Справа № 809/1271/14
Суддя: Ніколін Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2016-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2016 року Справа № 876/6525/14

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Ніколіна В.В.,

суддів Гінди О.М., Качмара В.Я.,

участю секретаря Гользбергер А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Коломийської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18.06.2014 року у справі за позовом Приватного підприємства "Аміс" до Коломийської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області про визнання протиправними дій та зобов'язання до вчинення дій, -

ВСТАНОВИЛА :

Приватне підприємство "Аміс" 24.04.2014року звернулося в суд із позовом до Коломийської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області про визнання протиправними дій та зобов'язання до вчинення дій.

Позовні вимоги мотивовані тим, що за результатами документальних позапланових невиїзних перевірок ПП "Аміс" з питань документального підтвердження господарських відносин з платниками податків ТОВ "Нові технології ТПВ", ПП "БК Аструм" ТОВ "Гарант-Буд-Сервіс", ТОВ "Будівельно-торгова компанія "Євробуд", ТОВ "Укрміксі" Коломийської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області сформовані акти відповідно від 26.12.2013 №993/22-01/34677570, від 20.01.2014 №30/22-01/34677570, від 09.07.2013 №40/09-07-22-01/34677570 відповідно до висновків яких встановлено фіктивність правочинів, вчинених ПП "Аміс" із вказаними контрагентами.

Такі висновки податкового органу і стали підставою для проведення Коломийською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області коригування в підсистемі "Система автоматичного співставлення податкових зобов'язань з податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України" інформаційної системи "Податковий блок", що полягало у зменшенні задекларованих ПП "Аміс" податкових зобов'язань та сум податкового кредиту, самостійно визначених Приватним підприємством "Аміс" у поданих податкових деклараціях з податку на додану вартість у відповідних податкових періодах.

Вказані висновки податкового органу позивач вважає протиправними, оскільки у підприємства за наслідками здійснення господарських відносин із вищевказаними контрагентами наявні всі первинні документи, що підтверджують реальність укладання та виконання господарських зобов'язань; документально підтверджено також реальне перерахування коштів та використання придбаних матеріалів у власній господарській діяльності.

Оскаржуваною постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18.06.2014 року - задоволено позов.

У поданій апеляційній скарзі відповідач просить зазначену постанову скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, покликаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує, тим, що в ході проведення перевірок ПП "Аміс" встановлено, що підприємством, в період який підлягав перевірці, здійснювалися господарські операції з ТОВ "Нові технології ТПВ", ПП "БК Аструм" ТОВ "Гарант-Буд-Сервіс", ТОВ "Будівельно-торгова компанія "Євробуд", ТОВ "Укрміксі". На думку податкового органу, укладені договори є нікчемними, оскільки порушують публічний порядок, і направлені на незаконне заволодіння майном держави; договори не спрямовані на реальне настання правових наслідків обумовлених у них зважаючи на таке.

Від ДПІ у Печерському районі м. Києва отримано акти про неможливість проведення зустрічних звірок контрагентів позивача з підстав відсутності Товариств за місцем реєстрації, їх первинних та бухгалтерських документів. Встановлено також відсутність поставок товарів та укладання угод з метою настання реальних наслідків між Підприємствами та Покупцями.

Враховуючи факти, які встановлені під час даних перевірок Коломийська об'єднана державна податкова інспекція дійшла висновку, що укладені договори між позивачем і контрагентами відповідно до підпунктів 1, 2 статті 215, підпунктів 1, 5 статті 203 Цивільного кодексу України є нікчемними. Вважає, що позивачем не підтверджено товарність господарських операцій, які здійснювалися у період, що підлягав перевірці, із контрагентами та безпідставно включено до складу податкового кредиту суми ПДВ. Виявлені перевіркою порушення, допущені позивачем, викладені в актах перевірки, в подальшому і стали підставою для відображення їх в системі Податковий блок. Вважає дії податкового органу правомірними, просив в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана скарга підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що позивач не несе відповідальності за можливу недостовірність інформації про контрагентів, а саме щодо наявності чи відсутності основних фондів і виробничих потужностей, трудових ресурсів, транспортних засобів.

Відповідно до пункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий кредит визначений як сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України передбачено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно пункту 198.6 статті 198 вказаного Кодексу не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Як зазначалося вище, в матеріалах справи наявні копії відповідних документів, які підтверджують факт правомірності формування позивачем податкового кредиту по податку на додану вартість.

