Справа № 805/306/16-а
Суддя: Василенко Любов Андріївна
Дата ухвалення: 2016-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Аляб'єв І.Г.
Суддя-доповідач - Василенко Л.А.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2016 року справа №805/306/16-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Василенко Л.А., суддів: Гайдара А.В., Ханової Р.Ф.,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційні скарги ОСОБА_2, Головного територіального управління юстиції у Донецькій області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 13 квітня 2016 року у справі № 805/306/16-а за позовом ОСОБА_2 до Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про стягнення середньої заробітної плати за затримку розрахунку при звільненні та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В :

9 лютого 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, в якому просила стягнути з Головного управління юстиції у Донецькій області середню заробітну плату за затримку розрахунку при звільненні з 01.12.2014 року до 10.08.2015 року у сумі 17628,38 грн. та зарахувати на картковий рахунок НОМЕР_1 Райффайзен Банк Аваль; стягнути з Головного управління юстиції у Донецькій області моральну шкоду у сумі 20000 грн. (а.с. 3-5).

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 13 квітня 2016 року позов ОСОБА_2 до Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про стягнення середньої заробітної плати за затримку розрахунку при звільненні та моральної шкоди, задоволено частково, а саме: стягнуто з Головного територіального управління юстиції у Донецькій області на користь ОСОБА_2 суму компенсації за весь час затримки, в період з 28 листопада 2014 року до 06 лютого 2015 року у розмірі 8618,67 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено (а.с. 63-64).

Позивач - ОСОБА_2 не погодилася з судовим рішенням в частині незадоволених позовних вимог, подала апеляційну скаргу, яку обґрунтовує неповним з'ясуванням фактичних обставин справи, які мають істотне значення, наданням невірної оцінки доказам, невірним застосуванням судом норм матеріального та процесуального права і просила постанову суду скасувати та постановити нову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі ( а. с. 65-67).

Відповідач не погодився з судовим рішенням в частині задоволених позовних вимог, подав апеляційну скаргу, яку обґрунтовує порушенням судом норм матеріального та процесуального права і просить постанову суду скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. В обґрунтування вимог, зокрема, посилається на порушення позивачем тримісячного строку звернення з цим позовом до суду (а.с.75 - 78).

Від позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі ( а. с. 93).

Відповідно до приписів п.2 ч.1 ст.197 КАС України справу розглянуто в письмовому провадженні.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційних скарг і дійшла до висновку, що апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню, а апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції скасуванню та залишенню позовної заяви без розгляду з наступних підстав.

Частиною 1 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи ч.2 ст. 99 КАС України встановлений шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини 1 статті 117 Кодексу законів про працю України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

За приписами ч.1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому, власником або уповноваженим ним органом, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог лише на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку.

Таким чином, для встановлення початку перебігу строку звернення працівника до суду з вимогою про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.

Невиплата власником або уповноваженим ним органом належних працівникові при звільненні сум і вимога звільненого працівника щодо їх виплати є трудовим спором між цими учасниками трудових правовідносин.

Відповідно до ч.1 ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Таким чином, враховуючи наведені норми, для звернення працівника до суду з позовною заявою щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку встановлено тримісячний строк, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично розрахувався з ним.

Вивченням матеріалів справи встановлено, що позивач звернувся до суду з позовом, в якому просила задовольнити позовні вимоги про стягнення середньої заробітної плати за затримку при звільненні за період з 01.12.2014 року до 10.08.2015 року, при цьому остаточний розрахунок був проведений за ствердженням позивача в позовній заяві 11.08.2015 року ( а. с. 3 - 5); за довідкою відповідача остаточний розрахунок з позивачем проведено 07.08.2015 року ( а. с. 117).

З зазначеним позовом позивач звернулася до належного адміністративного суду у лютому 2016 року, тобто з пропущенням тримісячного строку звернення з цим адміністративним позовом до суду, передбаченим ч.1 ст.233 КЗпП України.

Суд першої інстанції грубо порушив норми процесуального закону, оскільки відповідно до п.5 ч.1 ст.107 КАС України після одержання позовної заяви не з'ясував чи подано адміністративний позов у строк, установлений законом (якщо адміністративний позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Позивачем не ставилося питання про визнання поважними причин пропущення строку звернення до адміністративного суду. Вивченням змісту позовної заяви колегією суддів встановлено, що в позовній заяві позивач просто констатує факти звернення з аналогічними позовними вимогами до суду в порядку цивільного судочинства на початку листопада 2015 року ( ухвала Краматорського міського суду Донецької області про відмову у відкритті провадження від 04.11.2015 року ) та в порядку адміністративного судочинства тільки в січні 2016 року ( ухвала Краматорського міського суду про повернення позовної заяви від 11 січня 2016 року).

Відповідно до ч.1 ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала. Частиною другою зазначеної статті визначено, що позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що вимоги позивача про стягнення середньої заробітної плати за затримку розрахунку при звільненні з 01.12.2014 року до 10.08.2015 року у сумі 17628,38 грн. підлягають залишенню без розгляду, у зв'язку з пропущенням тримісячного строку звернення до суду.

З огляду на встановлені обставини та з врахуванням того факту, що позивач перебувала на публічній службі ( головний спеціаліст ВДВС Торезького міського управління юстиції Донецької області), є юридично обізнаною особою, якою не наведено доказів відсутності можливості своєчасно звернутися до суду за відновленням порушеного права, колегія суддів дійшла висновку, що позивачем пропущений тримісячний строк звернення до суду, передбачений ч.1 ст.233 КЗпП України, внаслідок чого постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, а позовна заява - залишенню без розгляду в зв'язку з пропущенням строків звернення до адміністративного суду.

Керуючись ст. 99, ст. 100, ст. 155 ч.1 п.9, ст.195 ч.1, ст. 197 ч.1 п.2, ст.198 ч.1 п.4, ст.203 ч.1, ст.205 ч.1 п.4, ст. 206, ст. 212, ст.254 ч.5 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Головного територіального управління юстиції у Донецькій області задовольнити.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 13 квітня 2016 року у справі № 805/306/16-а за позовом ОСОБА_2 до Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про стягнення середньої заробітної плати за затримку розрахунку при звільненні та моральної шкоди скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про стягнення середньої заробітної плати за затримку розрахунку при звільненні та моральної шкоди залишити без розгляду.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду в порядку письмового провадження набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів після набрання законної сили.

Головуючий Л.А. Василенко

Судді А.В. Гайдар

Р.Ф. Ханова