Справа № 161/6163/16-а
Суддя: Івасюта Л. В.
Дата ухвалення: 2016-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 161/6163/16-а
Провадження № 2-а/161/388/16
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2016 року м.Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області

В складі :

головуючого судді Івасюти Л.В.

при секретарі Заболотько Д.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Луцьку справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Луцького обєднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позов мотивує тим, що вона перебуває на обліку в Луцькому обєднаному управлінні Пенсійного фонду України Волинської області з 11.12.2002 року як одержувач пенсії за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 №1789-ХІІ. Згідно з названою нормою пенсія призначалась їй за наявності у неї стажу роботи на прокурорсько-слідчих посадах більше 20 років у розмірі 90% від заробітку за посадою старшого прокурора відділу прокуратури Волинської області. Її право на отримання даного виду пенсії у зазначеному розмірі підтверджено також постановою Луцького міськрайонного суду від 30.12.2014 року та постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 16.04.2015 року. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015р. №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» з 01.12.2015 року працівникам прокуратури збільшено посадові оклади, що згідно зі ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» є підставою для перерахунку пенсії за вислугу років. А тому, 12 квітня цього року вона звернулась до відповідача із заявою про проведення їй перерахунку пенсії відповідно до названої норми Закону (яка діяла на час призначення їй пенсії), виходячи з розрахунку 90% від середнього заробітку, та долучила довідку прокуратури Волинської області №18/141 вих. від 03.03.2016 року про середній місячний заробіток за посадою, яку вона займала перед виходом на пенсію.

Листом відповідача від 28.04.2016 року за №42/Л-01, скерованим на її адресу 29.04.2016 року, у задоволенні її заяви відмовлено у звязку з тим, що ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» №1697-VІІ від 14.10.2014 року, яка регулює питання пенсійного забезпечення працівників прокуратури, змінила дату набрання чинності з 25.04.2015 року на 15.07.2015 року. Відповідно до частини пятої розділу III Закону України від 02.03.2015 року №213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» з 01.06.2015 року скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначались, зокрема, згідно з Законом України «Про прокуратуру». Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року №1013 внесено зміни до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення, зокрема до Постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 року №865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії», згідно чого виключено п. 4 вищезазначеної постанови, з абз. 1 п. 5 виключено слово «перерахунок», відповідно до якого скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії перераховуються відповідно до Закону України «Про прокуратуру». З врахуванням зазначеного далі відповідач вказує, що з 01.06.2015 року органами Пенсійного фонду України пенсії відповідно до Закону України «Про прокуратуру» не призначаються, а призначені до 01.06.2015р. не перераховуються».

З наведеними доводами вона не погоджується, вважає дії щодо відмови у перерахунку пенсії протиправними і такими, що грубо порушують її право на соціальний захист, а тому змушена звернутись до суду за захистом свого права.

Посилаючись на вищенаведене, позивач просила суд визнати протиправними дії Луцького обєднаного управління Пенсійного фонду України щодо відмови у здійсненні перерахунку їй пенсії за вислугу років на підставі довідки прокуратури Волинської області №18/141 вих. від 03.03.2016 року відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції, що діяла на час призначення пенсії) у розмірі 90% від суми місячної (чинної) заробітної плати; зобовязати Луцьке обєднане управління Пенсійного фонду України Волинської області провести їй з 01.01.2016 року перерахунок та виплату пенсії відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції , яка діяла на час призначення пенсії) в розмірі 90% від суми її місячної заробітної плати, зазначеної в довідці прокуратури Волинської області №18/141 вих. від 03.03.2016року, без обмеження пенсії максимальним розміром.

Позивач подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує, просила їх задовольнити.

Представник відповідача подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, та письмове заперечення проти позову, адміністративний позов не визнає, просить відмовити в його задоволенні повністю.

Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, перебуває на обліку в Луцькому обєднаному управлінні Пенсійного фонду України Волинської області з 11.12.2002 року як одержувач пенсії за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 №1789-ХІІ. Згідно з названою нормою пенсія призначалась їй за наявності у неї стажу роботи на прокурорсько-слідчих посадах більше 20 років у розмірі 90% від заробітку за посадою старшого прокурора відділу прокуратури Волинської області. Її право на отримання даного виду пенсії у зазначеному розмірі підтверджено також постановою Луцького міськрайонного суду від 30.12.2014 року та постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 16.04.2015 року.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015р. №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» з 01.12.2015 року працівникам прокуратури збільшено посадові оклади, що згідно зі ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» є підставою для перерахунку пенсії за вислугу років.

12 квітня 2016 року позивач зверталась до відповідача із заявою про проведення перерахунку їй пенсії відповідно до названої норми Закону (яка діяла на час призначення їй пенсії), виходячи з розрахунку 90% від середнього заробітку, та долучила довідку прокуратури Волинської області №18/141 вих. від 03.03.2016 року про середній місячний заробіток за посадою, яку вона займала перед виходом на пенсію.

Як вбачається з матеріалів справи, листом відповідача від 28.04.2016 року за №42/Л-01, скерованим на адресу позивача 29.04.2016 року, у задоволенні її заяви було відмовлено у звязку з тим, що ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» №1697-VІІ від 14.10.2014 року, яка регулює питання пенсійного забезпечення працівників прокуратури, змінила дату набрання чинності з 25.04.2015 року на 15.07.2015 року. Відповідно до частини пятої розділу III Закону України від 02.03.2015 року №213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» з 01.06.2015 року скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначались, зокрема, згідно з Законом України «Про прокуратуру». Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року №1013 внесено зміни до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення, зокрема до Постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 року №865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії», згідно чого виключено п. 4 вищезазначеної постанови, з абз. 1 п. 5 виключено слово «перерахунок», відповідно до якого скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії перераховуються відповідно до Закону України «Про прокуратуру». З врахуванням зазначеного далі відповідач вказує, що з 01.06.2015 року органами Пенсійного фонду України пенсії відповідно до Закону України «Про прокуратуру» не призначаються, а призначені до 01.06.2015р. не перераховуються».

З наведеними доводами вона не погоджується, вважає дії щодо відмови у перерахунку пенсії протиправними і такими, що грубо порушують її право на соціальний захист, а тому змушена звернутись до суду за захистом свого права, виходячи з наступного.

Пенсію за вислугу років позивачу призначено у 2002 році у відповідності зі ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру».

Так, ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції на час призначення мені пенсії) було, зокрема, передбачено, що прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі, зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Цією ж статтею було передбачено, що обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком. Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у звязку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, у якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсії провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Відповідно до наведених норм позивачу не тільки було призначено пенсію, а й в подальшому при підвищенні заробітної плати за відповідною посадою вона неодноразово реалізовувала право на перерахунок пенсії.

Відмовляючи позивачу у даний час в перерахунку пенсії з вищевикладених підстав, відповідач діяв без врахування положень Конституції - Основного Закону України.

Так, відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів, або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно ст. 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені. А відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони помякшують або скасовують відповідальність особи.

Разом з тим, Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, повязані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 06.07.1999 року №8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20.03.2002 року №5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність

додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження, служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави повязана з ризиком для життя і здоровя, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно- правових, економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення (рішення №5-рп/2002).

Виходячи з висловленого у рішеннях Конституційного Суду України, розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема, працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства, а правовідносини щодо їхнього пенсійного забезпечення виникають на момент звернення за призначенням пенсії.

Верховний Суд України при вирішенні конкретних справ про визнання дій

протиправними та зобовязання вчинити певні дії також дійшов висновку, що при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії (зокрема, постанови від 10.12.2013р. у справах №№21-348а13, 21-420а13, постанова від 17.12.2013року у справі №21-445а13).

Згідно ст. 2442 КАС України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 ст. 237 цього Кодексу, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позивач має право на перерахунок пенсії за вислугу років на підставі частин 12 та 17 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789- ХІІ (на час призначення їй пенсії, у звязку із зміною нумерації це ч.ч. 13 та 18).

Цими нормами відповідач повинен був керуватися при розгляді заяви позивача про перерахунок вже призначеної пенсії, а не прийнятими новими нормативно-правовими актами або чинними актами з внесеними до них змінами, які він застосував до правовідносин, що виникли до набрання ними чинності.

Разом з тим, безпідставним є посилання відповідача на постанову Кабінету Міністрів України від 31.05.2000р. №865 із змінами, внесеними постановою від 09.12.2015 №1013, оскільки вона передбачає порядок визначення розміру заробітної плати для призначення і перерахунку пенсій відповідно до Закону України «Про державну службу», а позивачу пенсія призначалась відповідно до Закону України «Про прокуратуру», тобто до категорії державних службовців позивач не відносилася.

З врахуванням наведеного, суд вважає, що відповідач повинен був перерахувати позивачу пенсію згідно довідки прокуратури Волинської області №18/141 вих. від 03.03.2016 року відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції, що діяла на час призначення позивачу пенсії, з розрахунку 90% від суми місячного (чинного) заробітку. При ньому слід було врахувати і те, що згідно з п. 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» №3668-VІ від 08.07.2011р. обмеження пенсії максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія призначена до набрання чинності цим Законом.

Таким чином, дії відповідача щодо відмови у перерахунку пенсії позивачу за вислугу років є протиправними, а позовні вимоги - обґрунтованими і такими, що підлягають до задоволення.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправнісіь рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

П.1 ч. 3 ст. 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Територіальним управлінням Пенсійного фонду України за місцем проживання позивача є Луцьке обєднане управління Пенсійного фонду України, яке повинно було перерахувати позивачу пенсію згідно довідки прокуратури Волинської області №18/141 вих. від 03.03.2016року, відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», в редакції на час призначення пенсії, виходячи з розрахунку 90% від середнього заробітку, та здійснити ОСОБА_1 виплати суми зазначених коштів.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що слід визнати незаконними дії Луцького обєднаного управління Пенсійного фонду України щодо відмови у здійсненні перерахунку пенсії за вислугу років ОСОБА_1, та зобовязати Луцьке обєднане управління Пенсійного фонду України Волинської області провести ОСОБА_1 з 01.01.2016 року перерахунок та виплату пенсії відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції , яка діяла на час призначення пенсії) згідно вищевказаної довідки прокуратури Волинської області, без обмеження пенсії максимальним розміром.

Керуючись ст.ст. 7, 162, 159-163 КАС України, ст. 50-1 Закону України Про прокуратуру, ст. ст. 19, 22, 58 Конституції України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Луцького обєднаного управління Пенсійного фонду України щодо відмови у здійсненні перерахунку пенсії за вислугу років ОСОБА_1, на підставі довідки прокуратури Волинської області №18/141 вих. від 03.03.2016 року відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції, що діяла на час призначення пенсії) у розмірі 90% від суми місячної (чинної) заробітної плати.

Зобовязати Луцьке обєднане управління Пенсійного фонду України Волинської області провести ОСОБА_1 з 01.01.2016 року перерахунок та виплату пенсії відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції , яка діяла на час призначення пенсії) в розмірі 90% від суми її місячної заробітної плати, зазначеної в довідці прокуратури Волинської області №18/141 вих. від 03.03.2016року, без обмеження пенсії максимальним розміром.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду Л.В.Івасюта