Справа № 825/892/16
Суддя: Кашпур О.В.
Дата ухвалення: 2016-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 червня 2016 року Чернігів Справа № 825/892/16

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді - Кашпур О.В.,

за участі секретаря - Пушенко О.І.,

позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача, третьої особи - Поліської К.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Носівського районного відділу управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівської області про визнання дій неправомірними та стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В:

Позивач 11.05.2016 звернувся до суду з адміністративним позовом до Носівського районного відділу управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівської області про:

визнання дій відповідача в частині нарахування грошового забезпечення за час вимушеного прогулу за період часу з 23.05.2015 по 06.11.2015; компенсації за невикористану відпустку за 2015 рік та одноразової допомоги при звільненні, які були нараховані 07.04.2016 - неправомірними;

стягнення з відповідача на його користь кошти за час вимушеного прогулу з 23.05.2015 по 06.11.2015 в сумі 29778,94 грн.;

стягнення з відповідача та виплату на користь позивача відповідно до ст. 9 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» вихідної допомоги в сумі 46841,00 грн.;

стягнення з Носівського РВ УМВС України в Чернігівській області на його користь коштів в розмірі середнього заробітку за час затримки виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 24.12.2015 за період часу з 24.12.2015 по 11.03.2016;

зобов'язання Носівського РВ УМВС України в Чернігівській області на підставі ст. 9-1 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» виплатити щомісячну грошову допомогу в розмірі посадового окладу за спеціальним званням «Майор міліції» в сумі 125 грн. протягом одного року, починаючи з часу звільнення зі служби з листопада 2015 року по час розгляду справи;

стягнення на його користь коштів за час невикористаної чергової відпустки за 12 днів 2014 року;

стягнення на його користь моральної шкоди за незаконні дії Носівського РВ УМВС України в Чернігівській області в частині нарахування коштів в сумі 46841,00 грн.

В судовому засіданні позивач відкликав позовні вимоги в частині вимог про:

стягнення з Носівського РВ УМВС України в Чернігівській області на його користь кошти за час вимушеного прогулу з 23.05.2015 по 06.11.2015 в сумі 29778,94 грн.;

стягнення з Носівського РВ УМВС України в Чернігівській області та виплату на користь позивача відповідно до ст. 9 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» вихідної допомоги в сумі 46841,00 грн.

Ухвалою суду від 08.06.2016 позовні вимоги в цій частині було залишено без розгляду.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 24.12.2015 по справі № 825/1995/15-а, наказ про звільнення ОСОБА_1 №187 о/с від 22.05.2015 скасований, та його поновлено на посаді першого заступника начальника Носівського районного відділу - начальника слідчого відділення УМВС з 23.05.2015. Зазначене рішення набрало законної сили. Однак лише 11.03.2016 наказом №11 позивача було поновлено на посаді. Позивач наполягає на тому, що відповідно до ст. 236 Кодексу законів про працю України Носівське районне відділення УМВС України в Чернігівській області зобов'язано сплатити середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення його на посаді. Також позивач зазначає, що оклад за спеціальним званням «майор міліції» відповідно Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженої наказом Міністра МВС №499 від 31.12.2007 станом на 5.11.2015 року складає 125 грн., отже позивач просить стягнути зазначені кошти з Носівського РВ УМВС України в Чернігівській області. Також в позовній заяві позивач зазначає, що у нього є частина невикористаної відпустки терміном 12 днів за 2014 рік, яку йому не компенсували та просить стягнути суму компенсації.

