Справа № 813/1450/16
Суддя: Гавдик Зіновій Володимирович
Дата ухвалення: 2016-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2016 року № 813/1450/16

о 13 год. 37 хв. м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд, суддя Гавдик З.В., секретар судового засідання Палюк М.М., розглянувши в судовому засіданні адміністративну справу за адміністративним

позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, представник - ОСОБА_2
до Миколаївської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області, представник - ОСОБА_3
про визнання протиправною і скасування вимоги про сплату боргу

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Миколаївської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправною і скасування вимоги про сплату боргу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 14.03.2016 року на адресу позивача прийшов рекомендований лист повідомленням про вручення від відповідача в якому містилась вимога про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску, штрафів та пені на загальнообов'язкове державне соціальне страхування №Ф/21-17 від 03.03.2016 року на суму 2 966,80 грн.

Не погоджуючись з даною вимогою, вважаючи її незаконною позивачем була подана Скарга в ГУ ДФС у Львівській області. Також одночасно з цією скаргою позивачем було подано повідомлення про подання до ГУ ДФС у Львівській області Скарги на спірну вимогу.

21.04.2016 року на адресу позивача прийшов лист від Головного управління ДФС у Львівській області з рішенням про розгляд скарги №1959/10/13-01-10-01-05 від 18.04.2016 року яким вирішено:

- скасувати вимогу Миколаївської ОДПІ Головного управління ДФС у Львівській області від 03.03.2016 року за № Ф-21-17 про сплату боргу (недоїмки) в сумі 2966,80 грн., в частині 500,00 грн., а в іншій частині вказану вимогу Миколаївської ОДПІ Головного управління ДФС у Львівській області від 03.03.2016 року за № Ф-21-17 - залишити без змін;

- зобов'язати Миколаївську ОДПІ Головного управління ДФС у Львівській області винести нову вимогу про сплату боргу (недоїмки), з урахуванням вищенаведеного у відповідності до чинного законодавства;

- скаргу суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 без дати та номера залишити частково без задоволення.

Не погоджуючись з вищевказаним рішенням Головного управління ДФС у Львівській області, позивач звернувся до суду, оскільки вважає, що спірна вимога винесена безпідставно, випливаючи з вимоги про сплату боргу (недоїмки) Миколаївської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області №Ф- від 14.04.2015 року, яка скасована у судовому порядку.

Представник позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, надав суду додаткові пояснення, просив суд позов задоволити повністю.

Позиція відповідача викладена у запереченні на позовну заяву, у якому відповідач просив у задоволенні позову відмовити повністю, оскільки рішенням Головного управління ДФС у Львівській області рішення від 18.04.2016 №1959/10/13-01-10-01-05 скасовано вимогу відповідача від 03.03.2016 за №Ф21-17 в частині 500 грн., а в іншій частині вимогу залишено без змін. Згідно п 5. розділу 4 Порядку розгляду контролюючими органами скарг на вимоги про сплату недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та на рішення про нарахування пені та накладення штрафу, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2015 №1124 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 03.02.2016 за № 178/28308 у разі скасування вимоги або рішення контролюючого органу про нарахування пені та накладення штрафу вони вважаються відкликаними з дня прийняття рішення контролюючим органом вищого рівня про повне або часткове задоволення скарги, про що зазначається в рішенні відповідного контролюючого органу.

Враховуючи вище викладене оскаржувана вимога від 03.03.2016 за №Ф21-17 про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску в сумі 2966,80 грн. вважається відкликаною.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги заперечила, надала суду додаткові пояснення та письмові докази, просила суд в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Заслухавши пояснення позивача представника, представника відповідача, безпосередньо, всебічно, повно та об'єктивно дослідивши наявні у справі докази, давши їм оцінку, суд встановив:

03.03.2016 відповідачем винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску, штрафів та пені на загальнообов'язкове державне соціальне страхування №Ф/21-17 на суму 2 966,80 грн.

18.04.2016 року Головним управлінням ДФС у Львівській області прийнято рішення №1959/10/13-01-10-01-05 про розгляд скарги яким вирішено:

- скасувати вимогу Миколаївської ОДПІ Головного управління ДФС у Львівській області від 03.03.2016 року за № Ф-21-17 про сплату боргу (недоїмки) в сумі 2966,80 грн., в частині 500,00 грн., а в іншій частині вказану вимогу Миколаївської ОДПІ Головного управління ДФС у Львівській області від 03.03.2016 року за № Ф-21-17 - залишити без змін;

- зобов'язати Миколаївську ОДПІ Головного управління ДФС у Львівській області винести нову вимогу про сплату боргу (недоїмки), з урахуванням вищенаведеного у відповідності до чинного законодавства;

- скаргу суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 без дати та номера залишити частково без задоволення.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Податковим кодексом України, Порядком розгляду контролюючими органами скарг на вимоги про сплату недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та на рішення про нарахування пені та накладення штрафу, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2015 №1124 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 03.02.2016 за № 178/28308, Кодексом адміністративного судочинства України.