Пунктом 1 частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову.

Здійснена податковим органом податкова кваліфікація операцій за відсутності перевірки платника з дослідженням фінансово-господарських документів, пов'язаних з нарахуванням і сплатою податку, відмінності між задекларованими показниками податкової звітності контрагентів, невинесення податкового повідомлення-рішення не може слугувати підставою для внесення змін до інформаційної системи "Податковий блок". Висновок щодо правильності (або недостовірності) задекларованих платником даних податкового обліку, як підстави для внесення змін до вказаної бази даних може бути зроблений податковим органом лише після визначення платникові податкових зобов'язань та їх узгодження у встановленому законом порядку. У податковому праві визнається критерій добросовісності платника, який передбачає законність дій платника у сфері податкових правовідносин (у тому числі і щодо формування даних податкового обліку), доки це не спростовано у порядку, встановленому Податковим кодексом України. Наведене також виключає можливість застосування до платника негативних правових наслідків (зокрема, у вигляді вилучення з електронної бази даних задекларованих ним показників) до моменту донарахування платникові податкового зобов'язання в порядку статті 54 ПК України та його узгодження.

Враховуючи ту обставину, що зустрічні звірки не є перевірками в розумінні ст. 75 ПК України, у перевіряючого органу були відсутні правові підстави для здійснення перевірки повноти обчислення та своєчасності сплати до бюджету відповідних податків, а також розміщення в таких актах висновків про порушення підприємствами податкового законодавства, суд приходить до висновку, що Коломийська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області зобов'язана відновити в електронній базі "Автоматизована система співставлення інформаційної системи Міністерства доходів і зборів України "Податковий блок" показники податкової звітності ПП "Амікс", відображені в податкових деклараціях, що сформовані за результатами господарських відносин із контрагентами ТОВ "Нові технології ТПВ", ПП "БК Аструм", ТОВ "Гарант-Буд-Сервіс", ТОВ "Будівельно-торгова компанія "Євробуд" та ТОВ "Укрміксі".

Такі висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів, не відповідають нормам матеріального права.

ПП "Аміс" Коломийською районною державною адміністрацією 16.10.2006 року зареєстроване юридичною особою та включене до ЄДРПОУ, що підтверджується копією довідки з ЄДРПОУ від 25.12.2012 року, виданої управлінням статистики у місті Коломиї. Крім того, позивач Коломийською об'єднаною державною податковою інспекцією 17.10.2006 року взятий на податковий облік .

Коломийською об'єднаною державною податковою інспекцією проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ПП "Аміс" з питань документального підтвердження господарських відносин із платником податків ТОВ "Нові технології ТПВ" за квітень, серпень 2012 року, їх реальності та повноти відображення в обліку, за результатами якої відповідачем 26.12.2013 року складено акт за №993/22-01/34677570 . Також, за результатами документальної позапланової невиїзної перевірки ПП "Аміс" з питань документального підтвердження господарських відносин із платником податків ПП "БК Аструм" за квітень 2013 року, їх реальність та повноти відображення в обліку складено акт від 20.01.2014 року №30/22-01/34677570 .

Внаслідок проведення 09.07.2013 документальної позапланової перевірки ПП "Аміс" з питань документального підтвердження господарських відносин з платником податків ТОВ "Гарант-Буд-Сервіс" за листопад, грудень 2011 року, ТОВ "Будівельно-торгова компанія "Євробуд" за серпень-жовтень 2011 року, ТОВ "Укрміксі" за жовтень-грудень 2012 року, ТОВ "Нові технології ТПВ" за травень-липень 2012 року, їх реальності та повноти відображення в обліку" складено акт №40/09-07-22-01/34677570 . В ході перевірки здійсненої 26.12.2013 року відповідач прийшов до висновку, що ПП "Аміс" є підприємством транзитером. Товарно-матеріальні цінності отримані від ТОВ "Нові технології ТПВ" відписано на ТОВ "Епіцентр К". Податковим органом не виявлено документів, на підтвердження руху товару від продавця (постачальника) позивачу, а в подальшому ТОВ "Епіцентр К", що в свою чергу свідчить про проведення транзитних фінансових потоків, спрямованих на здійснення операцій по наданню податкової вигоди переважно контрагентам, які не виконують свої податкові зобов'язання, для штучного формування валових витрат та податкового кредиту, не маючи при цьому реального товарного характеру. Аналогічні порушення зазначені в актах перевірки від 20.10.2014 року та 09.07.2013 року. За результатами перевірок, податковим органом податкові повідомлення-рішення не виносилося.

На підставі вищенаведених висновків відповідачем було проведено коригування в підсистемі інформаційної системи Податковий блок "Система автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України", що стосуються розміру податкових зобов'язань та податкового кредиту позивача.

Згідно з п. 1.1 ст. 1 Податкового кодексу України , відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України.

Відповідно до ст. 20.1.1 ПК України відповідачу надано право запрошувати платників податків або їх представників для перевірки правильності нарахування та своєчасності сплати податків та зборів, дотримання вимог іншого законодавства, здійснення контролю за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби. Письмові повідомлення про такі запрошення надсилаються в порядку, встановленому статтею 42 цього Кодексу, не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня запрошення рекомендованими листами, в яких зазначаються підстави запрошення, дата і час, на які запрошується платник податків (представник платника податків).

Згідно з п. 75.1 ст. 75 ПК України, органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться органами державної податкової служби в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на органи державної податкової служби.

Документальною перевіркою згідно з п.п. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 ПК України вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, а також отриманих в установленому законодавством порядку органом державної податкової служби документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Порядком оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого Наказом ДПА України № 984 від 22.12.2010 року визначено, що акт - це службовий документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки фінансово-господарської діяльності платника податків і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби. Акт документальної перевірки повинен містити систематизований виклад виявлених під час перевірки фактів порушень норм податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби. Факти виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об'єктивно та в повній мірі, із посиланням на первинні або інші документи, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку, що підтверджують наявність зазначених фактів.

Згідно з п. 5.2 Порядку, у разі встановлення перевіркою порушень податкового законодавства за кожним відображеним в акті фактом порушення необхідно: чітко викласти зміст порушення з посиланням на конкретні пункти і статті законодавчих актів, що порушені платником податків, зазначити період (місяць, квартал, рік) фінансово-господарської діяльності платника податків та господарську операцію, в результаті якої здійснено це порушення, при цьому додати до акта письмові пояснення посадових осіб платника податків або його законних представників щодо встановлених порушень; зазначити первинні документи, на підставі яких вчинено записи у податковому та бухгалтерському обліку, навести регістри бухгалтерського обліку, кореспонденцію рахунків операцій та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків і зборів, та докази, що підтверджують наявність факту порушення; у разі відсутності первинних документів або ненадання для перевірки первинних та інших документів, що підтверджують факт порушення, зазначити перелік цих документів.

Згідно із п. 6.2 Порядку, виявлені порушення податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, відображаються у гривнях у розрізі податків та зборів з розбивкою за роками та податковими періодами у межах періоду, що перевіряється. Виявлені порушення валютного законодавства відображаються у розрізі зовнішньоекономічних договорів (контрактів).

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин, вчинених ними при здійсненні, владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень, якщо платник податків вважає, що цими рішеннями, діями чи бездіяльністю його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші обмеження прав чи свобод (стаття друга, п.п.1 п.2 ст. 17 КАС України).

Порядок оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства затверджено наказом Державної податкової адміністрації України від 22.12.10 № 984.

Як випливає зі змісту пункту 1.3 Порядку оформлення результатів невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 10.08.05 № 327, складення акта за результатами проведення перевірки платника є службовою діяльністю контролюючого органу на виконання своїх посадових обов'язків із збирання доказової інформації стосовно вчинених платником порушень податкової дисципліни. В той же час, наказ ДПА України від 18.04.08 №266, не будучи зареєстрованими у Міністерстві юстиції України, не є нормативно-правовим актом, яким регулюються відносини у сфері справляння податків і зборів, а затверджені ним Методичні рекомендації не носять для платників податків обов'язкового характеру.

Для виконання службових обов'язків податковим органом створені такі програмні продукти: система формування та подання до органу ДПС засобами телекомунікаційного зв'язку податкової звітності в електронному вигляді щодо ведення обліку розшифрування податкового кредиту та податкових зобов'язань у розрізі контрагентів; система приймання та комп'ютерної обробки податкової звітності щодо проведення автоматизованого контролю податкової декларації з податку на додану вартість на районному рівні; система автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України. Зокрема, АІС «Система автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України» є програмним продуктом, створеним для внутрішнього використання органами державної податкової служби для обробки зібраної інформації в автоматичному режимі.

Таким чином перевірці наявна в ній інформація не підлягає, а тому АІС «Система автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України» не може нести інформацію, що має доказове значення, в тому числі, відноситись до податкової інформації. Отримані результати автоматизованого співставлення на центральному рівні податкової звітності з ПДВ, відповідно до Методичних рекомендацій, підлягають перевірці органами ДПС на місцях.

Також звертаємо увагу що, відповідачем не здійснено жодних коригувань в картці особового рахунку позивача з податку на додану вартість.

Враховуючи викладене, внесення або зміна інформації у базах інформаційних систем, які використовуються органами державної податкової служби, самі по собі не створюють для платника податків будь-яких юридичних наслідків не змінюють прав та обов'язків, оскільки внесення такої інформації не призводить до коригування (збільшення) податкових зобов'язань платника податків.

Вважаємо, що судом порушено норми процесуального права, а саме:

ст.70 Кодексу адміністративного судочинства України, яка визначає, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, при винесенні постанови судам взято до уваги неналежні докази, щодо предмета доказування .

ч. 3 ст. 86 КАС України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Проте, в порушення ст.86 КАС України судом не прийнято до уваги докази надані податковим органом, залишивши їх поза увагою.

Враховуючи викладене, судом першої інстанцій не надано належної оцінки вищенаведеним нормам законодавства, не у повній мірі з'ясовані обставини справи, що призвело до невірного їх застосування та неправильного вирішення справи по суті.

Судом не дотримана така основна засада судочинства, передбачена ст. 129 Конституції України, як законність, що передбачає вирішення спору при правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права.

Крім того, у постанові Верховного суду України від 3 листопада 2015 року (справа № 21-99а15) міститься правовий висновок, відповідно до якого відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, щодо компетенції контролюючих органів, повноважень і обов'язків їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, урегульовані ПК. Способом здійснення такого контролю є, зокрема, інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності контролюючих органів. Інформація, зібрана відповідно до цього Кодексу, може зберігатися та опрацьовуватися в інформаційних базах контролюючих органів або безпосередньо посадовими (службовими) особами контролюючих органів. Висновки, викладені в акті перевірки, є відображенням дій податкових інспекторів та не породжують правових наслідків для платника податків і, відповідно, такий акт не порушує прав останнього. Дії контролюючого органу щодо внесення до Інтегрованої автоматизованої інформаційної системи «Податковий блок» змін показників податкової звітності суб'єктів господарювання в частині податкового кредиту та податкових зобов'язань на підставі акта перевірки без прийняття податкових повідомлень-рішень не породжують правових наслідків для платників податків та не порушують їхні права, оскільки розміщена в цій системі інформація є службовою та використовується податковими органами для обробки зібраної інформації в автоматичному режимі (використовується для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань) з метою здійснення податкового контролю.

У справі, яка розглядається, спір виник щодо дій ДПІ стосовно внесення на підставі Акта перевірки до Інформаційної системи коригування показників податкового кредиту та податкових зобов'язань позивача, задекларованих останнім сум податкового кредиту з ПДВ та податку на прибуток за період березень - жовтень 2011 року. При цьому суди встановили, що податкове повідомлення-рішення відповідач не приймав.

За таких обставин, оскільки Акт перевірки не порушує прав позивача, а внесення до Інформаційної системи змін без прийняття податкових повідомлень-рішень не породжують правових наслідків для платників податків та не порушують їхні права, то Вищий адміністративний суд України, погоджуючись із висновками судів попередніх інстанцій про часткове задоволення позовних вимог, неправильно застосував норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення спору.

А тому висновки суду першої інстанції не відповідають нормам матеріального та процесуального права.

На підставі наведеного колегія судів прийшла до висновку, що судом першої інстанції, при винесені оскаржуваної постанови не вірно дано правову оцінку обставинам справі та ухвалено судове рішення без додержанням норм матеріального і процесуального права, що згідно ст. 202 КАС України є підставою для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду першої інстанції.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст. ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Коломийської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області - задовольнити.

постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18.06.2014 року у справі № 809/1271/14 - скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні позову Приватного підприємства "Аміс" - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду у порядку адміністративного судочинства протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий В.В. Ніколін

Судді О.М. Гінда

В.Я. Качмар