: - таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; - загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

Як встановлено судами, позивач користується квартирою АДРЕСА_1, яке є єдиним та постійним місцем проживання. Крім того, у власності ОСОБА_5 та ОСОБА_6, знаходиться житловий будинок по АДРЕСА_2(загальною площею 185,3 кв.м). Однак, даний будинок перебуває у заставі, відповідно до договору з ВАТ «Райффайзен Банк Аваль».

Відповідно до рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від І5.01.2010 року по справі № 2-133/2010 задоволено позов ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про розірвання кредитного договору та стягнення боргу задоволено в повному обсязі. На підставі вказаного рішення був виданий виконавчий лист і відкрито виконавче провадження та накладено арешт на вказаний будинок. Також, вказаний вище житловий будинок виставлений на прилюдні торги і реалізується як майно, що перебуває у заставі у встановленому законом порядку, де продавцем нерухомості є Банківська установа. Отже, у позивача обмежено право на користування або розпорядження вказаним будинком.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов вірного висновку, що позивача поширюється дія Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Враховуючи викладене, судова колегія дійшла висновку, що судом апеляційної інстанції повно і правильно встановлені фактичні обставини справи, характер правовідносин сторін і вірно застосовані до них норми матеріального права.

Згідно із ст. 220 КАС України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" відхилити, а постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 24.09.2015р. - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення копії особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута в порядку ст.ст. 235-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: