Справа № 826/20199/13-а
Суддя: Горбатюк С.А.
Дата ухвалення: 2016-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2016 року м. Київ К/800/18066/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючого, суддіГорбатюка С.А.
СуддівМороз Л.Л.
Шведа Е.Ю.
провівши у касаційному порядку попередній розгляд адміністративної справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) "Горизонт Фіш" до Київської міжрегіональної митниці Міністерства доходів і зборів України, третя особа - Головне управління Державного казначейства України у м. Києві про визнання дій протиправними та скасування рішень за касаційною скаргою Київської міжрегіональної митниці Міністерства доходів і зборів України (далі - Київська міжрегіональна митниця) на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 03 лютого 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 20 березня 2014 року

в с т а н о в и л а :

У грудні 2013 року ТОВ "Горизонт Фіш" в Окружному адміністративному суді м. Києва пред'явило позов до Київської міжрегіональної митниці про визнання дій протиправними та скасування рішень.

Просило:

- визнати протиправними дії відповідача щодо складання рішень про коригування митної вартості від 22 листопада 2013 року №100270000/2013/310271/2, від 28 листопада 2013 року №100270000/2013/310279/2, щодо складання карток відмов в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 20 листопада 2013 року №100270000/2013/50303, від 26 листопада 2013 року №100270000/2013/50312;

- скасувати рішення від 22 листопада 2013 року №100270000/2013/310271/2, від 28 листопада 2013 року №100270000/2013/310279/2, від 20 листопада 2013 року №100270000/2013/50303, від 26 листопада 2013 року №100270000/2013/50312;

- стягнути з Державного бюджету надмірно сплачених при митному оформленні товару коштів з ПДВ в розмірі 52 163,18 грн.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 лютого 2014 року, залишеною без зміни ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 20 березня 2014 року, позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Київської міжрегіональної митниці щодо складання рішень від 22 листопада 2013 року №100270000/2013/310271/2, від 28 листопада 2013 року №100270000/2013/310279/2, від 20 листопада 2013 року №100270000/2013/50303, від 26 листопада 2013 року №100270000/2013/50312.

Визнано протиправними та скасовано рішення про коригування митної вартості товарів від 22 листопада 2013 року №100270000/2013/310271/2 та від 28 листопада 2013 року №100270000/2013/310279/2.

Визнано протиправними та скасовано картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 20 листопада 2013 року №100270000/2013/50303 та від 26 листопада 2013 року №100270000/2013/50312.

В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, Київська міжрегіональна митниця подала касаційну скаргу, в якій вказала на те, що оскаржувані рішення суду першої та апеляційної інстанцій у справі прийняті з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення судів та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що між компанією "Марин Фудс ЛТД" (Нова Зеландія) та позивачем укладено контракт від 23 серпня 2013 року на поставку рибопродуктів та морепродуктів: риба свіжоморожена морська блувайтинг, без голови, патрана, без додавання харчових добавок та приправ, без вмісту сумішей, не піддана тепловій та кулінарній обробці, не консервована - розмірний ряд - 200г., загальна вага - 38 тонн за ціною 1 370 дол. USD/тонна, а всього на суму 52 USD (інвойс №G5688).

20 листопада 2013 року позивачем до митного органу подано митну декларацію №100270000/2013/265601 в режимі імпорту на дві поставки товару та надані наступні документи: митна декларація №100270000/2013/265601 в режимі імпорту; генеральний контракт від 23 серпня 2013 року № 09; сертифікати відповідності; декларація виробника; сертифікат про походження товару; коносамент; рахунок - фактура; прейскурант та інші обов'язкові документи.

У цей же день на адресу позивача надійшло електронне повідомлення про необхідність надання додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, а саме: рахунки про сплату комісійних послуг, пов'язаних із виконанням умов договору; виписку з бухгалтерської документації; експортну декларацію країни відправлення; каталоги, специфікації, прейскуранти; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.

21 листопада 2013 року та 28 листопада 2013 року позивачем електронними повідомленнями надано митному органу всі додаткові документи для підтвердження митної вартості товару.

Незважаючи на це, митним органом були прийняті оскаржувані рішення.

Підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості відповідач зазначив наявність розбіжностей в ціні товару згідно інвойсу в розрізі оплати страхування товару: 299,06 USD та згідно з листом позивача від 06 листопада 2013 року № 4 - 395,31 грн.

При обранні методів визначення митної вартості відповідачем також встановлено, що документи, подані до митного оформлення, містять розбіжності, а саме Експертний висновок ДП "Укрпромзовнішекспертизи" від 20 листопада 2013 року № 5320 посилається на інвойс від 26 вересня 2013 року № G5688, а до митного оформлення надано інвойс від 23 жовтня 2013 року № G5688, таким чином, на думку відповідача неможливо визначити, відповідно до якої партії товарів проводився аналіз цінових умов.

Крім того, відповідач зазначив, що позивачем надано прайс-лист невстановленої форми, пояснюючи це тим, що в наданому до митного оформлення прайс-листі міститься позиція з одного товару.

Після того, як відповідач визначив неможливість визначення митної вартості за першим методом та чотирма другорядними, ним були прийняті спірні рішення та відкориговану митну вартість на підставі резервного методу.

Спірні правовідносини виникли у сфері митної справи і стосуються процедури визначення митної вартості товарів та правомірності рішень відповідача щодо коригування митної вартості товару, який імпортується на митну територію України.

Задовольняючи позов суди виходили з того, що ТОВ "Горизонт Фіш" до митного органу подало всі документи, які необхідні для визначення митної вартості за ціною договору щодо товарів, які імпортуються. Належними документами, наявними в матеріалах справи, підтверджено ціну товару, який імпортований позивачем на митну територію України.

Колегія суддів погоджується з такими висновками судів.

Відповідно до положень статті 49 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 54 Митного кодексу України, митний, орган під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів зобов'язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Статтею 53 Митного кодексу України встановлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно із частиною третьою статті 53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Аналіз даної норми дає змогу виокремити наступні обставини, за наявності яких митний орган має право зобов'язати декларанта подати додаткові документи для підтвердження митної вартості: 1) наявність розбіжностей між окремими документами; 2) наявність ознак підробки певних документів; 3) відсутність достатніх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Висновок митного органу щодо наявності даних обставин повинен бути обґрунтованими та підтверджений відповідними доказами. Так, встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих декларантом документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Згідно із частиною першою статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Статтею 57 Митного кодексу України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59, 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59, 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

Відмовляючи позивачу в митному оформленні товару за 1 методом визначення митної вартості товару митний орган послався на наявність сумніву в правильному визначенні заявленої митної вартості. Відповідно до положень Митного кодексу України кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

В рішенні про коригування митної вартості товару митний орган зазначив про наявність розбіжностей в ціні товару згідно інвойсу в розрізі оплати страхування товару.

Згідно з інвойс-проформи поставка товару за правилами Інкотермс-2010 здійснювалась на умовах CIF - Іллічівськ, відповідно до яких продавець за власний рахунок зобов'язаний здійснити страхування вантажу до місця призначення.

Відповідно до наявної в матеріалах справи специфікації до випуску від 26 листопада 2013 року № 2, наданої відповідачу уповноваженою особою декларанта ПрАТ "Укрриба", вартість страхування становить 197,655 грн., що в сумі по обох контейнерах становить 395,31 грн.

З листа позивача від 06 листопада 2013 року № 4 вбачається, що контейнери додатково страхувалися на суму 395,31 грн.

З інвойсу випливає, що останній фактично відображає рахунок-фактуру, виставлений до оплати покупцю.

Судом апеляційної інстанції визначено, що сума 299,06 USD - це витрати на страхування, понесені продавцем при виконанні CIF - Іллічівськ умов поставки. Дана сума увійшла в ціну договору, як загальна сума за товар.

В матеріалах справи наявний генеральний договір страхування вантажів від 01 жовтня 2013 року № 00982/03/353, відповідно до якого ТДВ "Страхове товариство "Мегаполіс" зобов'язується за страховий платіж здійснити виплату страхового відшкодування позивачу шляхом відшкодування збитку, понесеного у зв'язку з пошкодженням, знищенням, втратою вантажу під час його перевезення чи під час його проміжного складського зберігання.

Згідно з умовами договору страховою сумою є сума інвойсу, а тарифною ставкою - 0,095 відсотків від страхової суми.

Враховуючи, що вартість усього товару разом із 299,06 USD становить 52060,00 USD, то розмір страхової суми (шляхом множення страхової суми на страховий тариф) становить 49,457 USD, що в перерахунку в національну грошову одиницю за курсом, зазначеним в ВМД (7,993 грн.), становить 395,31 грн.

Даний розрахунок апеляційним судом здійснено з метою перевірки тверджень відповідача про неможливість обрахунку митної вартості товару за першим (основним) методом через наявні розбіжності.

Як видно з обрахунку, сума повністю співпадає з сумою, зазначеною в листі позивача від 06 листопада 2013 року № 4, а сама сума абсолютно не стосується ціни договору і оплачена позивачем в якості додаткового страхування, що не забороняється діючим законодавством.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, що позивачем для митного оформлення товару були надані митному органу належні та допустимі докази в підтвердження вартості товару, а надані документи не містять розбіжностей та вказують, що їх данні піддаються обчисленню, тоді як митним органом не підтверджено, що додаткові документи, які ним були витребувані, не дають можливості для визначення митної вартості задекларованих товарів.

Судові рішення у цій справі є законними і обґрунтованими, підстав для їх скасування або зміни немає.

Доводи касаційної скарги правильність висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують.

Відповідно до частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчинення процесуальних дій.

На підставі викладеного, керуючись статтями 210, 220, 220-1, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Київської міжрегіональної митниці Міністерства доходів і зборів України залишити без задоволення, а оскаржувані постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 03 лютого 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 20 березня 2014 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Горизонт Фіш" до Київської міжрегіональної митниці Міністерства доходів і зборів України, третя особа - Головне управління Державного казначейства України у м. Києві про визнання дій протиправними та скасування рішень - без зміни.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі.

Судді Горбатюк С.А.

Мороз Л.Л.

Швед Е.Ю.