Справа № 826/580/16
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2016-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

14 червня 2016 року 09:10 справа №826/580/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кузьменка В.А., за участю секретаря Калужського Д.О., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу
за позовомОСОБА_1
доВідділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві
провизнання протиправною та скасування постанови, зобов`язання вчинити дії

О Б С Т А В И Н И СПРАВИ:

ОСОБА_1 (далі по тексту позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративними позовом до Державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві Рибчинського Олександра Володимировича (далі по тексту відповідач), в якому просить: 1) визнати протиправним та скасувати рішення - постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження від 29 грудня 2015 року (реєстраційний номер виконавчого провадження №49727938) державного виконавця відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві Рибчинського Олександра Володимировича; 2) зобов`язати державного виконавця відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві Рибчинського Олександра Володимировича здійснити примусове виконання ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 20 жовтня 2015 року у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до командира військової частини - польова пошта ВО-849, командувача Сухопутних військ Збройних Сил України, третя особа - Міністерство оборони України, й у відповідності до виконавчого листа №826/14387/15 від 07 грудня 2015 року, виданий Окружним адміністративним судом міста Києва.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 лютого 2016 року відкрито провадження в адміністративній справі №826/580/16, залучено до участі в адміністративній справі Відділ державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 березня 2016 року замінено первинного відповідача - Державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві Рибчинського Олександра Володимировича, належним відповідачем - Відділом державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві (далі по тексту ВДВС Шевченківського РУЮ), виключивши останнього з числа третіх осіб.

В судовому засіданні 07 квітня 2016 року представник позивача позові вимоги підтримав, представник відповідача до суду не прибув; на підставі частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України ухвалив розглядати справу у письмовому провадженні.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:
Відповідно до постанови державного виконавця ВДВС Шевченківського РУЮ Рибчинського О.В. про відмову у відкритті виконавчого провадження від 29 грудня 2015 року ВП №49727938 відмовлено у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа від 20 жовтня 2015 року №826/14387/15, виданого Окружним адміністративним судом міста Києва.

Зазначена постанова прийнята на підставі пункту 8 частини першої статті 26 Закону України Про виконавче провадження у зв`язку із тим, що статтею 32 Закону України Про виконавче провадження визначено перелік заходів примусового виконання рішень, однак Законом України Про виконавче провадження не передбачено такий захід примусового виконання рішень, як визнати та не встановлено порядок його виконання, що являється обставиною, яка виключає здійснення виконавчого провадження.

Позивач вважає вказану постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки підстави для відмови у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа від 20 жовтня 2015 року №826/14387/15, виданого Окружним адміністративним судом міста Києва, передбачені статтею 26 Закону України Про виконавче провадження, відсутні.

Відповідач письмових заперечень проти адміністративного позову до суду не надав.

Окружний адміністративний суд міста Києва, виходячи зі змісту пред`явлених позовних вимог, звертає увагу на наступне.

Матеріали справи підтверджують, що позивач звернувся до ВДВС Шевченківського РУЮ із заявою про примусове виконання виконавчого листа від 20 жовтня 2015 року №826/14387/15, виданого Окружним адміністративним судом міста Києва, про визнання протиправним та скасування наказу військової частини польова пошта ВО849 №159 від 05.06.2015 в частині виключення зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , капітана медичної служби старшого ординатора медичної роти окремої механізованої бригади 8 армійського корпусу Сухопутних військ Збройних Сил України на підставі наказу командувача Сухопутних військ Збройних Сил України №203 від 07 березня 2015 року та пункту 4 Указу Президента України від 14 січня 2015 року №15/2015 Про часткову мобілізацію; зобов`язання командира військової частини польова пошта ВО849 прийняти рішення про виключення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення на підставі підпункту б пункту 1 частини восьмої статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України Про виконавче провадження.

Статтею 1 Закону України Про виконавче провадження передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини першої статті 6 Закону України Про виконавче провадження державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Частиною 1 статті 11 Закону України Про виконавче провадження визначено, що державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пункт 1 частини другої статті 17 Закону України Про виконавче провадження серед переліку виконавчих документів передбачає виконавчі листи, що видаються судами, які відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою.

Відповідно до частини першої статті 19 Закону України Про виконавче провадження державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону: 1) за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення; 2) за заявою прокурора у випадках представництва інтересів громадянина або держави в суді; 3) у разі якщо виконавчий лист надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду в порядку, встановленому законом; 4) в інших передбачених законом випадках.

Згідно з частиною першою статті 25 Закону України Про виконавче провадження державний виконавець зобов`язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред`явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред`явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Частина друга статті 25 Закону України Про виконавче провадження встановлює, що державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п`ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Аналіз наведених правових норм в їх сукупності свідчить, що відкриття виконавчого провадження за заявою стягувача та на підставі виконавчого документа, якщо не закінчився строк пред`явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред`явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби, є обов`язком державного виконавця.

