Справа № 728/1452/16-а
Суддя: Костенко О. Ф.
Дата ухвалення: 2016-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер № 728/1452/16-а
Номер провадження 2-а/728/33/16
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2016 року Бахмацький районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді Костенко О.Ф.

при секретарі Кулик Л.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмачі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 обєднаного управління Пенсійного фонду України про визнання дій незаконними та зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що у травні 2016 року він звернулась до ОСОБА_2 обєднаного управління Пенсійного фонду Україниіз заявою про здійснення йому перерахунку пенсії, призначеної йому 15.10.2015 року по інвалідності відповідно до ст. 86 Закону України «Про прокуратуру», у звязку з підвищенням заробітної плати відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» від 09.12.2015 року № 1013 та довідки про його заробітну плату, що видана прокуратурою Чернігівської області від 03.02.2016 року № 18-22. Однак, ОСОБА_2 обєднане Управління Пенсійного фонду України відмовило йому у перерахунку пенсії. Просить суд визнати неправомірними дії ОСОБА_2 об'єднаного управління Пенсійного фонду України щодо відмови йому у перерахунку пенсії за вислугу років згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 №1013 та довідки, виданої прокуратурою Чернігівської області від 03.02.2016 №18-12, та зобов'язати відповідача здійснити перерахунок та виплату з 11.05.2016 року призначеної йому пенсії за вислугу років у зв'язку з встановленням II групи інвалідності, відповідно до ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» у розмірі 60% від місячної заробітної плати згідно довідки, виданої прокуратурою Чернігівської області від 03.02.2016 року №18-122, без обмеження її максимального розміру, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року № 1013.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить розписка в матеріалах справи (а.с. 21). Надав до суду письмову заяву, в якій просить суд справу розглянути без його участі, позовні вимоги задовільнити (а.с. 22).

Представник відповідача ОСОБА_2 обєднаного управління Пенсійного фонду України в судове засідання не зявився, відповідач надав письмові заперечення, в яких просить суд відмовити позивачу в задоволенні адміністративного позову та розглянути справу без участі представника управління (а.с.24). В своїх запереченнях посилається на те, що пенсійне забезпечення працівників прокуратури було врегульоване статтею 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року № 1789 ХІІ. 14.10.2014 року прийнято Закон України «Про прокуратуру» № 1697-VІІ. Прикінцевими положеннями цього Закону передбачено, що Закон України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року втратив чинність, крім деяких положень, зокрема частини третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50-1. Частиною 20 статті 86 Закону України «Про прокуратуру від 14.10.2014 року передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України. Однак на даний час Кабінетом Міністрів України не встановлені умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури.

В звязку з неявкою сторін в судове засідання фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось відповідно до ст. 41 КАС україни.

Ознайомившись із матеріалами справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з слідуючих підстав.

Відповідно до положень ст. 8 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

Згідно ч. 3 ст. 8 Конституції України норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат для догляду, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Таким чином, однією із конституційних гарантій прав і свобод людини і громадянина є право на соціальний захист та забезпечення, недопущення звуження та скасування права на соціальний захист.

Загальні умови, порядок нарахування та розмір пенсій визначаються, зокрема, законами України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-ХІІ, «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV.

Пенсійне забезпечення окремих категорій громадян регулюється спеціальними законами з урахуванням особливостей умов праці, характеру, складності і значущості виконуваної роботи, ступеня відповідальності, певних обмежень конституційних прав і свобод.

Преамбулою Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» закріплено, що зміна умов і норм пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за Законом, здійснюється виключно шляхом внесення змін до Закону.

Порядок, умови призначення та виплати пенсії працівникам органів прокуратури на час призначення позивачу пенсії визначено ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року № 1697-VІІ, який введено в дію 15.07.2015 року. У частині регулювання питань пенсійного забезпечення працівників прокуратури зазначений закон є спеціальним законом, та на сьогоднішній день повинен застосовуватися органами Пенсійного фонду України.

Так, пенсію позивачу було призначено відповідно до ч. 9 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року, згідно якої прокурорам, визнаним інвалідами І або II групи, призначається пенсія по інвалідності в розмірах, передбачених частиною 2 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру», за наявності стажу роботи в органах прокуратури не менше 10 років.

Відповідно до ч. 2 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» пенсія виплачується в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Одночасно, частинами 4 та 13 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» визначено порядок та умови здійснення перерахунку пенсії працівникам прокуратури, призначеної за вислугу років. Так, ч. 4 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» установлено, що посадовий оклад, надбавки за вислугу років під час призначення пенсії враховуються за останньою займаною посадою прокурора, встановлених на момент виникнення права на перерахунок пенсії за вислугу років, при цьому частиною 13 зазначеної статті передбачено, що пенсії за вислугу років відповідно до цієї статті призначаються, перераховуються та виплачуються уповноваженими на це державними органами.

Відповідно до ч. 20 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до ст. 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 06.07.1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20.03.2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення, зумовлена, насамперед, тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Виходячи із висловленого, у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема, працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

Принципи соціальної держави втілено, також, у ратифікованих Україною міжнародних актах: Міжнародному пакті про економічні, соціальні і культурні права від 16.12.1966 року, Європейській соціальній хартії від 03.05.1996 року, Конвенції про захист прав і основоположних свобод від 04.11.1950 року, та рішеннях Європейського суду з прав людини. Зокрема, згідно зі статтею 12 Європейської соціальної хартії (переглянута) від 03.05.1996 року, держава зобов'язана підтримувати функціонування системи соціального забезпечення, її задовільний рівень, докладати зусиль для її поступового посилення.

Слід зазначити, що на сьогоднішній день відповідна постанова КМУ щодо порядку та умов перерахунку пенсії виключно працівникам прокуратури відсутня.

Частиною 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішення і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено, що суди України застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основних свобод та протоколи до неї і практику Європейського суду, як джерела права.

Таким чином, обсяг прав щодо перерахунку пенсії у відповідності до положень ст. 86 Закону України «Про прокуратуру», не може бути звужений у зв'язку з прийняттям чи не прийняттям нових нормативно-правових актів щодо призначення та виплати пенсій відповідно до Закону України «Про прокуратуру».

Передбачені п. 5 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VІІІ норми щодо скасування з 01.06.2015 року норм пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії (щомісячне довічне грошове утримання) призначаються відповідно до спеціальних законів, у тому числі «Про прокуратуру», свідчить про те, що з 01.06.2015 року не здійснюється призначення пенсій відповідно до спеціального законодавства.

Разом з цим, у даному випадку, спір стосується здійснення перерахунку уже призначеної пенсії, а тому безпідставним є посилання ОСОБА_2 обєднаного Управління Пенсійного фонду України на положення Закону України від 02.03.2015 року №213- VІІІ.

Окрім цього, відповідно до ст. 86 Закону держава взяла на себе обов'язок забезпечити не лише нарахування, але й перерахунок пенсії працівникам прокуратури та визначено, що посадовий оклад, надбавки за вислугу років під час призначення пенсії враховуються в розмірах за останньою займаною посадою прокурора, встановлених на момент виникнення права на перерахунок пенсії за вислугу років.

Однак, відсутність відповідного нормативно-правового акту, яким би було прямо визначено умови та порядок здійснення позивачу перерахунку пенсії не може порушувати його права та фактичне здійснення такого перерахунку.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини закон має відповідати якісним вимогам, насамперед, вимогам «доступності» та «передбачуваності».

Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 23.06.1995 року у справі Толстой-Милославський проти Сполученого Королівства, суд зазначив, що «закон» повинен бути доступним: громадянин повинен мати змогу отримати адекватну інформацію за обставин застосування правових норм у конкретному випадку. Крім того, норма не може розглядатися як «закон», якщо вона не сформульована з достатньою чіткістю, щоб громадянин міг регулювати свою поведінку.

У даному випадку, нормами, які визначають механізм проведення перерахунку пенсії за вислугу років прокурорам, є ч.ч. 4, 13, 20 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру», оскільки інших не існує.

Кабінетом Міністрів України з 14.10.2014 року по теперішній час не визначено умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури, чим звужено та обмежено Конституційне право позивача на пенсійне забезпечення. За вказаних обставин, відсутність встановленого Кабінетом Міністрів України будь-якого порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури є фактично бездіяльністю, що порушує гарантоване Конституцією та Законом право на її перерахунок.

