Справа № 713/547/16-а
Суддя: Білоус О.В.
Дата ухвалення: 2016-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 713/547/16-а

Головуючий у 1-й інстанції: Кибич І.А.

Суддя-доповідач: Білоус О.В.

08 червня 2016 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білоуса О.В.

суддів: Совгири Д. І. Курка О. П. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Тарасенко А.М.,

Позивача: Сеника О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вижницького районного суду Чернівецької області від 31 березня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В :
Позивач звернувся в суд з адміністративним позовом до Військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до постанови Вижницького районного суду Чернівецької області від 21 березня 2016 року поновлено строк на оскарження постанови, а в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій зазначено, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права та є незаконною, внаслідок чого підлягає скасуванню, з прийняттям нової про задоволення позовних вимог.

В судовому засіданні позивач повністю підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі та просив її задоволити .

Відповідач в судове засідання не з`явився, однак надав суду заперечення на апеляційну скаргу та просив провести розгляд справи за його відсутності.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача та пояснення позивача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає за необхідне її відхилити з наступних підстав.

Як встановлено з матеріалів справи, звертаючись до суду позивач вказав на те, що постановою відповідача №16 від 17 листопада 2015 року розглянуто матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно нього за порушення ч.10 ст.15 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» з накладенням штрафу в розмірі 119,00 грн, а відтак, не погоджуючись з даною постановою звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позивач вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.210-1 КУпАП України, оскільки не надав жодних доказів, які б спростовували винесену стосовно нього постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.210 ч.1 КУпАП

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Згідно ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, добросовісно.

Частиною 1 ст.195 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Правильність вирішення справи відповідно до вимог ст.13 КАС України забезпечується системою: апеляційною та касаційною. Можливість апеляційного та касаційного оскарження судових рішень є принципом адміністративного судочинства, що спрямований на забезпечення прав осудності (законності та обґрунтованості) судових рішень.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.11.2015 року позивач отримав повістку про явку у Вижницький районний комісаріат на 02.11.2015 року, що підтверджується копією розписки останнього від 01.11.2015 року, однак не з`явився.

03.11.2015 року працівниками Вижницького РВК було здійснено виїзд по місцю проживання позивача в АДРЕСА_1 та складено протокол про адміністративне правопорушення за порушення ч.10 ст.15 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» за ст.210 ч.1 КУпАП.

З копії протоколу про адміністративне правопорушення №16 від 03.11.2015 року вбачається, що 01.11.2015 року о 11-40 год. в смт.Берегомет по вул.Кобилянській, призовник отримав повістку для проходження медичної та призовної комісії та уточнення облікових даних на 02.11.2015 року, але не з`явився на призовну комісію, чим порушив ч.10 ст.15 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

12.11.2015 року Вижницьким РВК направлено позивачу сповіщення про розгляд адміністративного правопорушення, призначене на 17.11.2015 року о 09-00 год., яке позивач особисто отримав 13 листопада 2015 року, що підтверджується копією сповіщення, поштового повідомлення та довідки Укрпошти.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що постановою №16 від 17 листопада 2015 року на позивача накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.210 ч.1 КУпАП, в розмірі 119,00 гривень. Відповідно до вказаної постанови, так як 01.11.2015 року о 11-40 год. в смт.Берегомет по вул.Кобилянській, Вижницького району Чернівецької області, призовник отримав повістку на 02.11.2015 року для проходження медичної та призовної комісії та уточнення облікових даних, але не з`явився, чим порушив ч.10 ст.15 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», відповідальність за що передбачена ст.210 ч.1 КУпАП.

Власне, відповідно до п.3 ст.43 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», для повного і якісного виконання планів проведення мобілізації в особливий період місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування разом з підприємствами, установами та організаціями незалежно від підпорядкування і форм власності та районними (міськими) військовими комісаріатами в мирний час утворюють дільниці для оповіщення і збору військовозобов`язаних, комплектують їх особовим складом із числа військовозобов`язаних без звільнення громадян від виконання основних обов`язків за місцем роботи та сприяють у набутті ними професійних навичок, а також забезпечують реалізацію інших заходів, пов`язаних з виконанням планів проведення мобілізації.

Крім того, абзац 5 ст.15 Закону України «Про оборону України» визначає, що виконавчі органи сільських, селищних, міських рад у галузі оборонної роботи забезпечують організацію та участь у здійсненні на відповідній території заходів, пов`язаних з мобілізаційною підготовкою, територіальною обороною та цивільним захистом.

Як слідує із ст.18 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», виконавчі органи сільських, селищних, міських рад планують, організовують і забезпечують мобілізаційну підготовку та мобілізацію на території відповідних населених пунктів.

Керуючись вищенаведеними нормами, колегія суддів констатує, що обов`язок щодо організації і забезпечення мобілізаційної підготовки та мобілізації на території відповідних населених пунктів покладено на виконавчі органи сільських, селищних, міських рад.

Відповідно до ст.26 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», посадові особи, винні в порушенні законів України та інших нормативно-правових актів з питань мобілізаційної підготовки та мобілізації, а також громадяни за невиконання своїх обов`язків щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації несуть відповідальність згідно із законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 210 КУпАП порушення військовозобов`язаними чи призовниками правил військового обліку, неявка їх на виклик до військового комісаріату без поважних причин або несвоєчасне подання в обліковий орган, де вони перебувають на військовому обліку, відомостей про зміну місця проживання, освіти, місця роботи, посади, а також порушення порядку проходження навчальних зборів (занять) у навчальних закладах Товариства сприяння обороні України та професійно-технічних навчальних закладах - тягнуть за собою накладення штрафу від п`яти до семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Положеннями ст. 235 КУпАП визначено, що військові комісаріати розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення військовозобов`язаними чи призовниками законодавства про військовий обов`язок і військову службу, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про умисне зіпсуття обліково-військових документів чи втрату їх з необережності, про неявку на виклик у військовий комісаріат, про неподання у військові комісаріати списків юнаків, які підлягають приписці до призовних дільниць, про прийняття на роботу військовозобов`язаних і призовників, які не перебувають на військовому обліку, про незабезпечення сповіщення військовозобов`язаних і призовників про їх виклик у військові комісаріати, перешкоду їх своєчасній явці на збірні пункти чи призовні дільниці, про несвоєчасне подання документів, необхідних для ведення військового обліку військовозобов`язаних і призовників, несповіщення їх про виклик у військові комісаріати, про неподання відомостей про військовозобов`язаних і призовників (статті 210, 210-1, 211 - 211-6).

Від імені військових комісаріатів розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право районні (міські) військові комісари.

Згідно вищенаведеного, колегія суддів вважає, що відповідач діяв з підстав та у межах наданих йому повноважень встановлених законодавством України, приймаючи оскаржувану постанову про адміністративне правопорушення, яка відповідає вимогам встановленим до неї ст.ст. 283-284 КУпАП.

Відповідно до ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно з статтею 86 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Мотивація та докази, наведені у апеляційній скарзі, не дають адміністративному суду апеляційної інстанції підстав для постановлення висновків, які б спростовували правову позицію суду першої інстанції.

За таких обставин справи колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм у оскаржуваному судовому рішенні належну правову оцінку, відтак подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не являються суттєвими і не складають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Вижницького районного суду Чернівецької області від 31 березня 2016 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 09.06.2016.

Головуючий Білоус О.В.

Судді Совгира Д. І. Курко О. П.