Згідно ст. 67 Конституції України, кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно п. 56.8 ст. 56 Податкового Кодексу України, контролюючий орган, який розглядає скаргу платника податків, зобов'язаний прийняти вмотивоване рішення та надіслати його протягом 20 календарних днів, наступних за днем отримання скарги, на адресу платника податків поштою з повідомленням про вручення або надати йому під розписку.

Згідно п. 4. розділу 4 Порядку розгляду контролюючими органами скарг на вимоги про сплату недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та на рішення про нарахування пені та накладення штрафу, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2015 №1124 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 03.02.2016 за № 178/28308, контролюючий орган при розгляді скарги перевіряє законність і обґрунтованість винесення вимоги або рішення, що оскаржується, і приймає одне з таких рішень:

залишає вимогу або рішення, що оскаржується, без змін, а скаргу - без задоволення;

скасовує в певній частині вимогу або рішення, що оскаржується, не задовольняє скаргу в певній частині;

скасовує в повному обсязі вимогу або рішення, що оскаржується, і задовольняє скаргу;

направляє скаргу на новий розгляд до відповідного територіального контролюючого органу;

залишає скаргу без розгляду.

Згідно п. 5 розділу 4 цього ж Порядку, у разі скасування вимоги або рішення контролюючого органу про нарахування пені та накладення штрафу вони вважаються відкликаними з дня прийняття рішення контролюючим органом вищого рівня про повне або часткове задоволення скарги, про що зазначається в рішенні відповідного контролюючого органу.

Стаття 70 КАС України встановлює правила належності доказів, які визначають об'єктивну можливість доказу підтверджувати обставину, що має значення для вирішення справи, а також правила допустимості доказів, що визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину у справі. Предметом доказування, згідно з ч. 1 ст. 138 КАС України, є обставини (факти), якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

Згідно ст. 11 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього ж Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд.

Судом не враховуються обґрунтування позовних вимог позивача, оскільки:

За результатами розгляду скарги, рішенням Головного управлінням ДФС у Львівській області від 18.04.2016 №1959/10/13-01-10-01-05 скасовано вимогу Миколаївської ОДПІ від 03.03.2016 за №Ф21-17 в частині 500 грн., а в іншій частині вимогу залишено без змін.

Згідно п. 5 розділу 4 Порядку розгляду контролюючими органами скарг на вимоги про сплату недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та на рішення про нарахування пені та накладення штрафу, у разі скасування вимоги або рішення контролюючого органу про нарахування пені та накладення штрафу вони вважаються відкликаними з дня прийняття рішення контролюючим органом вищого рівня про повне або часткове задоволення скарги, про що зазначається в рішенні відповідного контролюючого органу.

Відтак, вимоги позивача щодо скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску, штрафів та пені на загальнообов'язкове державне соціальне страхування №Ф/21-17 від 03.03.2016 року на суму 2 966,80 грн. є безпідставними, оскільки така вимога згідно рішення Головного управлінням ДФС у Львівській області вважається відкликаною, а відповідачем сформовано податкову вимогу від 16.05.2016 №21-17 про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску (з врахуванням сплати по платежу) на суму 1966,80 грн.

З цих же підстав, судом враховуються обґрунтування відповідача викладені у запереченні на позовну заяву.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Докази подані позивачем не переконують в обґрунтованості позовних вимог.

Згідно ст. 49, 70 КАС України, сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, а відтак зобов'язані обґрунтовувати належність та допустимість доказів для підтвердження своїх вимог або заперечень, що позивачем зроблено не було.

Таким чином, з врахуванням змісту ст. 162 КАС України, позовні вимоги Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Миколаївської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області про скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску, штрафів та пені на загальнообов'язкове державне соціальне страхування №Ф/21-17 від 03.03.2016 року на суму 2966,80 грн., задоволенню не підлягають.

Згідно ч. 2 ст. 94 КАС України, судові витрати по сплаті судового збору та витрати на правову допомогу покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 69, 70, 159-163, 167 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Згідно ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього ж Кодексу апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду першої інстанції, набирає законної сили у порядку та строки згідно ст. 254 КАС України.

Постанова складена в повному обсязі 13.06.2016 року.

Суддя Гавдик З.В.