Справа № 2508/5948/2012
Суддя: Бузунко О. А.
Дата ухвалення: 2012-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/2508/7234/2012 Справа № 2508/5948/2012
ПОСТАНОВА

іменем України

24 жовтня 2012 року смт. Козелець

Козелецький районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого-судді Бузунко О.А.

при секретареві Галюк Л.В.

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача Ананка І.І.,

представників відповідача Старченко В.В.,

Поліновського П.В., Скок Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Козелецькому районі Чернігівської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
09.08.2012 року позивач ОСОБА_1 звернулась до Управління Пенсійного фонду України в Козелецькому районі Чернігівської області з адміністративним позовом про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування своїх вимог позивач ОСОБА_1 зазначила, що перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Козелецькому районі і одержує пенсію за віком в розмірі 2480 грн., а з грудня 2011 року пенсія була зменшена до 1071 грн. В березні 2012 року позивач звернулась до Управління Пенсійного фонду України в Козелецькому районі Чернігівської області з проханням повідомити причину зменшення пенсії, на що отримала відповідь про те, що довідка про заробітну плату від 23.07.2004 року № 272, подана в 2004 році для перерахунку пенсії, не відповідає дійсності. На звернення позивача від 30 червня 2012 року листом від 18.07.2012 року № 42/04/М-2 Управління відмовило в донарахуванні та виплаті пенсії.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що довідка про заробітну плату від 23.07.2004 року № 272, видана по формі, затвердженій наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Пенсійного фонду України, містить кутовий штамп, підписи посадових осіб, завірена гербовою печаткою частини і не містить будь-яких виправлень. Дана довідка не визнавалась не чинною ні в судовому, ні в адміністративному порядку, а тому є чинною. Щодо проведення в 1990 роках виплат працівникам за додатковими відомостями, які не входили до складу основної роздавальної відомості в/ч НОМЕР_1 , не може надати інформацію, в зв`язку з тим, що термін зберігання додаткових відомостей складає 3-5 років. Зберігаються відомості лише щодо виплати основної заробітної плати.

Відповідач 01 жовтня 2012 року подав до суду заперечення, в яких вказує на те, що з 01 січня 2004 р. ОСОБА_1 було зроблено перерахунок пенсії з добавленням стажу (стаж зараховано по 31.12.2003 р.) та з іншої заробітної плати за період з 01.01.1993 р. по 31.12.1993 р. Для проведення даного перерахунку позивачем були надані відповідні довідки про заробітну плату за 1993-1997 р.р. При перерахунку пенсії було вибрано найбільш вигідний період заробітку з 01.01.1993 р. по 31.12.1993 р. З 01.09.2006 року проводились перерахунки пенсії тільки з добавленням стажу, без зміни заробітної плати. 18.10.2011 року було проведено перевірку достовірності подання довідки про заробіток № 272 від 23.07.2004 року, виданою в/ч НОМЕР_1 . Перевіркою встановлено невідповідність даних довідки з фактичним нарахуванням за 1993-1996 роки. Результати перевірки достовірності даних довідки про заробіток № 272 від 23.07.2004 р., виданої в/ч НОМЕР_1 , проведеної Територіальним Північно-Східним контрольно-ревізійним управлінням Контрольно-ревізійного департаменту Міністерства оборони України (акт № 234/1/31/203 від 29.12.2011 р.) та результати перевірки, проведеної Козелецькою міжрайонною державною фінансовою інспекцією (акт № 07-25/08 від 27.02.2012 р.), підтверджують дані перевірки, яка проведена Управлінням Пенсійного фонду України в Козелецькому районі 18.10.2011 р. В акті від 29.12.2011 року №234/1/31/203 зазначено, що ревізією окремих питань встановлені розбіжності у сумах заробітної плати, відображених у довідці про заробіток, який враховується при обчисленні пенсій від 23.07.2004 року №272 та у сумах заробітної плати, що вказані у роздавальних відомостях на виплату заробітної плати за 1993-1995 роки, а саме: загальна сума заробітної плати за роздавальними відомостями 1993 року склала 19,22598 грн., в той час, як у довідці від 23.07.2004 року №272 загальна сума заробітної плати за 1993 рік визначалась в сумі 8891470 крб. (в перерахунку на гривні 88, 91470 грн.), що на 69, 68872 грн. більше від фактичної суми заробітної плати (визначена у роздавальних відомостях 1993 року). Перерахунок пенсії з 01.01.2004 року, тобто з періоду, коли були враховані невірні суми доходу, було проведено згідно даних довідки про заробітну плату №945/ФС від 19.10.2011 р., виданої в/ч НОМЕР_2 . З цієї ж заробітної плати були проведені перерахунки з 01.09.2006 року з добавленням стажу та з 01.07.2009 року з добавленням стажу. Сума переплати за період з 01.01.2004 року по 30.11.2011 року склала 70 907 грн. 64 коп.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник позов підтримали в повному обсязі та наполягали на його задоволенні, посилаючись на те, що посадові особи Управління Пенсійного фонду України в Козелецькому районі нарахували ОСОБА_1 пенсію на свій розсуд, чим грубо порушили її права.

Представники відповідача позов не визнали за його необґрунтованістю та просили в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити, посилаючись на свої письмові заперечення.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи приходить до висновку про задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Спеціальним законом, який гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій, є Закон України «Про пенсійне забезпечення». Відповідно до ч.1, 2 ст. 65 вказаного закону середньомісячний заробіток для обчислення пенсій береться за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд протягом усієї трудової діяльності незалежно від перерв у роботі та за період роботи починаючи з 1 липня 2003 року до моменту звернення за пенсією. Заробіток за період роботи до 1 липня 2003 року враховується на підставі документів про нараховану заробітну плату (виплати, дохід), виданих у встановленому законодавством порядку, а за період роботи починаючи з 1 липня 2003 року - за даними персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. У разі відсутності відомостей про заробітну плату (виплати, дохід) у системі персоніфікованого обліку подаються документи про нараховану заробітну плату (виплати, дохід), видані в установленому законодавством порядку.

Оскільки позивачем було обрано період, в якому персоніфікований облік не вівся, довідка № 272 від 23 липня 2004 року була надана на підставі документів про нараховану заробітну плату. Форма довідки на момент її видачі відповідала затвердженій Наказом Міністерства праці та соціальної політики України, пенсійного фонду України від 30 квітня 2002 року № 224/30 «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Ч. 1 ст. 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

В судовому засіданні в якості свідків було допитано ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , які пояснили, що вони свого часу обіймали певні посади у фінансових установах військової частини та підтвердили той факт, в 1990-х роках, окрім основної заробітної плати військовослужбовцям та особам, які працювали у військових частинах, отримували доплати до заробітної плати (в зв`язку з інфляцією), в тому числі із запізненням. Такі доплати проводилися за додатковими відомостями, строк зберігання яких є нетривалим. Свідки також пояснили, що кожного року працівники Пенсійного фонду проводили перевірки і якби факти, відображені в довідці, що тоді видавалася, не знайшли свого підтвердження, це мало б відповідну реакцію зі сторони Пенсійного фонду.

Представники відповідача спростувати факт, що за період 1993 1998 року, період, який відображений в довідці, не здійснювалися донарахування до заробітної плати, не змогли.

В судовому засіданні представники відповідача акцентували увагу суду на тому, що за період 1993-1998 роки довідка про розмір заробітної плати також була видана ОСОБА_5 , яка свого часу працювала на посаді начальника аптеки військової частини НОМЕР_3 . Довідка видана за той же період, що і ОСОБА_1 , але різниця в сумах заробітної плати є суттєвою.

Судом довідка, видана ОСОБА_6 , не може братися до уваги як належний доказ для підтвердження недійсності довідки № 272, оскільки довідки видані за різних юридично значимих обставин для справи.

Крім того, в запереченнях відповідача акцентується увага на тому, що згідно звіту за 1993 рік загальний фонд заробітної плати, всіх винагород і премій всіх працівників військової частини НОМЕР_3 , на які нараховувалися внески до Пенсійного фонду України за весь 1993 рік складає 189, 97402 грн., в той час як в довідці про заробітну плату № 272 від 23 лютого 2004 року, заробітна плата позивача за весь 1993 рік складає 88,91470 грн. З огляду на викладене представники відповідача зробили висновок, що довідка № 272 не може відповідати дійсності.

Проте до уваги в такому випадку повинні братися суми, з яких утримано внески до Пенсійного фонду України (беручи до уваги той факт, про який засвідчили свідки). Проте такої інформації відповідачем не надано.

Згідно з ч. 1 ст. 2, ч. 2 ст. 11 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідач не надав суду будь-яких доказів на обґрунтування правомірності своїх дій щодо утримання відрахувань з пенсії ОСОБА_1 та недійсності довідки № 272, тому позовні вимоги підлягають до задоволення.

Згідно з ч. 1 ст. 256 КАС України негайно виконуються постанови суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 65, 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ст.ст. 2, 11, 71, 158, 159, 160, 162, 163, 256 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:
Позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Козелецькому районі Чернігівської області задовольнити.

Визнати протиправними дії Управління Управління Пенсійного фонду України в Козелецькому районі Чернігівської області щодо зменшення розміру пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в Козелецькому районі Чернігівської області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки про заробітну плату від 23 липня 2004 року № 272, починаючи з 1 січня 2012 року, з урахуванням проведених виплат.

Допустити негайне виконання постанови в межах суми стягнення за один місяць.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом ч. 3 ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Козелецького районного суду Бузунко О.А.