Щодо протиправності дій Носівського РВ УМВС України в Чернігівській області, то позивач обґрунтовує свої позовні вимоги в цій частині тим, що відповідачем було складено розрахунок від 07.04.2016 належних йому до виплати сум. Зазначений розрахунок містить в собі лише суми грошового забезпечення за час вимушеного прогулу за період часу з 23.05.2015 по 06.11.2015, компенсації за невикористану відпустку та одноразової допомоги при звільненні, позивач вважає, що до зазначеного розрахунку не було включено суму грошового забезпечення, що виплачується за спеціальним званням «майор міліції», не включено суму грошової компенсації за затримку виконання рішення суду. Окрім цього, суми, зазначені в розрахунку відповідача від 07.04.2016 є значно меншими аніж суми, розраховані у відповідності до вимог чинного законодавства. Враховуючи наведене, позивач вважає, що дії відповідача по складанню такого розрахунку, що фактично порушує права позивача на отримання грошових коштів у встановленому розмірі, є неправомірними. Позивач наполягає, на тому що зазначеними діями відповідача принижено його професійну гідність як людини та керівника, чим завдано значної моральної шкоди та просить її стягнути в сумі 46841,00 грн. Враховуючи наведене, позивач просить задовольнити його вимоги.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача та третьої особи - УМВС України в Чернігівській області в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив суд в їх задоволенні відмовити, зазначив, що 07.04.2016 на адресу позивача було надіслано лист з розрахунком належних до виплати йому сум. Не погодившись з отриманою відповіддю, 17.04.2016 року позивач звернувся з вимогою переглянути розмір нарахованих сум. 05.05.2016 року за результатами перевірки ліквідаційною комісією УМВС України в Чернігівській області (як головного розпорядника бюджетних коштів по області) позивачу було надано відповідь-повідомлення, з якої вбачається, що дійсно при проведенні обчислень належних до розрахунку сум, Носівським РВ було допущено помилки, у зв'язку із чим за результатами розгляду звернення до УМВС в області проведено відповідний перерахунок в бік збільшення суми до виплати. Відповідач вважає, що Носівський РВ дійсно порушив право позивача в частині неправильного обчислення належних до виплати сум, але право позивача в найкоротший строк було відновлено відповідачем в добровільному порядку до порушення судової справи, отже судового захисту не потребує. За таких обставин позовні вимоги про визнання неправомірним дій щодо розміру нарахованих 07.04.2016 року позивачу коштів безпідставні, оскільки вже переглянуті відповідачем 05.05.2016.

Щодо вимог про стягнення компенсації за затримку виконання судового рішення по справі № 825/1995/15-а, то відповідач вважає, що рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника, вважається виконаним, коли власником або уповноваженим ним органом видано наказ (розпорядження) про допуск до роботи і фактично допущено до роботи такого працівника. Обов'язок власника або уповноваженого ним органу виплатити працівникові середній заробіток за час затримки виконання рішення про поновлення його на роботі настає тільки тоді, коли така затримка була допущена з вини власника або уповноваженого ним органу. Рішення суду про поновлення позивача на посаді була виконана відповідачем негайно, одразу після отримання ухвали суду від 04.03.2016 про роз'яснення постанови про поновлення ОСОБА_3, тому відповідач вважає, що не відбулося затримки рішення суду про поновлення позивача.

Щодо вимог зобов'язати УМВС України в Чернігівській області виплатити щомісячну грошову допомогу в розмірі посадового окладу за військовим (спеціальним) званням то відповідач вважає їх необґрунтованими, оскільки особам, які в період отримання щомісячної грошової допомоги були зареєстровані в установленому порядку в державній службі зайнятості, виплата допомоги припиняється з місяця, що настає за місяцем реєстрації. Станом на 06.11.2015 року позивач обліковувався в центрі зайнятості та до 02.03.2016 року отримував допомогу по безробіттю, отже він не має право на отримання такої допомоги. Щодо позовних вимог про компенсацію позивачу частини невикористаної щорічної відпустки за 2014 рік, то відповідач вважає, що в їх задоволенні необхідно відмовити з підстав того, що відшкодуванню підлягає компенсація за невикористану відпустку за рік звільнення.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що наказом начальника УМВС України в Чернігівській області від 22.05.2015 № 187 о/с позивача було звільнено з посади першого заступника начальника Носівського районного відділу - начальника слідчого відділення Управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області.

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 24.12.2015 по справі № 825/1995/15-а за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області, Носівського районного відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області про скасування наказів та поновлення на роботі позов ОСОБА_1 було задоволено в повному обсязі. Скасовано накази Управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області від 22.05.2015 № 187 о/с та від 30.11.2015 № 2 о/с в частині звільнення ОСОБА_1. Поновлено ОСОБА_1 на посаді першого заступника начальника Носівського районного відділу - начальника слідчого відділення Управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області з 23.05.2015.

Постанова суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді першого заступника начальника Носівського районного відділу - начальника слідчого відділення Управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області допущена до негайного виконання.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 15.01.2016 апеляційну скаргу УМВС України в Чернігівській області залишено без задоволення, а постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 24.12.2015 - без змін.

Наказом голови ліквідаційної комісії УМВС України в Чернігівській області від 11.03.2016 № 11о/с ОСОБА_1 поновлено на посаді першого заступника начальника відділу - начальника слідчого відділення Носівського районного відділу УМВС України в Чернігівській області.

Наказом голови ліквідаційної комісії УМВС України в Чернігівській області від 11.03.2016 № 11о/с згідно з пунктами 10 та 11 Розділу ХІ Закону України "Про Національну поліцію" та відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, ОСОБА_1 звільнено з ОВС України з 06.11.2015 у запас Збройних Сил України за підпунктом "г" пункту 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (через скорочення штатів).

За результатами розгляду звернення ОСОБА_3 від 22.03.2016 року УМВС України в Чернігівській області на адресу позивача було направлено лист від 07.04.2016 № 24/К-126-1 з інформацією щодо нарахованих коштів за час вимушеного прогулу за період з 23.05.2015 по 06.11.2015 та суму проведених з цього відрахувань на сплату обов'язкових податків та зборів.

Як вбачається з тексту листа, відповідно до наказу по особовому складу УМВС України в Чернігівській області від 11.03.2016 № 11о/с ОСОБА_3 за час вимушеного прогулу за період з 23.05.2015 по 06.11.2015 позивачу було нараховано наступні види виплат:

грошове забезпечення в сумі 14174,11 грн.;

компенсація за невикористану відпустку в сумі 5077,29 грн.;

одноразова грошова допомога при звільненні в сумі 14419,60 грн.

компенсація податку з доходів фізичних осіб в сумі 14001,62 грн.

В листі зазначено, що сума утримань: прибутковий податок з фізичних осіб - 5136,26 грн. та військовий збір (1,5%) - 428,02 грн. Сума, яка належить до виплати становила 28106,72 грн.

Крім того, ОСОБА_1 повідомлено про те, що до УМВС України в Чернігівській області надійшла претензія від Носівського районного центру зайнятості від 24.03.2016 № 212, на виконання якої з грошового забезпечення ОСОБА_1 утримана сума, отриманої ним допомоги по безробіттю в розмірі 26870,76 грн. Враховуючи викладене, УМВС України в Чернігівській області повідомило позивача про те, що на його картковий рахунок буде перераховано суму в розмірі 1235,96 грн.

Не погодившись з отриманою відповіддю, 17.04.2016 року позивач звернувся з вимогою переглянути розмір нарахованих сум. Листом від 05.05.2016 № 24/к-174-1 за результатами перевірки ліквідаційною комісією УМВС України в Чернігівській області позивачу було надано відповідь-повідомлення з новим розрахунком нарахованих ОСОБА_3 коштів за час вимушеного прогулу за період з 23.05.2015 по 06.11.2015 та суму проведених з цього відрахувань на сплату обов'язкових податків та зборів.

Загальна сума нарахування становить 91788,36 грн.

Грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 23.05.2015 року по 06.11.2016 року в сумі 31391,34 грн.

компенсація за невикористану в рік звільнення відпустку, пропорційну фактично відпрацьованому часу в сумі 6102,28 грн.

одноразова грошова допомога при звільненні в сумі 40293,12 грн.

компенсація податку з доходів фізичних осіб в сумі 14001,62 грн.

З вказаної суми було утримано:

податок з доходів фізичних осіб в сумі 14001,62 грн.

військовий збір в сумі 1166,80 грн.

кошти, перераховані на користь районного центру зайнятості на підставі претензії № 212 від 24.03.2016 року в сумі 26870,76 грн. Загальна сума утримання становить 42039,18 грн.

Виходячи з викладеного, загальна сума для виплати ОСОБА_3 становить - 49749,18 грн.

Як свідчать матеріали справи, 14.04.2015 року платіжним дорученнями № 18 (а.с. 50) позивачу було перераховано 1235,96 грн. та 26878,76 грн. Окремо, відповідно до довідки від 03.06.20165 року, в травні 2015 року на користь позивача при проведенні розрахунку при звільненні було сплачено частину компенсації за невикористану в році звільнення відпустку в сумі 2852,63 грн. Решту суми 45660,59 грн. перераховано на картковий рахунок позивача платіжним дорученням № 24 від 01.06.2016 року (а.с. 56).

З огляду на зазначене, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_3 про визнання неправомірними дій Носівського районного відділу УМВС України в Чернігівської області щодо розрахунку ОСОБА_1 07.04.2016 грошового забезпечення за час вимушеного прогулу з 23.05.2015 по 06.11.2015, компенсації за невикористану відпустку за 2015 рік, одноразової грошової допомоги при звільненні є обґрунтованими.

