Справа № 574/668/14-а (2а/574/24/14)
Суддя: Розваляєва Т.С.
Дата ухвалення: 2016-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"02" червня 2016 р. м. Київ К/800/49516/14

Вищий адміністративний суд України у складі:

головуючого суддіРозваляєвої Т. С. (суддя-доповідач),
суддівМаслія В. І.,
Черпіцької Л. Т.,
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 01 вересня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в Буринському районі Сумської області про зобов'язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Буринському районі Сумської області про зобов'язання вчинити певні дії.

Постановою Буринського районного суду Сумської області від 18 липня 2014 року позов задоволено: зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Буринському районі Сумської області нарахувати позивачу пенсію з використанням даних про виплачені премії, що містяться в довідці про складові заробітної плати від 30 квітня 2014 року за № 191, виданій Слобідською сільською радою Буринського району Сумської області.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 01 вересня 2014 року скасовано рішення суду першої інстанції та прийнято нове рішення, яким позовні вимоги задоволено частково: зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Буринському районі Сумської області з 01 травня 2014 року здійснити позивачу перерахунок пенсії з врахуванням нарахованих та виплачених сум премії згідно довідки Слобідської сільської ради Буринського району Сумської області про складові заробітної плати від 30 квітня 2014 року за № 191 та провести відповідні виплати; в задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішень суду апеляційної інстанції, позивач звернувся з касаційною скаргою, в якій просив його скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

В запереченнях відповідач просив залишити в силі рішення суду апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідача, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково.

Судами встановлено, що позивач з 25 квітня 2002 року по 22 листопада 2010 року працював сільським головою села Слобода Буринського району, і його стаж служби в органах місцевого самоврядування складає 10 років 06 місяців 29 днів, із них: 08 років 06 місяців - на виборній роботі, 02 роки 00 місяців 09 днів - військова служба, яка відповідно до статті 22 Закону України „Про службу в органах місцевого самоврядування" зараховується до стажу служби в органах місцевого самоврядування.

У відповідності до ст. 12 Закону України „Про пенсійне забезпечення" та ч. 7 ст. 21 Закону України „Про службу в органах місцевого самоврядування" 04 вересня 2012 року позивач отримав право на пенсію за віком і з цього приводу звернувся з відповідною заявою до управління Пенсійного фонду України в Буринському районі Сумської області.

Із-за бездіяльністю Слобідської сільської ради Буринського району Сумської області, яка постановою Буринського районного суду Сумської області від 11 вересня 2013 року у справі № 574/831/13-а визнана неправомірною, Рада не надала своєчасно необхідні для призначення позивачу пенсії довідки про складові заробітної плати.

30 квітня 2014 року Слобідська сільська рада надала довідки про складові заробітної плати за формою, передбаченою постановою правління Пенсійного фонду України від 30 жовтня 2008 року № 19-11 (із змінами і доповненнями, внесеними постановою правління ПФУ від 14 лютого 2011 року № 5-1), відповідно, за № № 190,191.

У довідці № 190 від 30 квітня 2014 року, яка використана для нарахування пенсії, не зазначені дані про розміри нарахованої і отриманої позивачем премії. Такі дані зазначені у довідці № 191 від 30 квітня 2013 року.

На звернення про використання даних про розмір отриманої премії при нарахуванні пенсії Управління Пенсійного фонду України в Буринському районі Сумської області згідно листа від 21 травня 2014 року за № 946/03-29 відповіло відмовою.

Підставою для відмови позивачу у проведенні перерахунку пенсії слугували висновки відповідача про те, що проведення перерахунку пенсії на підставі вказаних у довідці №191 від 30 квітня 2013 року виплат не передбачено діючим законодавством.

Не погоджуючись з діями відповідача, позивач заявив позов.

Суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість позову.

Суд апеляційної інстанції позов задовольнив частково, зазначив строк, з якого необхідно провести перерахунок та виплату пенсії.

Колегія суддів вважає висновки судів передчасними.

За змістом статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-XII «Про державну службу» (далі Закону № 3723-XII) (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати, без обмеження граничного розміру пенсії.

У частині першій статті 1 Закону України від 24 березня 1995 року № 108/95 ВР «Про оплату праці» (далі - Закон № 108/95-ВР) встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Частиною другою статті 33 Закону № 3723-XII передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що премія входила до системи оплати праці державного службовця.

Крім того, статтею 66 Закону України від 5 листопада 1991 року № 1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон № 1788-XII) врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до частини першої статті 66 цього Закону до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-IV "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058-IV) визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії.

Так, зокрема до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Таким чином, висновок судів попередніх інстанцій стосовно перерахунку пенсії позивачу з урахуванням премії, на яку нараховувалися страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, є правильним та відповідає нормам чинного законодавства.

Також колегія суддів касаційної інстанції погоджується з судом апеляційної інстанції про необхідність вийти за межі позовних вимог в частині застосування правильного способу захисту про перерахунок та виплату пенсії.

Між тим судом апеляційної інстанції неправомірно обмежено строк на перерахунок та виплату пенсії позивачу з моменту звернення до відповідача, оскільки право заявляти строк який підлягає захисту має позивач.

Утім судам слід мати на увазі, що згідно із частинами другою-третьою статті 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Наслідки пропуску строків звернення до адміністративного суду встановлені статтею 100 КАС України, відповідно до якої адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Аналіз наведеної норми дає підстави вважати, що суд має можливість самостійно, на свій розсуд, застосувати наслідки пропуску строку звернення до суду.

Посилання суду на ч. 4 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», як на підставу перерахунку пенсії у строк, який обмежив суд, колегія суддів вважає помилковим, оскільки підстави для нарахування коштів, про які просить позивач, виникли у зв'язку з неврахуванням їх в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати, тоді як ч. 4 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», говорить про перерахунок у разі підвищення пенсії, що є різними за своєю суттю та поняттями.

Таким чином неповнота у встановленні фактичних обставин справи привела до порушення судами норм процесуального права, що, в свою чергу, не дає можливості суду касаційної інстанції визначитись в правильності правової позиції оцінки позовних вимог, проведеної судами першої та апеляційної інстанцій.

Оскільки під час вирішення справи по суті судами першої та апеляційної інстанцій допущені порушення у застосуванні норм процесуального права, що унеможливлюють встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, то скаргу позивача слід задовольнити частково.

Враховуючи наведене, судам необхідно виправити недоліки, про які вказав суд касаційної інстанції.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Постанову Буринського районного суду Сумської області від 18 липня 2014 року та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 01 вересня 2014 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237, 238, 239-1 КАС України.

Судді: