Справа № 405/7941/13-а (2-а/405/583/13)
Суддя: Швець В.В.
Дата ухвалення: 2016-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2016 року м. Київ К/800/45992/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Швеця В.В.,

Головчук С.В.,

Черпака Ю.К.,

провівши у порядку письмового провадження касаційний розгляд адміністративної справи

за позовною заявою Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Кіровоградській області про скасування постанови про накладення штрафу,

провадження в якій відкрито за касаційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (далі - Управління ПФУ) на постанову Ленінського районного суду міста Кіровограда від 18 вересня 2013 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12 грудня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2015 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив скасувати постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Кіровоградській області від 2 серпня 2013 року ВП № 38249278 про накладення штрафу в розмірі 1 360 гривень.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що рішення Ленінського районного суду міста Кіровограда, яким зобов'язано Управління ПФУ перерахувати та виплатити ОСОБА_4 щомісячне підвищення до пенсії в розмірі 30% як дитині війни, відповідно до статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за період з 21 серпня 2010 року по 31 січня 2011 року не виконується з поважних причин, оскільки ОСОБА_4 не перебуває на обліку в Управлінні ПФУ, у зв'язку з його виїздом на постійне місце проживання до Російської Федерації, тож постанова про накладення штрафу винесена протиправно.

Постановою Ленінського районного суду міста Кіровограда від 18 вересня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12 грудня 2013 року, в задоволенні позову відмовлено.

В обґрунтування касаційної скарги позивач посилається на неповне з'ясування обставин, що мають значення для вирішення справи, а також неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, у зв'язку з чим, ставить питання про скасування судових рішень та ухвалення нової постанови про задоволення позову.

Відповідач своїм правом, як сторони у справі, не скористався та заперечень на касаційну скаргу не подав.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи та рішення, що приймалися під час її розгляду, колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Судами встановлено, що згідно з виконавчим листом № 2а-3463/11, виданим 31 травня 2013 року Ленінським районним судом міста Кіровограда, Управління ПФУ зобов'язано перерахувати та виплатити ОСОБА_4 щомісячне підвищення до пенсії в розмірі 30% як дитині війни, відповідно до статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за період з 21 серпня 2010 року по 31 січня 2011 року.

На підставі вказаного виконавчого документа державний виконавець Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Кіровоградській області виніс постанову від 3 червня 2013 року ВП № 38249278 про відкриття виконавчого провадження та надав боржнику термін для добровільного виконання рішення суду в строк до семи днів.

11 червня 2013 року на адресу Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Кіровоградській області надійшов лист Управління ПФУ за № 2349/09-15 про неможливість виконання судового рішення, у зв'язку із вибуттям з обліку ОСОБА_4

8 липня 2013 року Відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Кіровоградській області прийнято постанову про накладення штрафу на боржника в розмірі 680 грн. за невиконання рішення суду без поважних причин, що направлена позивачу разом з вимогою виконати рішення суду протягом п'яти днів з дня накладення штрафу.

1 серпня 2013 року Управління ПФУ надіслало на адресу відповідача лист про невиконання рішення суду через відсутність стягувача у нього на обліку.

2 серпня 2013 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Кіровоградській області Костяним О.Ю. за повторне невиконання боржником рішення суду в установлений державним виконавцем строк винесено постанову про накладання штрафу в розмірі 1 360 грн., а також направлено подання до Кіровського ВМ Кіровоградського МВ УМВС України в Кіровоградській області, відповідно до статті 382 Кримінального кодексу України.

Цього ж дня державним виконавцем прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження, у зв'язку з проведенням всіх необхідних заходів щодо примусового виконання рішення суду.

Статтею 76 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 606-XIV) визначено, що після відкриття виконавчого провадження по виконавчому документу, який зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець, відповідно статті 24 Закону № 606-XIV визначає йому строк добровільного виконання рішення.

В силу статті 87 Закону № 606-XIV у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, які можуть бути виконані лише боржником, державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - юридичну особу - від двадцяти до тридцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян та призначає новий строк для виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин державний виконавець у тому ж порядку накладає штраф у подвійному розмірі. При подальшому невиконанні рішення боржником державний виконавець порушує клопотання перед судом про кримінальну відповідальність боржника відповідно до закону.

Приписи даної норми конкретизовані в пункті 8.1 Інструкції «Про проведення виконавчих дій», затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 15 грудня 1999 року № 74/5, зокрема, якщо виконати рішення без участі боржника неможливо, державний виконавець застосовує до боржника штрафні санкції та інші заходи, передбачені статтею 87 цього Закону, після чого виконавчий документ постановою, затвердженою начальником відповідного органу державної виконавчої служби, якому він безпосередньо підпорядкований, повертається до суду чи іншого органу, що видав виконавчий документ.

Згідно частини першої статті 11 Закону № 606-XIV державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Положеннями частини п'ятої статті 124 Конституції України передбачено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Згідно частини першої статті 255 КАС України постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

З огляду на наведене, колегія суддів погоджується з висновком судів попередніх інстанцій про те, що перебування стягувача на обліку боржника не є необхідною умовою виконання судового рішення, а тому вказані боржником причини неможливості виконання рішення суду є неповажними.

Таким чином, суди дійшли обґрунтованого висновку про правомірність постанови старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Кіровоградській області від 2 серпня 2013 року ВП № 38249278 про накладення штрафу в розмірі 1 360 гривень та відсутність підстав для її скасування.

Відповідно до частини першої статті 224 КАС України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, якщо визнає, що при їх ухваленні суди не порушили норми матеріального та процесуального права.

З огляду на те, що доводи касаційної скарги правильності висновку судів попередніх інстанцій не спростовують, останні під час розгляду справи вірно застосували норми матеріального права та не порушили норми процесуального права, відповідно до частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України, підстави для скасування ухвалених ними рішень відсутні.

Керуючись статтями 222, 224, 231 КАС України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області залишити без задоволення, а постанову Ленінського районного суду міста Кіровограда від 18 вересня 2013 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12 грудня 2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії сторонам у справі та оскарженню не підлягає.

Судді В.В. Швець

С.В. Головчук

Ю.К. Черпак