Справа № 809/422/16
Суддя: Черепій П.М.
Дата ухвалення: 2016-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" червня 2016 р. Справа №809/422/16

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

судді Черепія П.М.

при секретарі судового засідання Дубінській І.В.

за участю представників сторін:

позивача: ОСОБА_1

відповідача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до відповідача: Прокуратури Івано-Франківської області

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Головне управління Державної казначейської служби України в Івано-Франківській області

про визнання дій протиправними, стягнення заборгованості по виплаті заробітної плати в сумі 121 614,52 грн., -

ВСТАНОВИВ:

25.04.2016 року ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернулася до суду з позовом до прокуратури Івано-Франківської області (надалі - відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головне управління Державної казначейської служби України в Івано-Франківській області (надалі третя особа) про визнання дій протиправними, стягнення заборгованості по виплаті заробітної плати в сумі 128 857,85 грн.

Позовні вимоги, відповідно до заяви від 31.05.2016 року про зменшення позовних вимог, мотивовані тим, що відповідачем, в порушення КЗпП України, при звільнення позивачу не виплачена в повному обсязі заробітна плата, згідно вимог Закону України «Про прокуратуру». Постановою Кабінету Міністрів України №505 від 31.05.2012 року, яка не приведена у відповідність до законодавства, встановлено розміри посадових окладів працівників органів прокуратури, які не відповідають вимогам статті 81 Закону України «Про прокуратуру». Відсутність механізму реалізації права працівника прокуратури на заробітну плату в розмірі, передбаченому Законом України «Про прокуратуру» у звязку з невнесенням відповідних змін до вказаної постанови, не є підставою для відмови у виплаті заробітної плати.

Просить визнати протиправними дії прокуратури Івано-Франківської області щодо не нарахування та невиплати заробітної плати за період з 01.07.2015 року по 15.10.2015 року відповідно до статті 81 Закону України «Про прокуратуру» та стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 121 614,52 грн.

В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала з підстав викладених в адміністративному позові та заяві про зменшення позовних вимог. Просила позов задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечила, з підстав, викладених у письмовому запереченні. Пояснила суду, що положеннями Закону України «Про Державний бюджет на 2015 рік» визначено, що норми статті 81 Закону України «Про прокуратуру» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного бюджету. Заробітна плата, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №505 від 31.05.2012 року, за липень-жовтень 2015 року нарахована позивачу правомірно, оскільки відповідач не наділений правом самостійно, без правового врегулювання та фінансової можливості здійснювати перерахунок посадового окладу позивача та виплату заробітної плати поза межами кошторису. Тому, просить у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Представник третьої особи в судове засідання не прибув, хоча був повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, що підтверджується наявним в матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення, яке повернулось на адресу суду, що свідчить про належність повідомлення відповідача, оскільки направлялось на адресу зазначену в ЄДРПОУ.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача та свідка, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, дослідивши і оцінивши докази, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що позивач по справі ОСОБА_1 з 1998 року перебувала на службі в органах прокуратури Івано-Франківської області (а.с. 14-15).

Наказом Генерального прокурора України №1160к від 21.08.2014 року призначена прокурором Тисменицького району Івано-Франківської області строком на пять років (а.с. 16).

У звязку з поданою заявою, наказом Генерального прокурора України №630к від 15.10.2015 року позивач звільнена з займаної посади за власним бажанням та з органів прокуратури (а.с. 18).

23.03.2016 року позивач звернулася до прокуратури Івано-Франківської області із заявою про нарахування та виплату заробітної плати, згідно вимог статті 81 Закону України «Про прокуратуру». Листом №18-243 від 04.04.2016 року відповідачем відмовлено у нарахуванні та виплаті заробітної плати позивачу, оскільки норми положень статті 81 Закону України «Про прокуратуру» на 2015 рік застосовуються в порядку та розмірах встановлених постановою Кабінету міністрів України виходячи із наявних фінансових ресурсів державного бюджету, і що умови оплати праці працівників органів прокуратури затверджено постановою Кабінету Міністрів України №505 від 31.05.2012 року (а.с. 20-22).

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

26.10.2014 року набрав чинності Закон України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року №1697-УІІ (надалі Закон №1697-УІІ), який регулює правові, організаційні, економічні та соціальні умови діяльності працівників прокуратури.

Згідно частини 1 статті 81 Закону №1697-УІІ заробітна плата прокурора регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

За приписами частини 3 статті 81 Закону №1697-УІІ посадовий оклад прокурора місцевої прокуратури встановлюється у розмірі 12 мінімальних заробітних плат, визначених законом, що запроваджується поетапно: з 1 липня 2015 року - 10 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2016 року - 11 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2015 року - 12 мінімальних заробітних плат.

Тобто законом встановлений конкретний розмір посадового окладу прокурора місцевої прокуратури.

Пунктом 9 Прикінцевих положень Закону України «Про державний бюджет України на 2015 рік» визначено, що норми і положення статті 81 Закону України «Про прокуратуру»застосовуються у порядку та розмірах встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетних фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Постановою Кабінету Міністрів України №505 від 31.05.2012 року «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» затверджено схеми посадових окладів працівників органів прокуратури, які не відповідають вимогам статті 81 Закону України «Про прокуратуру».

Відповідно до пункту 13 розділу XIII Закону №1697-УІІ, Кабінету Міністрів України доручено: у тримісячний строк з дня, наступного за днем опублікування цього Закону: привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом; забезпечити приведення нормативно-правових актів міністерств та інших відповідних центральних органів виконавчої влади України у відповідність із цим Законом.

