Справа № 344/12686/15-а 2-а/344/44/16
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2016-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2016 р. Справа № 876/2269/16
Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Качмара В.Я.,

суддів - Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

при секретарі судового засідання - Бадівській О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 03 березня 2016 року у справі за її позовом до Управління Пенсійного фонду України в м.Івано-Франківську Івано-Франківської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

В серпні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м.Івано-Франківську Івано-Франківської області (далі - УПФ) у якому з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог (а.с.31), просила визнати неправомірними дії УПФ щодо відмови в застосуванні показника середньої заробітної плати за три роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, для обчислення її пенсії по втраті годувальника, зобов'язати УПФ здійснити їй перевід з пенсії по віку на пенсію по втраті годувальника з 09.06.2015 із застосуванням показника середньої заробітної плати за три роки, що передують року її звернення за призначенням пенсії, та виплачувати їй таку пенсію.

Позивач обґрунтовував свої позовні вимоги тим, що відповідачем протиправно відмовлено їй у переведенні на пенсію по втраті годувальника, оскільки безпідставно розраховано таку із врахуванням показника середньої заробітної плати (доходу) за 2007 рік, а не за три роки, що передують року її звернення за призначенням пенсії.

Постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 03 березня 2016 року у справі №344/12686/15-а заявлений позов задоволено частково. Зобов'язано УПФ здійснити ОСОБА_1 перевід з пенсії по віку на пенсію по втраті годувальника з 09.06.2015. В задоволенні решти вимог позову відмовлено.

Не погодившись із ухваленим рішенням фактично в частині відмови у задоволенні позову, його оскаржила ОСОБА_1, яка покликаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою задовольнити позов в повному обсязі. У поданій апеляційній скарзі покликається на обставини викладені в позовній заяві та вказує на те, що із листа відповідача вбачається, що їй пенсію по втраті годувальника призначено, однак невірно.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явились, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, а тому, апеляційний суд, відповідно до ч.1 ст.41 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС), вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач не вправі відмовляти особі у переведенні з одного виду пенсії на інший, а враховуючи, що таке не відбулось, то підстави вважати, що УПФ не буде застосовано належний показник середньої заробітної плати відсутні.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи та є вірними з таких міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 було призначено дострокову пенсію за віком відповідно п.7-2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV) у відповідності до її заяви від 19.12.2014.

09.06.2015 позивач звернулася до УПФ із заявою про переведення її з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника (а.с.32), проте рішенням відповідача від 25.08.2015 №820440 (а.с.23) їй було відмовлено у такому переведенні у зв'язку із тим, що у такому разі розмір пенсії ОСОБА_1 буде меншим, аніж уже виплачується.

Причиною зазначеного є те, що первинне призначення пенсії по втраті годувальника уже було проведено сину позивачки у 2008 році, а відтак показник середньої заробітної плати буде застосовано за 2007 рік, який становить 1197,91грн.

Не погодившись із такими діями та відмовою УПФ, позивач звернулася до суду із цим адміністративним позовом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, а також порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам визначає Закон №1058-IV.

Згідно ст.10 цього Закону особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності,у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Відповідно до ст.36 Закону №1058-IV пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Непрацездатними членами сім'ї вважаються, зокрема чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

Статтею 26 Закону №1058-IV передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цієї статті, право на пенсію за віком мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними віку, зокрема 57 років - які народилися з 1 квітня 1958 року по 30 вересня 1958 року.

Пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається в розмірі: на одного непрацездатного члена сім'ї - 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника; на двох та більше непрацездатних членів сім'ї - 100 відсотків пенсії за віком померлого годувальника, що розподіляється між ними рівними частками (ст.37 Закону №1058-IV).

Частиною 3 ст.45 цього ж Закону передбачено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Згідно із п.1.7 «Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Пенсійного фонду від 25.11.2005 №22-1 днем звернення за перерахунком пенсії, переведенням з одного виду пенсії на інший, поновленням виплати пенсії, виплатою недоотриманої пенсії у зв'язку зі смертю вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами.

Таким чином, враховуючи викладене, законодавством особі, яка має право на отримання різних видів пенсії передбачено право вибору одного з видів пенсії, зокрема право позивача, яка звернулась до відповідача 09.06.2015 із заявою про призначення пенсії по втраті годувальника, на перевід з одного виду пенсії на інший.

Тому, враховуючи викладене, відмова відповідача у переведенні позивача на пенсію по втраті годувальника, у зв'язку із тим, що розмір пенсії ОСОБА_1 буде меншим аніж уже встановлений, не звільняє орган Пенсійного фонду від обов'язку призначити позивачу вид пенсії, визначений нею у відповідній заяві.

Пенсійним законодавством не передбачено права УПФ у зв'язку із зазначеною підставою відмовляти у переведенні з одного виду пенсії на інший, а у п.4 Прикінцевих положень Закону №1058-IV чітко передбачено, що у разі якщо внаслідок перерахунку пенсії за нормами цього Закону її розмір зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

Апеляційний суд також зазначає, що УПФ не заперечується право ОСОБА_1 на отримання пенсії по втраті годувальника та не наведено будь-яких інших причин, які б позбавляли її права на вказаний вид пенсії, окрім як у зв'язку із зменшенням розміру пенсії.

Слід погодитись із висновком суду першої інстанції, що оскільки рішення про призначення пенсії по втраті годувальника органом Пенсійного фонду не приймалось, то позовні вимоги про зобов'язання застосувати УПФ показник середньої заробітної плати за три роки, що передують року її звернення за призначенням пенсії не підлягають задоволенню з огляду на їх передчасність, у зв'язку з відсутністю порушеного права.

Більше того, згідно ч.3 ст.45 Закону №1058-IV при переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Слід зазначити, що в ч.1 ст.40 Закону №1058-IV не передбачено застосування показника середньої заробітної плати (доходу) за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

За таких обставин, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції щодо підставності позовних вимог ОСОБА_1 в частині зобов'язання УПФ здійснити перевід з пенсії по віку на пенсію по втраті годувальника з 09.06.2015.

Покликання апелянта на те, що УПФ не порушувало її право на отримання пенсії по втраті годувальника, оскільки призначило таку, критично оцінюються апеляційним судом, оскільки із відповіді УПФ від 25.08.2015 №2395/03 та рішення про відмову у переведенні з виду на вид пенсії від 25.08.2015 №8 (а.с.8, 23) чітко вбачається відмова відповідача у призначенні такої. При цьому, саме позивач ставила позовну вимогу про зобов'язання УПФ здійснити перевід з пенсії по віку на пенсію по втраті годувальника (а.с.31).

Слід також звернути увагу, що УПФ не було оскаржено судове рішення у частині задоволених позовних вимог, чим фактично визнано свою помилку.

Підсумовуючи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку. Доводи апелянта висновків суду не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Керуючись статтями 195, 196, 198, 200, 205, 207, 254 КАС, суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 03 березня 2016 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, а у разі складення в повному обсязі відповідно до ч.3 ст.160 КАС - з дня складення в повному обсязі.

Головуючий суддя В.Я. Качмар

Суддя О.М. Гінда

Суддя В.В. Ніколін

Повний текст виготовлений 13 червня 2016 року.