Справа № 0430/533/2012
Суддя: Бондарьова Г. М.
Дата ухвалення: 2012-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 0430/533/2012
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" березня 2012 р. Суддя Першотравенського міського суду Дніпропетровської області

ОСОБА_1розглянувши в порядку скороченого провадження спpaвy за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Першотравенської міської Ради про визнання відмови неправомірною та стягнення недоплаченої суми щомісячної компенсації в розмірі 50% мінімальної заробітної плати на дитину шкільного віку,яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи,

ВСТАНОВИВ:

03 лютого 2012 року ОСОБА_2. звернулася до суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Першотравенської міської Ради з вказаним позовом.

Зазначила,що вона є матір»ю дитини шкільного віку ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1, яка відповідно до посвідчення серії Д № 518509 Н являється дитиною шкільного віку ,яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи як така,що народилася після 26 квітня 1986 року від матері,яка на під час вагітності належала до осіб категорії 2 потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи, та має право на отримання передбаченої пунктом 6 частини 1 ст.30 Закону України від 28 лютого 1991 року «Про статус і соціальний захист громадян,які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»/далі Закон № 796-Х11/щомісячної компенсації на дитину шкільного віку за період з 01 липня 2011 року по 31 грудня 2011 року в розмірі 50% мінімальної заробітної плати незалежно від інших виплат,а не в розмірі,визначеному відповідачем виходячи з відповідних постанов Уряду.

Посилаючись на відмову відповідача здійснити перерахунок розміру зазначеної компенсаціїї та доплату,позивач просить суд визнати неправомірними дії відповідача і стягнути на її користь не виплачену суму щомісячної компенсації на дитину шкільного віку ,яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, за період з 01 липня 2011 року по 31 грудня 2011 року у грошовому вираженні в розмірі 2913,00гривень.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав, надавши суду заперечення,посилаючись на обставини, викладені у запереченні проти позову,у задоволенні позову просять відмовити,посилаючись на те,що,відповідно до пункту 6 частини 1 статті 30 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»дійсно передбачена щомісячна виплата 50% мінімальної заробітної плати незалежно від інших виплат на кожну дитину шкільного віку,яка евакуйована із зони відчуження або народилася після 26 квітня 1986 року від батька,який на час настання вагітності матері,має підстави належати до категорії 1 або 2,або матері,яка на час настання вагітності або під час вагітності має підстави належати до категорії 1 або 2,а також на кожну дитину,яка проживала у зоні безумовного /обов»язкового/відселення з моменту аварії до прийняття постанови про відселення.

Порядок застосування вищевказаного Закону визначається Кабінетом Міністрів України, рішення якого є обовязковим до виконання.

Згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2007 року № 649 «Про встановлення розмірів виплат деяким категоріям громадян,що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»та Постанови Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року № 836 «Про компенсаційні виплати особам,які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»встановлена компенсація з 8 до 18 років у розмірі 16,50гривень

Тому вони відповідно до зазначених постанов Кабінету Міністрів України ,прийнятих на підставі і на виконання Бюджетного кодексу України інших законів України,в тому числі закону про Державний бюджет України на 2011 рік у межах бюджетних асигнувань виплатили позивачу належну компенсацію на дитину шкільного віку у розмірі 16,50грн за період з 01 липня 2011 року по 31 грудня 2011 року,всього за цей період виплачено 99,00грн,правильність чого підтверджено рішенням Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року № 3-рп/2012.

Оцінивши повідомлені позивачем та представником відповідача обставини, встановлено наявність достатніх підстав для прийняття рішення.

Дослідивши матеріали справи суд вважає,що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступних підстав:

Донька позивачки ОСОБА_3 ,ІНФОРМАЦІЯ_1,має статус дитини,яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи згідно посвідчення серії Д № 518509,як така що народилася після 26 квітня 1986 року від матері,яка на час вагітності належала до категорії 2 особи,яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 30 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»,положення якого чинні на період 2011 року, дійсно передбачена щомісячна виплата 50% мінімальної заробітної плати незалежно від інших виплат на кожну дитину шкільного віку,яка евакуйована із зони відчуження або народилася після 26 квітня 1986 року від батька,який на час настання вагітності матері,має підстави належати до категорії 1 або 2,або матері,яка на час настання вагітності або під час вагітності має підстави належати до категорії 1 або 2,а також на кожну дитину,яка проживала у зоні безумовного /обов»язкового/відселення з моменту аварії до прийняття постанови про відселення.

Незважаючи на це відповідачем виплачено позивачу зазначену компенсацію за період з 01 липня 2011 року по 31 грудня 2011 року в розмірі 16,50грн щомісячно,а всього за зазначений період 99,00гривень на підставі зазначених ними постанов Уряду.

Згідно рішення Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року № 3-рп/2012,на яке посилається відповідач,встановлено, що конституційні принципи правової держави та верховенства права, а також визнані найвищої юридичної сили Конституції України, норми якої є нормами прямої дії (статті 1, Основного Закону України), зобовязують суди під час розгляду справ керуватися основними засадами судочинства, передбаченими частиною 3 статті 129 Конституції України, іншими засадами судочинства в судах окремих судових юрисдикцій, якщо вони визначені законом (частина 4 статті 129 Основного Закону України). Зокрема, діяльність судів адміністративної юрисдикції під час розгляду справ, що виникають із спорів про соціальний захист окремих категорій громадян, здійснюється відповідно до такої засади судочинства, як законність, за якою суд вирішує справи згідно з Конституцією та Законами України, а також міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, також застосовує інші нормативно правові акти (пункти 1,2 частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України).

Однією з ознак України як соціальної держави є забезпечення загальносуспільних потреб у сфері соціального захисту за рахунок коштів Державного бюджету України виходячи з фінансових можливостей держави, яка зобовязана справедливо і неупереджено розподіляти суспільне багатство між громадянами і територіальними громадами та прагнути до збалансованості бюджету України. При цьому рівень державних гарантій права на соціальний захист має відповідати Конституції України, а мета і засоби зміни механізму нарахування соціальних виплат та допомоги принципам пропорційності і справедливості.

Повноваження Кабінету Міністрів України щодо розробки проекту закону про Державний бюджет України та забезпечення виконання відповідного закону повязані з його функціями, в тому числі щодо реалізації політики у сфері соціального захисту та в інших сферах. Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.

Суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян, керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України, в тому числі нормативно правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції, на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України. Отже, суди загальної юрисдикції України під час вирішення справ щодо соціального захисту прав громадян повинні застосовувати нормативно правові акти Кабінету Міністрів України, прийнятті на підставі і на виконання Бюджетного кодексу України, інших законів України, в тому числі закону про Державний бюджет України на відповідний рік.

З врахуванням викладеного суд вважає розмір виплати відповідачем позивачу щомісячної компенсації на дитину шкільного віку,яка має статус дитини,яка постраждала від Чорнобильської катастрофи,за період з 01 липня 2011 року по 31 грудня 2011 року на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2007 року № 649 «Про встановлення розмірів виплат деяким категоріям громадян,що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»та Постанови Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року № 836 «Про компенсаційні виплати особам,які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»в розмірі 16,50гривень необгрунтованим,оскільки Законом України «Про державний бюджет України на 2011 рік»,Законом України від 14 червня 2011 року № 3491 У1 «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік», та прийнятою на виконання зазначеного Закону України від 14 червня 2011 року № 3491-У1 постановою Кабінету Міністрів України від 06 липня 2011 року № 745 «Про встановлення деяких розмірі виплат,що фінансуються за рахунок державного бюджету», та іншими нормативно-правовими актами Кабінету Міністрів України на 2011 рік, не визначено та не встановлено інший розмір та порядок виплати щомісячної компенсації на дитину шкільного віку,яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи,ніж це встановлено пунктом 6 частини 1 статті 30 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян ,які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»у розмірі 50% мінімальної заробітної плати незалежно від інших виплат на кожну дитину шкільного віку,яка народилася після 26 квітня 1986 року від матері,яка на час вагітності належала до категорії 2 особи,яка потерпіла внаслідок Чорнобильської катастрофи,що не здійснено відповідачем.

Разом з тим,приймаючи до уваги завдання адміністративного судочинства та компетенцію адміністративного суду,який не наділений правом визначати розмір виплати компенсаціїї замість суб»екту владних повноважень,оскільки це є виключно компетенцією суб»екта владних повноважень-суд вважає,що у задоволенні позовних вимог щодо стягнення конкретної суми необхідно відмовити.

На підставі викладеного, ст. ст. 2,4,6,8,9,19,69,94,102,104,159,160,163,183-2 КАС України, ст..48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян,які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»№ 796-Х11 суд,

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати дії управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Першотравенської міської ради Дніпропетровської області незаконними та зобов»язати Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Першотравенської міської Ради Дніпропетровської області здійснити перерахунок та виплатити на користь ОСОБА_2 за період з 01 липня 2011 року по 31 грудня 2011 року щомісячну виплату 50 процентів мінімальної заробітної плати незалежно від інших виплат на дитину шкільного віку ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі,який визначено пунктом 6 ч.1 ст.30 Закону «Про статус та соціальний захист громадян,які постраждали від Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-Х11 в редакції Закону від 01 липня 1992 року № 2532-Х11 , та в редакції Закону України від 06 червня 1996 року № 230/96-ВР, з урахуванням проведеної виплати.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Першотравенський міський суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня її проголошення.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою,яка її подає,до суду апеляційної інстанції.

У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу,а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб»екта владних повноважень у випадках та порядку,передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу,було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді,то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п»ятиденного строку з моменту отримання суб»ектом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Г. М. Бондарьова