Справа № 808/4114/15
Суддя: Уханенко С.А.
Дата ухвалення: 2016-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

24 травня 2016 року

справа № 808/4114/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Уханенка С.А.

суддів: Богданенка І.Ю. Дадим Ю.М.

за участю секретаря судового засідання: Сколишева О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Запорізької митниці Державної фіскальної служби України на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 09 лютого 2016 р. по справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Логіст-Хім" до Запорізької митниці Державної фіскальної служби України про скасування рішення ,-

ВСТАНОВИВ:

У липні 2015 року позивач звернувся з позовом до суду, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про коригування митної вартості товарів №112050000/2015/000027/1 від 09.02.2015; зобов’язати відповідача прийняти рішення про застосування (визначення) митної вартості товару після скасування її рішення щодо визначення (корегування) митної вартості товару і внести відповідні зміни до ВМД №112050000/2015/001773, встановити контроль за виконанням рішення.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 03 лютого 2016 р. закрито провадження у справі в частині позовних вимог стосовно зобов’язання відповідача прийняти рішення про застосування (визначення) митної вартості товару після скасування її рішення щодо визначення (корегування) митної вартості товару і внести відповідні зміни до ВМД №112050000/2015/001773 та встановити контроль за виконанням рішення.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 09 лютого 2016 р. позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Запорізької митниці Державної фіскальної служби про коригування митної вартості №112050000/2015/000027/1 від 09.02.2015.

Не погодившись з постановою суду, Запорізька митниця Державної фіскальної служби України звернулась з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, надану правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 09.02.2015 декларантом TOB “ЛОГІСТ - ХІМ” до митного оформлення було надіслано електронну митну декларацію на товар - “Sodium Metabisulphite (Метабісульфіт натрію) - 25000 кг, Cas № 7681-57-4. Данні згідно сертифікату аналізу: партія SJ2014-0078; молекулярна формула Na2S205, кристалічний порошок білого або світло-жовтого кольору, вміст Na2S205- 97,16%; S02- 65,11%; Fe - 0,002%; нерозчинні частки у воді - 0,01%; важких металів (Pb) - 0,001%; As - 0,0001%; PH 4,4. Метабісульфіт натрію промислової якості, сульфіруючий реагент та редуцент в хімічній промисловості, використовується для очищення стічних вод. Виробник TangShan SanJiang Chemical CO., LTD. Країна виробництва CN”.

Митній декларації було присвоєно № 112050000/2015/001703.

Митну вартість товару було визначено декларантом за основним методом визначення митної вартості товарів - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

Під час проведення митного контролю і митного оформлення митницею було встановлено факти, які на її думку дають підстави вважати про не включення до митної вартості всіх складових, оскільки документи, надані до митного оформлення товару, не містять всіх даних відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості товарів та містять наступні розбіжності:

- відсутні переклад проформи-інвойсу № SJW2014-0055 від 04.12.2014 та посилання на умови поставки та безпосередньо конкретний географічний пункт відправки що унеможливлює однозначну ідентифікацію партії товару;

- в CMR № 948 від 09.02.2015 як перевізник зазначений TOВ “Atlas international company ltd”, а фінансова довідка № 050215 від 05.02.2015 надана ТОВ “Юнимар Логістік”, що не дає можливості впевнитись в достовірності складових митної вартості товару;

- у експортній декларації № 20752195 від 22.12.14 відсутня інформація щодо зазначення безпосереднього географічного пункту відправки згідно умов поставок, що унеможливлює однозначну ідентифікацію партії товару.

Електронним повідомленням зобов’язано позивача згідно вимог ст.53 МКУ , протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документиа саме:

1 ) виписки з бухгалтерської документації;

2) каталогів, специфікацій, виробника товару;

3) висновків про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлених спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформації біржових організацій про вартість товару або сировини.

Також декларанта було повідомлено про те, що за власним бажанням він може подати інші додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товару.

У зв’язку з ненаданням декларантом додаткових документів, 09.02.2015 Митним органом прийнято Рішення про коригування митної вартості товару № 112050000/2015/000027/1.

Митну вартість товару, що імпортується, визначено із застосуванням резервного методу згідно наявної у органу доходів і зборів інформації.

А саме, враховуючи вимоги ч. 2 ст. 64 МК України використана наявна в органу доході і зборів України інформація щодо раніше визначених митних вартостей за основним та другорядними методами (з розрахунку 0,39 дол. США за 1 кг. товару (МД № 500060001/2015/000294 від 09.01.2015, МД № 100260001/2015/136967 від 04.02.2015).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що зазначене рішення відповідача прийняте не на підставі та не у спосіб, що передбачені Митним кодексом України, оскільки надані позивачем документи підтверджували числові значення складових митної вартості товарів, які зазначені в Деклараціях митної вартості.

З такими висновками суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції погоджується з наступних підстав.

Так, суд апеляційної інстанції погоджується з доводами заявника апеляційної скарги, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. В той же час, такі повноваження митним органом мають реалізовуватися виключно на підставі та у спосіб, що передбачені Митним кодексом України.

Відповідно до ст.49 МК України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Статтею 52 Митного кодексу України передбачено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VІІІ цього Кодексу та цією главою.

Пунктом 2 частини 2 статті 52 Митного кодексу України визначено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов’язані подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об’єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Згідно із ч.1 ст.54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

З метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, митний орган, відповідно до ч.5 ст.54 МК України має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені ст.53 МК України додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) здійснювати коригування митної вартості товарів.

Згідно із ч.2 ст.53 МК України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п’ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об’єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною 3 статті 53 Митного кодексу України передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов’язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов’язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов’язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Отже, вказаними нормами матеріального права визначено повноваження митного органу щодо контролю за правильністю визначення митної вартості, а також порядок та спосіб реалізації таких повноважень. Так, митний орган зобов’язаний перевіряти складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом. При цьому, митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, що пов'язують з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість, та витребувати від декларанта додаткові документи, лише якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни. Водночас, зазначені розбіжності повинні бути не будь-якими, а лише тими, що стосуються числового значення заявленої митної вартості чи розрахунку митної вартості здійсненої декларантом.

Частиною 6 статті 54 Митного кодексу України визначено випадки коли орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю.

Так, відповідно до п.2 ч.6 ст.54 МК України, орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

З матеріалів справи вбачається, що фактично підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості стали висновки Митниці про те, що подані позивачем до митного оформлення документи містили розбіжності, а також не надання на вимогу Митниці додаткових документів.

Отже, враховуючи обставини, які стали підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості, визначальним у цій справі є встановлення обставин, які свідчать про наявність у Митниці обґрунтованих підстав вважати, що подані позивачем документи не підтверджують заявлену митну вартість, а також наявність у Митниці правових підстав для витребування додаткових документів.

Як зазначено вище, Митним кодексом України визначено підстави, за наявності яких Митниця має право витребувати додаткові документи, а саме якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни.

Так, щодо зазначеної митним органом розбіжності стосовно відсутності перекладу проформи-інвойсу суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Так, відповідно до статті 254 МК України, документи, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України при здійсненні зовнішньоекономічних операцій, подаються органу доходів і зборів українською мовою, офіційною мовою митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування. Органи доходів і зборів вимагають переклад українською мовою документів, складених іншою мовою, ніж офіційна мова митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, тільки у разі, якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації. У такому разі декларант забезпечує переклад зазначених документів за власний рахунок.

Надана позивачем проформа-інвойс № SJW2014-0055 від 04.12.2014, викладена англійською мовою та містить умови поставки товару FOB XinGang Port, China.

При цьому, як вірно зазначено судом першої інстанції, та підтверджено матеріалами справи митний орган не вимагав переклад наданих документів українською мовою.

Щодо визначеної відповідачем розбіжності, що в СМР № 948 від 09.02.2015 як перевізник зазначений TOВ “Atlas international сотрапі ltd”, а фінансова довідка № 050215 від 05.02.2015 видана TOB “Юнімар Логістік”, судом першої інстанції обґрунтовано зазначено, що до митної вартості не включаються витрати на транспортування після ввезення на митну територію України, а СМР № 948 від 09.02.2015 свідчить саме про перевезення товару по території України.

Також, суд апеляційної інстанції зазначає, що вказана довідка TOB “Юнімар Логістік” № 050215 від 05.02.2015 стосується морського перевезення, а не перевезення Україною

Той факт, що у експортній декларації №20752195 від 22.12.14 відсутня інформація щодо зазначення безпосереднього географічного пункту відправки згідно умов поставок, не є підставою для висновку, що поставка товару не була здійснена в порту відправника. При цьому такий висновок відповідача повністю спростовується наданими позивачем додатком№3 до контракту №14136/ІМ від 10.02.2014 року та інвойсом №SJW2014-0055 від 04.12.2014 згідно умови поставки товару FOB XinGang порт Китай.

За таких обставин, правильно встановивши підстави для прийняття рішення про коригування митної вартості товару, суд першої інстанції надав їм належну правову оцінку та обґрунтовано зазначив про те, що з огляду на законодавчо встановлену компетенцію митниці при перевірці митної вартості імпортованих товарів, зазначені розбіжності не стосуватися числового значення заявленої митної вартості чи розрахунку митної вартості здійсненої декларантом та були спростовані в ході розгляду справи. Оскільки, таких розбіжностей у поданих позивачем документах Митницею не встановлено, то суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність у відповідача правових підстав для витребування у декларанта додаткових документів, ненадання яких фактично і стало підставою для прийняття спірного рішення.

Крім того, матеріали справи свідчать, що у відповідності до ч.8 та 9 ст. 55 МКУ, протягом 80-ти днів позивачем до відповідача було надано: виписку по банківському рахунку №2600.5.05.57782.02 за 20.01.2015; виписку по банківському рахунку №2600.5.05.57782.02 за 20.01.2015 за 12.12.2014; договір №03-01/2013 на перевезення вантажів автомобільним транспортом від 03.01.2013 між ТОВ «Юнімар Логістік» та ТОВ «Атлас інтернешнл компані»; проформу інвойс №SJW2014-0055 від 04.12.2014; переклад проформи інвойсу №SJW2014-0055 від 04.12.2014.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що рішення Митниці про коригування митної вартості товару прийнято без достатніх на те правових підстав, які визначені Митним кодексом України, у зв’язку з чим підлягають скасуванню як протиправні.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції в достатньому обсязі з’ясовано обставини справи та ухвалено законне і обґрунтоване рішення, у зв’язку з чим підстав для його скасування не існує.

Керуючись ст. ст. 198, 200, 205, 206 КАС України, суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Запорізької митниці Державної фіскальної служби України – залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 09 лютого 2016 р. – залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з моменту її виготовлення в повному обсязі.

В повному обсязі ухвала виготовлена 27.05.2016 року.

Головуючий: С.А. Уханенко

Суддя: І.Ю. Богданенко

Суддя: Ю.М. Дадим