Подібна бездіяльність з боку Уряду України (Кабінету Міністрів України) у справі «Суханов та Ільченко проти України» (заяви № 68385/10 та 71378/10) від 26.09.2014 з питання відмови в перерахунку пенсії через невстановлення певного порядку Урядом була кваліфікована Європейським судом з прав людини як порушення майнового інтересу заявника, що передбачено у статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (параграфи 51-56). Аналогічну правову позицію Європейського суду з прав людини викладено у справі «Будченко проти України» (заява №38677/06 від 24.07.2014). Суть цієї справи Європейського суду з прав людини полягала у тому, що Кабінет Міністрів України повинен був запровадити правові механізми, необхідні для реалізації прав громадян на соціальні пільги, у тому числі, на які мав право заявник.

Проте, такий механізм був запроваджений лише через декілька років після набрання Законом чинності. Наведений стан був визнаний Європейським судом з прав людини таким, що порушив майновий інтерес заявника, тривале незапровадження відповідного механізму було втручанням у право заявника мирно володіти своїм майном, передбачене статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (параграф 39 у справі «Будченко проти України»).

Стаття 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Подібні проблемні питання були предметом обговорення на Пленумі Вищого адміністративного суду України № 3 від 05.02.2016 року щодо результатів вивчення та узагальнення практики застосування адміністративними судами положень Закону України від 07.07.2010 року № 2453-VІ у спорах щодо визначення розміру заробітної плати працівників апарату судів.

У своїй довідці та висновках Пленум Вищого адміністративного суду України сформулював позицію, що протягом періоду відсутності постанови Кабінету Міністрів України застосуванню підлягають положення попередніх Законів України. Аналогічну позицію викладено в інформаційному листі Вищого адміністративного суду України від 22.07.2011 № 1091/11/13-11.

Так, відповідно до ч. 8 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (який втратив чинність 15.07.2015 року) призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа, що йде за місяцем, у якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсій. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов праці, що існували на день його звільнення.

Згідно ч. 14 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (який втратив чинність 15.07.2015 року) обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Таким чином, до виконання Кабінетом Міністрів України вимоги ч. 20 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» щодо визначення умов та порядку здійснення перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури, до таких правовідносин можуть бути застосовані положення Закону, які діяли раніше, у нашому випадку положення Закону України «Про прокуратуру» 1991 року.

Окрім цього, чинне законодавство України передбачає можливість, у випадку відсутності відповідних нормативних актів, які регулюють спірні правовідносини, застосування аналогії закону.

Відповідно до ч. 7 ст. 9 КАС України у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права).

Частиною 2 ст. 85 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року передбачається, що питання матеріально-побутового забезпечення та соціального захисту працівників органів прокуратури, не врегульовані цим Законом, визначаються Законом України "Про державну службу" та іншими законодавчими актами.

Так, на час призначення позивачу пенсії діяла постанова Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 року № 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» (надалі - Постанова № 865), якою передбачалося право державних службовців на перерахунок пенсії.

Зокрема, абзацом 2 пункту 1 Постанови № 865 (в редакції на час призначення позивачу пенсії) установлено, що у разі зміни структури заробітної плати з одночасним підвищенням посадових окладів працівників апарату органів виконавчої влади, місцевого самоврядування та їх виконавчих органів, органів прокуратури, судів та інших органів виплати, одержані особою за період до зміни структури заробітної плати, включаються в заробіток для обчислення пенсії відповідно до абзацу першого цього пункту без корегування згідно з пунктом 2 цієї постанови.

Згідно п. 4 Постанови № 865 (у редакції на час призначення позивачу пенсії) у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям відповідно до рішень Кабінету Міністрів України після набрання чинності Законом України від 16.01.2003 року «Про внесення змін до Закону України «Про державну службу» заробітна плата для перерахунку пенсії пенсіонерам, яким пенсія призначена з дня набрання чинності Законом України «Про державну службу» визначається в такому порядку: 1. пенсіонерам, які на момент перерахунку пенсії продовжують працювати на посаді, з якої призначено пенсію, - на підставі поданої довідки про одержувану заробітну плату на момент перерахунку;

2. іншим пенсіонерам - на підставі документів, поданих на час перерахунку,

виходячи із сум заробітної плати, яку одержує працюючий державний службовець на

відповідній посаді, з якої призначено (перераховано) пенсію, на момент виникнення

права на перерахунок.