В судовому засіданні представником відповідача було визнано, що дійсно при проведенні обчислень належних до розрахунку сум, Носівським РВ було допущено помилки, у зв'язку із чим в листі від 07.04.2016 № 24/К-126-1 значиться значно менша сума до виплати ОСОБА_3 та за результатами розгляду повторного звернення позивача до УМВС України в Чернігівській області було проведено відповідний перерахунок в бік збільшення суми до виплати. Враховуючи наведене, дії Носівського РВ УМВС України в Чернігівській області щодо нарахування значно меншої суми, аніж належить до виплати, суд вважає протиправними.

Відповідно до статті 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Суд вважає, що в зв'язку із нарахуванням позивачу сум належних до виплати після звільнення в значно меншому розмірі, йому заподіяно моральну шкоду, оскільки такими діями ОСОБА_3 було позбавлено законного права на отримання грошового забезпечення в повному обсязі, що поставило його у скрутне матеріальне становище та змусило докладати додаткових зусиль для відстоювання своїх прав.

При визначенні розміру коштів на відшкодування моральної шкоди суд враховує характер порушення прав ОСОБА_3, тяжкість і істотність вимушених змін у житті після незаконного звільнення, а тому вважає, що 1000,00 грн. буде достатньою грошовою компенсацією понесених позивачем моральних страждань, яка підлягає стягненню з Носівського районного відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області.

Щодо позовних вимог про стягнення з Носівського РВ УМВС України в Чернігівській області на користь ОСОБА_3 коштів в розмірі середнього заробітку за час затримки виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 24.12.2015 за період часу з 24.12.2015 по 11.03.2016, то суд вважає, що вони не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 236 КЗпП України у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Як встановлено в судовому засіданні на виконання постанови Чернігівського окружного адміністративного суду від 24.12.2015 наказом голови ліквідаційної комісії УМВС України в Чернігівській області від 11.03.2016 № 11о/с ОСОБА_1 поновлено на посаді першого заступника начальника відділу - начальника слідчого відділення Носівського районного відділу УМВС України в Чернігівській області. Отже виконання постанови суду про поновлення позивача на посаді здійснювало УМВС України в Чернігівській області, таким чином позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду звернені до Носівського РВ УМВС України в Чернігівській області, яке не є зобов'язаною особою щодо поновлення позивача на посаді, є необґрунтованими.

Враховуючи наведене, суд вважає що в задоволенні позовних вимог в цій частині необхідно відмовити.

Щодо позовних вимог зобов'язання Носівського РВ УМВС України в Чернігівській області на підставі ст. 9-1 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» виплатити щомісячну грошову допомогу в розмірі посадового окладу за спеціальним званням «Майор міліції» в сумі 125 грн. протягом одного року, починаючи з часу звільнення зі служби з листопада 2015 року по час розгляду справи то суд також вважає, що зазначена вимога не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 9-1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» особам, які звільнені зі служби за віком, станом здоров'я чи у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів без права на пенсію, протягом одного року після звільнення зі служби виплачується щомісячна грошова допомога в розмірі окладу за військовим (спеціальним) званням.

Умови призначення та порядок виплати щомісячної грошової допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 11 Постанови Кабінету Міністрів України «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» від 17.07.1992 № 393 особам, звільненим із служби за віком, станом здоров'я чи у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів без права на пенсію, протягом одного року після звільнення із служби виплачується щомісячна грошова допомога у розмірі окладу за військовим (спеціальним) званням.

Щомісячна грошова допомога виплачується тим особам, що під час служби мали право на отримання окладу за військовим (спеціальним) званням.

Річний строк для виплати щомісячної грошової допомоги особам, зазначеним у абзаці першому цього пункту, обчислюється з дня звільнення їх із служби. Допомога виплачується з дня, що настає за датою, по яку особі нараховано грошове забезпечення при звільненні.

Виплата щомісячної грошової допомоги здійснюється Міністерством оборони, Міністерством надзвичайних ситуацій, Міністерством внутрішніх справ, Національною поліцією, Міністерством транспорту та зв'язку, Державною податковою адміністрацією, Державною прикордонною службою, Державною службою спеціального зв'язку та захисту інформації, Державною кримінально-виконавчою службою, Службою безпеки, Службою зовнішньої розвідки, Державною інспекцією техногенної безпеки, Державною службою з надзвичайних ситуацій, Управлінням державної охорони через уповноважені ними органи.

