Справа № 160/316/15-а 2-а/160/9/15
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2016-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2016 року Справа № 876/7072/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Обрізко І.М.

суддів Левицької Н.Г.,Сапіги В.П.

за участю секретаря судового засідання Сідельник Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Локачинського районного суду Волинської області від 09 червня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Війницької сільської ради про визнання дій протиправними,-

В С Т А Н О В И В :

25 травня 2015 року позивач звернулась з адміністративним позовом до Війницької сільської ради про визнання протиправними дій сільської ради щодо відмови у прийнятті рішення про надання в оренду земельної ділянки для ведення сільського господарства, підприємницької діяльності (садівництва) та дозволу на виготовлення технічної документації стосовно відведення земельної ділянки і зобов'язання відповідача розглянути дане питання на пленарному засіданні.

В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що її заняттю підприємницькою діяльністю і розвитку своєї справи перешкоджає відсутність землі, з якою пов'язане це підприємництво, а сільська рада не розглянула її заяву від 10 березня 2015 року про надання в оренду земельної ділянки розміром 5 гектарів. Позивач вважає, що дії сільської ради є неправомірними, оскільки її не повідомили про час розгляду заяви, і незрозуміло, чому не прийнято рішення за заявою, і цим порушено її право на оренду земельної ділянки.

Постановою Локачинського районного суду Волинської області від 09 червня 2015 року позовні вимоги задоволено частково. Суд виходив з того, що підставою надати земельну ділянку є лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам закону, нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку (п.3 ст. 123 ЗК України). Поскільки, надано рішення по заяві позивачки прийняте, але незаконне, то вийшовши за межі позову, суд визнав протиправними дії відповідача щодо відмови надати в оренду земельну ділянку.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням, сторона позивача подала апеляційну скаргу, з якої із-за порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідності висновків суду обставинам справи просить його скасувати та задоволити позовні вимоги в повному обсязі.

Покликання маються на те, що хоча позов був задоволений частково, проте по суті позовні вимоги належним чином розглянуті не були. Не досліджено, що сесією ради рішення не оформлялось. Суд, визнавши неправомірними дії ради мав би зобов'язати і вчинити необхідні дії. Вона вже тривалий час займається підприємницькою діяльністю і хоче розширити таку, проте їй чиняться перешкоди.

В свою чергу, стороною відповідача подано заперечення на апеляційну скаргу де зазначено, що сесією розглянуто питання надання в оренду земельну ділянку де позивач бажала та відмовлено, їй надіслано листа та запропоновано розглянути інше місце. Крім того, хоча і суд не зобов'язав розглянути питання надання в оренду земельної ділянки в іншому місці, радою прийнято рішення «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо введення земельної ділянки в оренду ОСОБА_1 в селі Війниця» від 30.06.2015 року № 37/1.

У відповідності до вимог ч.1 ст. 41 КАС України у разі неявки у судове засідання осіб, які беруть учать у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Відповідно до ст. 202 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує судове рішення та ухвалює нове, коли має місце зокрема неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність таких обставин, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи чи питання.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що порядок надання земельних ділянок в оренду визначається законом «Про оренду землі», статтею 16 якого передбачено, що укладення договору оренди із земель державної або комунальної власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування-орендодавця, та статтями 124 і 123 Земельного кодексу, в останній з яких зазначено, що відповідна сільська рада у місячний термін розглядає клопотання особи про надання дозволу на розробку проекту землеустрою та надає такий дозвіл або вмотивовану відмову в його наданні.

Підставою такої відмови може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку (п.3 ст. 123 ЗК України).

Колегія суддів звертає увагу на той факт, що стороною позивача не спростовано своєї присутності на сесії Війницької сільської ради, де виносилося питання про надання їй дозволу на одержання Вжеснєевській І. земельної ділянки. Крім того із витягу протоколу засідання сесії Війницької сільської ради вбачається, що позивач була присутня на відповідних слуханням.

Відтак, виходячи з наведеного, зі сторони відповідача відсутня бездіяльність, так як рішення прийнято по зверненню позивачки на сесії, хоча й не в користь останньої, проте вона його не оскаржила.

Крім того, відмова в наданні дозволу на одержання земельної ділянки є обґрунтованою, оскільки внаслідок проведення громадських слухань, встановлено той факт, що затребувана позивачем ділянка є відведеною під пасовище, яке використовується громадою села Війницьке для сінокосіння та випасу худоби, відтак з огляду на положення п. 3 ст. 123 ЗК України є підставою для відмови надання земельної ділянки в користування.

Отже, доводи апеляційної скарги являються частково суттєвими і складають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, а також наявна невідповідність висновків суду обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 160 ч.3, 195, 198 п.3 ч.1, 202, 205, 207, 254 КАС України, Львівський апеляційний адміністративний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити частково.

Скасувати постанову Локачинського районного суду Волинської області від 09 червня 2015 року по справі № 160/316/15-а та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Війницької сільської ради про визнання дій протиправними - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня виготовлення постанови в повному обсязі, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя І.М. Обрізко

судді Н.Г. Левицька

В.П. Сапіга

Повний текст виготовлено 13.06.2016 року