Справа № 816/678/16
Суддя: Л.О. Єресько
Дата ухвалення: 2016-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2016 року м. ПолтаваСправа № 816/678/16

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Єресько Л.О.,

за участю:

секретаря судового засідання Шевченко О.С.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

10 травня 2016 року фізична особа-підприємець ОСОБА_3 (надалі - позивач, ФОП ОСОБА_3І.) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області (надалі - відповідач або Кременчуцька ОДПІ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень Кременчуцької ОДПІ від 12.09.2014 № /11304, яким відповідачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість (надалі - ПДВ) в загальному розмірі 8 785,00 грн, з яких за основним платежем - 7 028,00 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями - 1 757,00 грн; та № /11305, яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції - 170,00 грн.

Мотивуючи свої вимоги, позивач стверджував про протиправність висновків Кременчуцької ОДПІ щодо перевищення загального обсягу оподатковуваних операцій понад 300 000,00 грн і як наслідок нарахування грошового зобов'язання з ПДВ за грудень 2011 року, оскільки в цей період його заява про перехід на спрощену систему оподаткування вже була подана та зареєстрована в Кременчуцькій ОДПІ. Вказував, що контролюючим органом перевірку, за наслідками якої винесено оскаржувані рішення, проведено з порушенням строків позовної давності у 1095 днів, визначених ст. 102 Податкового кодексу України. Зауважував також, що контролюючим органом порушено порядок направлення податкових повідомлень - рішень, у зв'язку з чим ці рішення не можуть вважатися врученими належним чином. Крім того зазначав, що контролюючим органом неправомірно застосовано штраф в 170,00 грн за неподання податкової декларації з ПДВ, оскільки позивач не є платником цього податку, при цьому при накладенні штрафу перевіряючий мав скласти протокол про адміністративне правопорушення в порядку Кодексу України про адміністративне правопорушення, який мав бути розглянутий судом.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, з підстав викладених в адміністративному позові.

Представник відповідача заперечував проти позову, просив відмовити у його задоволенні. Посилався на те, що протягом періоду, що перевірявся підприємець не був зареєстрований платником податку на додану вартість, разом з тим в грудні 2011 року ФОП ОСОБА_3 перевищив загальний обсяг оподатковуваних операцій в 300 000,00 грн і повинен був зареєструватися платником ПДВ та подати податкову декларацію за грудень 2011 року, а тому контролюючим органом правомірно нараховано грошові зобов'язання з ПДВ та застосовано штрафні (фінансові) санкції. Вказував, що ст. 102 Податкового кодексу України не визначає період, який охоплюється перевіркою, при цьому граничний термін подання податкової декларації за грудень 2011 року - 09.02.2012, тобто на момент перевірки 1095 днів не сплинуло, граничний термін подання декларації за 2014 рік спливає 09.02.2015. Щодо порушення порядку направлення податкових повідомлень - рішень представник зазначив, що рішення направлено у відповідності до вимог Податкового кодексу України. Стосовно накладення штрафу вказував, що санкції за порушення вимог податкового законодавства врегульовано саме Податковим кодексом України.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд приходить до таких висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 зареєстрований як фізична особа - підприємець 22.11.2006 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1), номер запису про державну реєстрацію 2 008408.

На підставі наказу від 20.08.2014 №2411 (а.с. 58) посадовою особою Кременчуцької ОДПІ була проведена документальна планова невиїзна перевірка фізичної особи - підприємця ОСОБА_3, податковий номер НОМЕР_1, по питанню дотримання податкового, валютного та іншого законодавства при здійсненні фінансово-господарської діяльності за пероід з 01.01.2011 року по 31.12.2011 рік.

За результатами перевірки Кременчуцькою ОДПІ було складено акт від 03.09.2014 №2140/16-03-17-01-10/НОМЕР_1 (а.с. 11-19), висновками якого зафіксовані порушення:

- п. 181.1 ст. 181, п. 183.2 ст. 183, п. 187.1 ст. 187 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 7 028,00 грн, в т.ч. по періодах: грудень 2011 року 7 028,00 грн;

- п. 120.1 ст. 120 Податкового кодексу України неподання або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов'язаними нараховувати та сплачувати податки, збори податкових декларацій (розрахунків), тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 170,00 грн, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

Перевіркою встановлено, що ФОП ОСОБА_3 отримав виручку від продажу товару за період з 01.01.2011 по 31.03.2011 на спрощеній системі оподаткування в розмірі 22640 грн., за період з 01.04.2011 по 30.11.2011 на загальній системі оподаткування в сумі 302 195 грн., що підтверджується довідкою АТ "Банк "Фінанси і кредит" від 15.09.2014 № 63 (а.с. 87).

Виручка ж за грудень 2011 року в період перебування ОСОБА_3 на загальній системі оподаткування склала 35 140,00 грн., що підтверджується тією ж довідкою.

Таким чином, за висновками перевірки, позивач у грудні 2011 перевищив загальний обсяг оподатковуваних операцій з постачання товарів, робіт/послуг понад 300 000,00 грн., а тому в силу п. 181.1 ст. 181 Податкового кодексу України зобов'язаний був зареєструватися як платник ПДВ.

Оскільки такого обов'язку позивач не виконав, то перевіряючі дійшли висновку про порушення останнім вищевказаних норм Податкового кодексу України та встановили заниження ним сплати податку на додану вартість на 7028,00 грн (із розрахунку 35 140,00 грн (сума виручки за грудень 2011 року, на яку встановлено перевищення) х 20% (ставка ПДВ).

Крім того, за неподання декларації з ПДВ нараховано штрафні санкції у розмірі 170,00 грн.

На підставі вищевказаного акта перевірки, відповідачем 12.09.2014 винесено податкові повідомлення - рішення:

- № /11304, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з ПДВ в загальному розмірі 8 785,00 грн, в т.ч. за основним платежем - 7 028,00 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями - 1 757,00 грн;

- № /11305, яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 170,00 грн.

В матеріалах справи наявні скарги ФОП ОСОБА_3 від 21.10.2014 № 1 до Головного управління Міндоходів у Полтавській області (а.с. 26-30) та від 03.03.2015 № 3 до Державної фіскальної служби України (а.с. 31-36) на податкові повідомлення - рішення, за наслідками розгляду яких оскаржувані податкові повідомлення - рішення залишені без змін, про що свідчать рішення про результати розгляду скарги Головного управління Міндоходів у Полтавській області від 19.12.2014 № 858/С/16-31-10-04-12 (а.с. 37-39) та Державної фіскальної служби України від 17.03.2015 № 2398/С/99-99-10-01-03-14 (а.с. 40-42).

Не погоджуючись із вищевказаними податковими повідомленнями - рішеннями позивач звернувся до суду.

Надаючи оцінку оскаржуваним рішенням суд виходить із такого.

Спірні правовідносини регулювалися Податковим кодексом України, який набрав чинності з 01.01.2011, в редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин (надалі - ПКУ).

Судом встановлено, що позивач протягом 2011 року не був зареєстрований платником податку на додану вартість та здійснював продаж товарів без нарахування ПДВ. У перевіряємому періоді ФОП ОСОБА_3 здійснював оподаткування одержаних доходів від здійснення господарської діяльності з 01.01.2011 по 30.03.2011 на спрощеній системі оподаткування, з 01.04.2011 по 31.12.2011 знаходився на загальній системі оподаткування.

Відповідно до пункту 181.1 ст. 181 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) у разі якщо загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню згідно з цим розділом, у тому числі з використанням локальної або глобальної комп'ютерної мережі, нарахована (сплачена) такій особі протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищує 300 000 гривень (без урахування податку на додану вартість), така особа зобов'язана зареєструватися як платник податку в органі державної податкової служби за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) з дотриманням вимог, передбачених статтею 183 цього Кодексу, крім особи, яка є платником єдиного податку.