У свою чергу підстави для відмови у відкритті виконавчого провадження передбачені у частині першій статті 26 Закону України Про виконавче провадження, а саме: державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі:

1) пропуску встановленого строку пред`явлення документів до виконання;

2) неподання виконавчого документа, зазначеного у статті 17 цього Закону, та неподання заяви про відкриття виконавчого провадження у випадках, передбачених цим Законом;

3) якщо рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної (юридичної) сили, крім випадків, коли воно у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання;

4) пред`явлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби не за місцем або не за підвідомчістю виконання рішення;

5) якщо не закінчилася відстрочка виконання рішення, надана судом, яким постановлено рішення;

6) невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим статтею 18 цього Закону;

61) офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури;

7) якщо виконавчий документ повернуто стягувачу за його заявою, крім виконавчих документів про стягнення аліментів та інших періодичних платежів;

8) наявності інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження.

Як свідчить зміст оскаржуваної постанови, у відкритті виконавчого провадження відмовлено у зв`язку із наявністю інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження, а саме: статтею 32 Закону України Про виконавче провадження визначено перелік заходів примусового виконання рішень, однак Законом України Про виконавче провадження не передбачено такий захід примусового виконання рішень, як визнати та не встановлено порядок його виконання, що являється обставиною, яка виключає здійснення виконавчого провадження.

Згідно зі статтею 32 Закону України Про виконавче провадження заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; 2) звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; 4) інші заходи, передбачені рішенням.

Статтею 75 Закону України Про виконавче провадження передбачено загальні умови виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення.

Як вбачається з матеріалів справи, виконавчий лист від 20 жовтня 2015 року №826/14387/15, виданий Окружним адміністративним судом міста Києва повністю відповідає вимогам, передбаченим частиною першою статті 18 Закону України Про виконавче провадження.

В даному випадку вказівку державного виконавця в постанові на не передбачення такого заходу примусового виконання рішень, як визнати та не встановлення порядку його виконання з посилання на статтю 32 Закону України Про виконавче провадження, суд вважає необґрунтованою, оскільки статтею 32 Закону України Про виконавче провадження визначено заходи примусового виконання рішень такі, як інші заходи, передбачені рішенням.

Так, резолютивна частина постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 20 жовтня 2015 року, що ухвалена в адміністративній справі №826/14387/15, та яка міститься у виконавчому листі №826/14387/15, виданому 07 грудня 2015 року Окружним адміністративним судом міста Києва, містить у собі дії примусового (зобов`язуючого) характеру визнання протиправним та скасування наказу військової частини польова пошта ВО849 №159 від 05 червня 2015 року в частині виключення зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , капітана медичної служби старшого ординатора медичної роти окремої механізованої бригади 8 армійського корпусу Сухопутних військ Збройних Сил України на підставі наказу командувача Сухопутних військ Збройних Сил України №203 від 07 березня 2015 року та пункту 4 Указу Президента України від 14 січня 2015 року №15/2015 Про часткову мобілізацію; зобов`язання командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 прийняти рішення про виключення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення на підставі підпункту б пункту 1 частини восьмої статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу.

Тобто в даному випадку постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 20 жовтня 2015 року по справі №826/14387/15 визначено інший захід у розумінні пункту 4 частини першої статті 32 Закону України Про виконавче провадження.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідачем в порушення статей 25 Закону України Про виконавче провадження, безпідставно відмовлено у відкритті виконавчого провадження, а тому позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасування постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження від 29 грудня 2015 року ВП №49727938 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про зобов`язання державного виконавця ВДВС Шевченківського РУЮ здійснити примусове виконання ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 20 жовтня 2015 року у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до командира військової частини - польова пошта ВО-849, командувача Сухопутних військ Збройних Сил України, третя особа - Міністерство оборони України, й у відповідності до виконавчого листа №826/14387/15 від 07 грудня 2015 року, виданого Окружним адміністративним судом міста Києва, суд зазначає, що вказана вимога спрямована на майбутній захист прав, свобод та інтересів позивача, які на час розгляду справи не були порушені, а тому, суд приходить до висновку про безпідставність заявленої позовної вимоги.

У свою чергу, суд зазначає, що обов`язок щодо вчинення примусових виконавчих дій покладено на відповідача, згідно вимог встановлених Законом України Про виконавче провадження, і, за відсутності порушень процедури їх вчинення, не потребує винесення судового рішення з цього приводу.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачем не доведено відповідність оскаржуваної постанови вимогам, встановленим частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, однак, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві Рибчинського Олександра Володимировича про відмову у відкритті виконавчого провадження від 29 грудня 2015 року ВП №49727938.

3. В іншій частині адміністративного позову відмовити.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.А. Кузьменко