Відповідно до п. 5 Постанови № 865 (в редакції на час призначення позивачу пенсії) перерахунок пенсій провадиться з місяця підвищення розміру заробітної плати працюючого державного службовця на підставі поданої заяви та довідки, виданої державним органом за останнім місцем роботи. Форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення (перерахунку) пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням з Міністерством соціальної політики.

Враховуючи, що фінансування органів прокуратури здійснюється виключно за рахунок державного бюджету, так само як і державних службовців, щодо яких Кабінетом Міністрів України установлено порядок здійснення перерахунку пенсії, при здійсненні перерахунку позивачу пенсії, як аналогічне законодавство, може бути застосована постанова Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 року № 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії».

Окрім цього, відповідно до ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (в редакції на час призначення позивачу пенсії) перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв'язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку. Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому, перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону. Усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв'язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв'язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством. Перерахунок пенсій здійснюється на момент виникнення права на перерахунок пенсій і провадиться у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, у строки, передбачені ч. 2 ст. 51 цього Закону. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим зі служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Враховуючи, що рішеннями Конституційного Суду України сформульовано однакову практику щодо реалізації права на соціальний захист громадяни, які відповідно до ст. 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, та порядок застосування нормативних актів щодо соціального забезпечення працівників органів прокуратури прирівняно до працівників Збройних Силах України, органів Служби безпеки України, міліції тощо (рішення Конституційного Суду України від 06.07.1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20.03.2002 № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій) при здійсненні позивачу перерахунку пенсії як аналогічне законодавство можуть бути застосовані положення Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та інші нормативні акти, які регулюють такі ж правовідносини.

Отже, необхідною умовою для перерахунку пенсії є документи, додатково подані позивачем щодо розміру місячного заробітку за відповідною посадою станом на час звернення за перерахунком пенсії. При цьому, такий перерахунок дійсно має здійснюватися, виходячи із норм законодавства, які були чинними на момент призначення пенсії.

Разом з цим, відсутність відповідної постанови Кабінету Міністрів України не може бути перешкодою у здійсненні такого перерахунку, оскільки чинне законодавство України передбачає можливість застосування аналогії Закону, а практика Європейського суду з прав людини та Вищого адміністративного суду України, застосування закону, який діяв раніше, але регулює ці правовідносини.

Враховуючи все вищенаведене, при перерахунку пенсії позивача ОСОБА_2 обєднаним Управлінням Пенсійного фонду України може бути застосована, як постанова Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 року № 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» чи положення ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» так і положення ч. ч. 8, 13 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (1991 року), якими визначено відповідні порядок та умови перерахунку пенсії. Позивач просить здійснити перерахунок пенсії з 11.05.2016 року.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 8, 19, 22, 46, 58 Конституції України, ст. ст. 2, 4, 6-9, 11, 18, 69, 71, 72, 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, інформаційного листа Вищого адміністративного суду України від 22.07.2011 №1091/11/13-11, рішеннями Європейського суду з прав людини від 23.06.1995 року у справі Толстой-Милославський проти Сполученого Королівства; від 26.09.2014 року у справі Суханов та Ільченко проти України; від 24.07.2014 року у справі Будченко проти України, ст. 1 Першого Протоколу конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ч.ч. 4, 13, 20 ст. 86 Закону України "Про прокуратуру", суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Позов задовільнити в повному обсязі.

Визнати неправомірними дії ОСОБА_2 об'єднаного управління Пенсійного фонду України щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку пенсії за вислугу років в звязку із інвалідністю згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року №1013 та довідки, виданої прокуратурою Чернігівської області від 03.02.2016 року №18-12.

Зобов'язати ОСОБА_2 об'єднане управління Пенсійного фонду України здійснити перерахунок та виплату з 11.05.2016 року призначеної мені ОСОБА_1 пенсії за вислугу років у зв'язку з встановленням II групи інвалідності відповідно до ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» у розмірі 60% від місячної заробітної плати згідно довідки, виданої прокуратурою Чернігівської області від 03.02.2016 року №18-122, без обмеження її максимального розміру відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року № 1013.

Стягнути на користь держави з ОСОБА_2 об'єднаного управління Пенсійного фонду України за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень 551 (пятсот пятдесят одну) гривню 20 копійок судового збору.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання копії постанови через Бахмацький районний суд Чернігівської області.

Постанова суду 1 інстанції, якщо інше не встановлено КАСУ, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КАСУ, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя: