Справа № 804/15797/15
Суддя: Барановський Роман Анатолійович
Дата ухвалення: 2016-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2016 р. Справа № 804/15797/15

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Покровської районної державної адміністрації Дніпропетрвоської області про визнання бездіяльності протиправною, зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулась до суду з адміністративним позовом до Покровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області з вимогами про визнання протиправною бездіяльність Покровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області щодо не розгляду по суті звернення ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, земельних ділянок в натурі (на місцевості) як власнику земельних часток (паїв) в КСП «Зоря» Покровського району Дніпропетровської області в розмірі 5, 23 умовних кадастрових гектарів; зобовязання прийняти рішення про надання ОСОБА_2 дозволу на виготовлення технічної документації на земельну частку /пай площею 5,23 умовних кадастрових гектарів , розміщеної на території Гаврилівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області та виділення цієї земельної ділянки у натурі (на місцевості) у власність для товарного сільськогосподарського виробництва , на яку вона має право згідно рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області від 30 липня 2003 року , відповідно до якого за ОСОБА_2 визнано право на земельну частку (пай) в КСП «Зоря» Покровського району Дніпропетровської області в порядку успадкування за заповітом, який належить ОСОБА_3, померлому 12 березня 1996 року, у розмірі 5,23 умовних кадастрових гектарів; зобовязання прийняти рішення про надання ОСОБА_2 дозволу на виготовлення технічної документації на земельну частку /пай площею 5,23 умовних кадастрових гектарів , розміщеної на території Гаврилівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області та виділення цієї земельної ділянки у натурі (на місцевості) у власність для товарного сільськогосподарського виробництва , на яку вона має право згідно рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області від 30 липня 2003 року , відповідно до якого за ОСОБА_2 визнано право на земельну частку (пай) в КСП «Зоря» Покровського району Дніпропетровської області в порядку успадкування за законом, який належить ОСОБА_4, померлій 16 серпня 1994 року, у розмірі 5, 23 умовних кадастрових гектарів.

В обґрунтування позову зазначено, що відповідач всупереч вимогам чинного законодавства ухиляється від прийняття рішення районної державної адміністрації з питання надання чи відмови у наданні позивачу земельних ділянок у порядку виділення в натурі (на місцевості) земельних часток (паїв) в КСП «Зоря» Покровського району Дніпропетровської області, як власнику на підставі рішення суду земельних часток (паїв) в розмірі 5,23 умовних кадастрових гектарів. Таку бездіяльність відповідача позивач вважає протиправною та такою, що порушує її права. У звязку із зазначеним, позивач змушена звернутись до суду за захистом своїх прав.

Представник відповідача, в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, заперечень проти позову не надав.

Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, вважає що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Матеріалами справи підтверджено, що рішенням Покровського районного суду Дніпропетровської області від 30.07.2003 року у цивільній справі №2-814 2003р., в порядку успадкування за заповітом за гр. ОСОБА_2 було визнано право на земельну частку (пай) в КСП «Зоря» Покровського району Дніпропетровської області, який належить ОСОБА_3, померлому 12 березня 1996 року, у розмірі 5,23 умовних кадастрових гектарів вартістю 54 тисячі 661 гривня 38 копійок. Рішення набрало законної сили 01.09.2003р.

Рішенням Покровського районного суду Дніпропетровської області від 30.07.2003 року у цивільній справі №2-813 2003р., в порядку успадкування за законом за гр. ОСОБА_2 було визнано право на земельну частку (пай) в КСП «Зоря» Покровського району Дніпропетровської області, який належить ОСОБА_4, померлій 16 серпня 1994 року, у розмірі 5,23 умовних кадастрових гектарів вартістю 54 тисячі 661 гривня 38 копійок. Рішення набрало законної сили 01.09.2003р.

Позивач звернулась до Покровської районної державної адміністрації у Дніпропетровській області із заявами від 19.10.2015 щодо виділення їй в натурі земельних часток (паїв) в натурі (на місцевості) в КСП «Зоря» як власнику на підставі рішень Покровського районного суду Дніпропетровської області від 30.07.2003 року в розмірі 5,23 умовних кадастрових гектарів.

За результатами розгляду зазначених заяв Покровською районною державною адміністрацією Дніпропетровської області надано відповіді оформлені листами № Б-480 та № Б-481 від 19.10.2015 року, якими позивача повідомлено що, відповідно до черговості надання земельних ділянок громадянам, затвердженої комісією при райдержадміністрації з розгляду земельних питань 28.10.2010 року, позивач значиться за №3 та №4 по колишньому ксп «Зоря». При наявності земель придатних для паювання, позивачу буде виділена земельна частка (пай) відповідно до встановленої черги по колишньому ксп «Зоря». При наявності вказаних земель на території Гаврилівської сільської ради по колишньому ксп «Зоря», але при наявності таких земель на території іншої сільської (селищної) ради, позивачу буде запропоновано отримати земельну частку (пай) відповідно до встановленої загальної черговості, де позивач значиться за №37 та №38.

Суд задовольняючи позовну заяву частково виходить з наступного.

Приписи ст.ст. 13 та 41 Конституції України визначають, що від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією і усі суб'єкти права власності рівні перед законом. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Згідно п. 12 Перехідних положень Земельного кодексу України до розмежування земель державної та комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями (крім земель, переданих у приватну власність, та земель, зазначених в абзаці другому цього пункту) в межах населених пунктів здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради з урахуванням вимог абзацу третього цього пункту, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади.