Проте, вимоги зазначеної норми Кабінетом Міністрів України не були виконані.

Кабінетом Міністрів України прийнята Постанова №1013 від 09.12.2015 року «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» якою визначено, що у межах видатків на оплату праці, затверджених у кошторисі прокуратури, за рахунок виплат, пов'язаних з індексацією, надбавок, доплат, премій підвищуються на 25 відсотків посадові оклади керівних працівників, спеціалістів і службовців, розміри яких затверджено: постановою Кабінету Міністрів України №505 від 31.05.2012 року «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури».

Отже, з 01.07.2015 року посадовий оклад працівника прокуратури повинен був обчислюватись відповідно до Закону №1697-УІІ у розмірі 10 мінімальних заробітних плат.

При цьому, суд зазначає, що відсутність механізму реалізації права працівника прокуратури на заробітну плату в розмірі, передбаченому Законом України «Про прокуратуру» (як спеціальним нормативним актом), у зв'язку з не внесенням відповідних змін до постанови Кабінету Міністрів України №505 від 31.05.2012 року , не є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог, оскільки закони України мають вищу юридичну силу ніж постанова Кабінету Міністрів України, а також, у зв'язку з тим, що кожен має конституційне право на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Подібна бездіяльність з боку Уряду України у справі "Суханов та Ільченко проти України" була кваліфікована Європейським судом з прав людини як порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Такий висновок суду підтверджується рішенням Європейського суду з прав людини від 24.04.2014 року у справі «Будченко проти України» (заява №38667/06), де вказано, що відсутність механізму реалізації законодавчого положення становить втручання у право заявника за статтею 1 Першого протоколу до Конвенції (п. 39 рішення). Слід також зазначити, що відсутність чи скорочення бюджетних асигнувань не може бути підставою для зменшення посадових окладів, надбавок до них та фінансування інших, передбачених цим Законом, гарантій, пільг і компенсацій.

Так, Європейський Суд з прав людини у справі "Кечко проти України" констатував, що не приймає аргументів Уряду щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатись на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань. Крім того, суд вважає, що законодавство, яке визначає фінансові зобов'язання держави, має первинний характер, а бюджетне законодавство - похідний від нього характер.

Такий висновок суду узгоджується з позицією Конституційного Суду України, який у справі №1-37/2008 вказав, що: «Закон про Державний бюджет України як правовий акт, що має особливий предмет регулювання (визначення доходів та видатків на загальносуспільні потреби), створює належні умови для реалізації законів України, інших нормативно-правових актів, ухвалених до його прийняття, які передбачають фінансові зобов'язання держави перед громадянами і територіальними громадами. Саме у виконанні цих зобов'язань утверджується сутність держави як соціальної і правової.

Відповідно до статей 1, 3 Конституції України та принципів бюджетної системи держава не може довільно відмовлятися від взятих на себе фінансових зобов'язань, передбачених законами, іншими нормативно-правовими актами, а повинна діяти ефективно і відповідально в межах чинного бюджетного законодавства».

Статтею 116 КЗпП України встановлено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Як вбачається з довідок розрахунку заробітної плати, проведених ТОВ Аудиторська компанія Альфа-аудит ЛТД та Івано-Франківським навчально-науковим інститутом менеджменту Тернопільського національного економічного університету, різниця між сумою заробітної плати, яка у відповідності до норм Закону України «Про прокуратуру» підлягає до виплати позивачу ОСОБА_1, у звязку із звільненням із посади прокурора Тисменицького району та з органів прокуратури та сумою нарахованої їй заробітної плати, згідно розрахункових листів по заробітній платі за 2015 року, становить 121 614,52 грн. (а.с. 36, 47-53).

Відповідність проведених розрахунків заробітної плати ОСОБА_1 підтвердив в судовому засіданні спеціаліст ТОВ Аудиторська компанія Альфа-аудит ЛТД ОСОБА_3.

Таким чином, суд приходить до висновку, що заборгованість відповідача по виплаті заробітної плати ОСОБА_4, відповідно до статті 81 Закону України "Про прокуратуру", за період з 01.07.2015 року по 15.10.2015 року становить 121 614,52 грн.

Згідно частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Прокуратура Івано-Франківської області, як суб'єкт владних повноважень не довела правомірності не нарахування заробітної плати позивачу з 01.07.2015 року по 15.10.2015 року, у відповідності до вимог статті 81 Закону України "Про прокуратуру".

На підставі статті 124 Конституції України, керуючись статтями 158, 159, 160, 161, 162, 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії прокуратури Івано-Франківської області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 заробітної плати за період з 01.07.2015 року по 15.10.2015 року включно відповідно до ст. 81 Закону України "Про прокуратуру".

Стягнути з прокуратури Івано-Франківської області на користь ОСОБА_1 заборгованість по виплаті заробітної плати у розмірі 121 614 гривень 52 копійки (сто двадцять одна тисяча шістсот чотирнадцять гривень п'ятдесят дві копійки) за період з 01.07.2015 року по 15.10.2015 року.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо субєкта владних повноважень у випадках та порядку, передбаченому частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення пятиденного строку з моменту отримання субєктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки встановлені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України

Суддя: Черепій П.М.

Постанова складена в повному обсязі 13.06.2016 року у зв"язку з перебуванням судді у відпустці.