Особам, які в період отримання щомісячної грошової допомоги були зареєстровані в установленому порядку в державній службі зайнятості, виплата допомоги припиняється з місяця, що настає за місяцем реєстрації

Про прийняття (призов) на службу або поновлення на службі (посаді), реєстрацію в державній службі зайнятості, призначення пенсії особа, якій виплачувалася щомісячна грошова допомога, зобов'язана у тижневий строк повідомити органу, який здійснює її виплату.

Як свідчить претензія Носівського районного центру зайнятості від 24.03.2016 № 212 ОСОБА_3 з 04.06.2015 перебував на обліку в Бобровицькому районному центрі зайнятості в статусі безробітного. Позивачу відповідно до наказу № НТ150604 від 11.06.2015 призначена допомога по безробіттю. За час перебування на обліку ОСОБА_3 було виплачено допомогу по безробіттю в сумі 26870,76 грн.

Згідно наказу начальника УМВС України в Чернігівській області від 22.05.2015 № 187 о/с днем звільнення ОСОБА_3 з посади посаді першого заступника начальника Носівського районного відділу - начальника слідчого відділення Управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області. Таким чином днем звільнення позивача з посади є 22.05.2015. А згідно постанови суду його поновлено на посаді з 23.05.2015.

Позивач став на обліку у Бобровицький центр зайнятості на облік 04.06.2015, отже між звільненням та постановленням на облік пройшло менше місяця, отже Носівське РВ УМВс України в Чернігівській області не зобов'язане було здійснювати йому виплату щомісячної грошової допомоги в розмірі окладу за військовим (спеціальним) званням відповідно до ст. 9-1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Щодо позовних вимог про стягнення на користь ОСОБА_1 коштів за час невикористаної чергової відпустки за 12 днів 2014 року, то суд вважає, що вони не підлягають задоволенню.

Так, суд зазначає, що питання проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, звільненням із неї, права і обов'язки таких осіб визначені та урегульовані спеціальним законодавством, зокрема Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів Української PCP від 29 липня 1991 року № 114.

Відповідно до п. 56 цього Положення особам рядового і начальницького складу, які звільняються з органів внутрішніх справ, за невикористану в році звільнення відпустку виплачується грошова компенсація відповідно до законодавства.

Отже, виплата компенсації за невикористану частину відпустку відповідно до вимог законодавства передбачена лише за рік, в якому особа рядового або начальницького складу звільняється з посади. Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого не передбачає можливості компенсації невикористаної відпустки за роки, що передують року звільнення.

Позивача звільнено з посади в 2015 році, отже кошти за невикористану ним відпустку за 2014 рік не відшкодовується. В судовому засіданні було встановлено, що за невикористану ОСОБА_1 відпустку в 2015 році, йому виплачено компенсацію.

Враховуючи наведене, суд вважає, що в задоволенні цієї частини позовних вимог необхідно відмовити з підстав наведених вище.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що оскільки Носівським РВ УМВС України в Чернігівській області було здійснено протиправний розрахунок належних до виплати сум ОСОБА_3 при звільненні в листі від 07.04.2016 № 24/К-126-1 в значно меншому розмірі, що визнає відповідач, тому суд вважає, що позовні вимоги про визнання протиправними дій відповідача щодо здійснення такого розрахунку підлягають задоволенню, а також враховуючи, що такими діями відповідача позивачу завдано моральних страждань, суд вважає, що на користь ОСОБА_3 підлягає стягненню моральна шкода в розмірі 1000,00 грн. Щодо позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення ОСОБА_1 на посаді, а також про стягнення щомісячного грошової допомоги в розмірі окладу за військовим (спеціальним) званням відповідно до ст. 9-1 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та стягнення компенсації за невикористану в 2014 році відпустку, то суд вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Носівського районного відділу управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівської області щодо розрахунку ОСОБА_1 07.04.2016 грошового забезпечення за час вимушеного прогулу з 23.05.2015 по 06.11.2015, компенсації за невикоритсану відпустку за 2015 рік, одноразової грошової допомоги при звільненні.

Стягнути з Носівського районного відділу управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівської області на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 1000 (одна тисяча) грн. 00 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова суду набирає законної сили в порядку статей 167,186 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя О.В. Кашпур