Організаційні та правові засади виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок у натурі (на місцевості) із земель, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам на праві колективної власності, а також порядок обміну цими земельними ділянками регулює Закон України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" № 899-ІV від 05.06.2003.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

У статті 3 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" визначено, що підставами для виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації. Особи, власники сертифікатів на право на земельну частку (пай), які виявили бажання одержати належну їм земельну частку (пай) в натурі (на місцевості), подають до відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості).

Таке звернення позивачем було адресовано Покровській районній державній адміністрації Дніпропетровській області, що підтверджується матеріалами справи.

За змістом пунктів 16, 17 Перехідних положень Земельного кодексу громадянам - власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю.

Із положень статей 125, 126 Кодексу слідує, що право власності на земельну ділянку особи виникає після одержання та державної реєстрації державного акта на право власності на земельну ділянку.

Отже, громадяни - власники земельних часток (паїв) не можуть вважатися власниками земельних ділянок без дотримання відповідного порядку.

Статтею 38 Закону України "Про місцеві державні адміністрації" встановлено, що місцеві державні адміністрації забезпечують додержання прав і свобод громадян.

Громадяни звертаються до місцевих державних адміністрацій у вирішенні питань, що належать до сфери повноважень місцевих державних адміністрацій.

Відповідно до статті 5 Закону № 899-IV сільські, селищні, міські ради та районні державні адміністрації в межах їх повноважень щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості), зокрема, розглядають заяви власників земельних часток (паїв) щодо виділення їм в натурі (на місцевості) земельних ділянок і видачі документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку; приймають рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості). Сільські, селищні, міські ради приймають рішення щодо виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) у межах населених пунктів, а районні державні адміністрації - за межами населених пунктів.

Суд зазначає, що Покровська районна державна адміністрація Дніпропетровській області будь-якого рішення з приводу виділення земельної ділянки в натурі чи відмови у її виділенні не прийняла, а отже допустила бездіяльність. Надана відповідь не може вважатися рішенням з огляду на приписи щодо форми діяльності районних державних адміністрацій, закріплені у Законі України "Про місцеві державні адміністрації", отже відповідач не виконав покладених на нього обов'язків щодо належного розгляду заяви позивачки та надав відповідь без винесення рішення за результатами розгляду заяви, як це передбачено законом.

З огляду на викладене, суд вважає необхідним зобовязати відповідача прийняти рішення по суті заяви позивачки.

Разом з тим, суд вважає передчасними позовні вимоги щодо зобов'язання Покровську районну державну адміністрацію Дніпропетровської області прийняти рішення про надання дозволу на виготовлення технічної документації на спірні земельні ділянки (паї) та про виділення їх у натурі (на місцевості) у власність для товарного сільськогосподарського виробництва, оскільки в матеріалах справи відсутні оригінали документів необхідних для зобовязання судом відповідача прийняти такі рішення.

Згідно положень, закріплених статтею 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст. 86 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені відповідачем певними конкретними засобами доказування, не знайшли свого підтвердження, та з урахуванням заявлених позовних вимог, суд доходить висновку, що в позовній заяві наведені обставини, які підтверджуються достатніми доказами, свідчать про обґрунтованість частини позовних вимог, натомість відповідачем правомірність своїх дій не доведена.

З огляду на викладене, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Покровської районної державної адміністрації Дніпропетровській області щодо не прийняття рішення за результатом розгляду звернення ОСОБА_2 про виділення ОСОБА_2, 23.05.1950р.н., ІПН НОМЕР_1, земельних ділянок в натурі (на місцевості) як власнику земельних часток (паїв) в КСП «Зоря» Покровського району Дніпропетровської області в розмірі 5,23 умовних кадастрових гектарів.

Зобовязати Покровську районну державну адміністрацію Дніпропетровської області прийняти рішення щодо виділення земельної частки (паю) у натурі (на місцевості) ОСОБА_2 у власність із земель придатних до паювання розміщену на території Гаврилівської сільської Ради Покровського району Дніпропетровської області, як власнику земельної частки (паю) в КСП «Зоря» Покровського району Дніпропетровської області у розмірі 5,23 умовних кадастрових гектар відповідно до рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області у цивільній справі №2-813 2003р. від 30 липня 2003 року.

Зобовязати Покровську районну державну адміністрацію Дніпропетровської області прийняти рішення щодо виділення земельної частки (паю) у натурі (на місцевості) ОСОБА_2 у власність із земель придатних до паювання розміщену на території Гаврилівської сільської Ради Покровського району Дніпропетровської області, як власнику земельної частки (паю) в КСП «Зоря» Покровського району Дніпропетровської області у розмірі 5,23 умовних кадастрових гектар відповідно до рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області у цивільній справі №2-814 2003р. від 30 липня 2003 року.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Покровської районної державної адміністрації Дніпропетровській області ( ) на користь ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) судові витрати в сумі 487,20 грн. (чотириста вісімдесят сім гривень двадцять копійок).

Копію постанови направити сторонам по справі.

Постанова суду набирає законної сили та може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, передбачені статтями 186 та 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова або ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя ОСОБА_1