Згідно відомостей податкової декларації про майновий стан і доходи за 2011 рік позивачем у розділі ІІІ «Доходи, отримані фізичною особою підприємцем від провадження господарської діяльності» у рядку 02 «Сума загального оподатковуваного доходу» задекларовано 303 875 грн (а.с. 71-72).

Хоча, згідно довідки АТ "Банк "Фінанси і кредит" від 15.09.2014 № 63 дохід позивача за 3 квартали 2011 року становить 337 335,00 грн (а.с. 87).

Тобто, матеріалами справи підтверджується перевищення позивачем загального обсягу оподатковуваних операцій з постачання товарів, робіт/послуг понад 300 000 грн у 2011 році, а саме у грудні 2011 на суму 35 140,00 грн., у період перебування останнього на загальній системі оподаткування (а.с 87).

Дане перевищення відбулося у грудні 2011 року, оскільки на розрахунковий рахунок позивача 05.12.2011 та 06.12.2011 надійшли грошові кошти від ТОВ "АВМ АМПЕР" в сумі відповідно 10 850 грн та 24 290,00 грн за отримані товари (а.с. 108-109).

За таких обставин суд погоджується із доводами відповідача з приводу виникнення у ОСОБА_3 обовязку зареєструватися платником ПДВ

Згідно із пунктом 183.2 статті 183 Податкового кодексу України у разі обов'язкової реєстрації особи як платника податку реєстраційна заява подається до органу державної податкової служби не пізніше 10 числа календарного місяця, що настає за місяцем, в якому вперше досягнуто обсягу оподатковуваних операцій, визначеного у статті 181 цього Кодексу.

Заяву про реєстрацію платником ПДВ позивачем не подано.

Натомість, представник позивача в судовому засіданні пояснював, що у грудні 2011 (на момент перевищення) ОСОБА_3 подано до Кременчуцької ОДПІ заяву про перехід на спрощену систему оподаткування (3-тю групу платників єдиного податку без сплати ПДВ) та 10.01.2012 ним отримано свідоцтво про сплату єдиного податку серії И № 079264, що на їх думку звільняє останнього від вищевказаного обовязку.

Натомість представником відповідача залучено до матеріалів справи копію заяви ОСОБА_3 про застосування спрощеної системи оподаткування підписану та зареєстровану в Кременчуцькій ОДПІ 04.01.2012 (а.с. 75-76).

З даного приводу суд зауважує, що правові наслідки щодо поширення спрощеної системи оподаткування настають для платника податків з моменту отримання таким платником свідоцтва про сплату єдиного податку. Норми ПКУ не встановлюють наслідку звільнення платника податків від обовязків, що виникли у нього згідно податкового законодавства у звязку із господарською діяльністю, через подачу заяви таким платником про перехід на спрощену систему оподаткування.

Доводи представника позивача щодо відсутності у податкового органу претензій з приводу недотримання ОСОБА_3 податкового законодавства та несплати (недоплати) ним податків станом на момент переходу на спрощену систему оподаткування та в подальшому аж до 03.09.2014, коли було складено акт документальної позапланової невиїзної перевірки №2140/16-03-17-01-10/НОМЕР_1, судом оцінюються критично, оскільки не спростовують факту допущеного позивачем порушення. Як було зазначено судом вище, нормами 181.1 ст. 181 ПКУ обовязок зареєструватися платником податку в органі державної податкової служби за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) покладено саме на особу, яка допустила перевищення обсягу здійснення операцій з постачання товарів/послуг протягом останніх 12 календарних місяців понад 300 000 грн.

Згідно п. 102.1 ст. 102 ПКУ (в редакції чинній на момент проведення перевірки) контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право самостійно визначити суму грошових зобовязань платника податків у випадках, визначених не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобовязань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання.

Отже, таке право зберігається за відповідачем протягом 1095 днів з дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації.

Оцінюючи доводи представника позивача з приводу пропущення Кременчуцькою ОДПІ 1095 днів для визначення позивачу грошових зобовязань у звязку із вищевикладеними обставинами, судом встановлено, що податкова декларація про майновий стан і доходи за 2011 рік подана позивачем та зареєстрована у Кременчуцькій ОДПІ 02.02.2012 за вх. № 150634 (а.с. 71-73), а тому станом на момент проведення перевірки відповідачем (з 20.08.2014 по 27.08.2014) 1095 днів не витікло.

Відповідно до п. 183.10 ст. 183 ПКУ будь-яка особа, яка підлягає обовязковій реєстрації як платник податку, і у випадках та в порядку, передбачених цією статтею, не подала до контролюючого органу реєстраційну заяву, несе відповідальність за не нарахування або несплату цього податку на рівні зареєстрованого платника без права нарахування податкового кредиту та отримання бюджетного відшкодування.

Неподання або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов'язаними нараховувати та сплачувати податки, збори, податкових декларацій (розрахунків) тягнуть за собою накладення штрафів у розмірах, визначених п. 120.1 ст. 120 Податкового кодексу, зокрема штрафу в розмірі 170 грн за кожну таку дію.

Відповідно до п. 123.1 ст. 123 Податкового кодексу в разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суми податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми ПДВ платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.5, 54.3.6 п. 54.3 ст. 54 цього Кодексу, тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25% від суми нарахованого податкового зобов'язання, неправомірно заявленої до повернення суми бюджетного відшкодування та/або неправомірно заявленої суми від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми ПДВ.

Суд не приймає до уваги доводи представника позивача щодо порушення Кременчуцькою ОДПІ порядку притягнення до адміністративної відповідальності при застосуванні штрафу в 170,00 грн, встановленого Кодексом України про адміністративні правопорушення, а саме не складення протоколу про адміністративне правопорушення та не передання його для вирішення питання про притягнення позивача до адміністративної відповідальності суду, а також порушення відповідачем строків, протягом яких до господарюючого суб'єкта можуть бути застосовано адміністративно-господарські санкцій згідно вимог Господарського кодексу України, з огляду на таке.

За приписами п. 1.1 ст. 1 Податкового кодексу України саме цей Кодекс регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, він визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

У відповідності до п. 20.1.19 ст. 20 цього ж Кодексу контролюючі органи мають право, зокрема, застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи.

За визначенням п.14.1.265 ст. 14 ПКУ штрафна санкція (фінансова санкція, штраф) - плата у вигляді фіксованої суми та/або відсотків, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи, а також штрафні санкції за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Отже, штрафні (фінансові) санкції за порушення податкового законодавства застосовуються до платників податків контролюючими органами в порядку та строки, встановлені Податковим кодексом України.

На підставі наведеного суд дійшов висновку, про правомірність винесених Кременчуцькою ОДПІ податкових повідомлень-рішень від 12.09.2014:

- № /11304, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з ПДВ в загальному розмірі 8 785,00 грн, в т.ч. за основним платежем - 7 028,00 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями - 1 757,00 грн (7 028,00 грн. х 25%);

- № /11305, яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 170,00 грн.

Доводи представника позивача про недійсність оскаржуваних повідомлень-рішень через порушення порядку їх вручення позивачу судом оцінюються критично, оскільки сама по собі процедура направлення податкових повідомлень-рішень не впливає на виявлені в ході перевірки порушення податкового законодавства позивачем та не спростовує її висновків, а тому не має правового значення для вирішення даного спору про оскарження рішень по суті. Порушення процедури направлення оскаржуваних рішень мала б правове значення у випадку пропущення строків звернення до суду за їх оскарженням

Судом встановлено, що на заяву позивача до Кременчуцької ОДПІ від 07.10.2014 про повторне надання вказаних рішень (а.с. 22) копії податкових повідомлень - рішень від 12.09.2014 № /11304 та № /11305 позивач отримав з супровідним листом від 13.10.2014 № 9553/С (а.с. 23). До суду про їх оскарження останній звернувся вчасно.

Відтак адміністративний позов задоволенню не підлягає.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови в повному обсязі.

Повний текст постанови складено 06 червня 2016 року.

Суддя Л.О. Єресько