Справа № 815/7036/15
Суддя: Бутенко А. В.
Дата ухвалення: 2016-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/7036/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2016 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Бутенка А.В., розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області, Головного управління Національної поліції в Одеській області, Ліквідаційної комісії Київського РВ ГУМВС України в Одеській області про визнання протиправним та скасування наказу № 1308 о/с від 04.11.2015 року та зобовязання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

З позовом до суду звернувся ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області, Головного управління Національної поліції в Одеській області, Ліквідаційної комісії Київського РВ ГУМВС України в Одеській області, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області №1308 о/с від 04.11.2015 року в частині звільнення майора міліції ОСОБА_1 з 06.11.2015 року з посади слідчого відділу Київського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області у запас Збройних Сил за пунктом 64 «г» (через скорочення штатів);

- поновити майора міліції ОСОБА_1 на посаді слідчого відділу Київського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області з 06.11.2015 року;

- зобовязати Головне управління Національної поліції в Одеській області розглянути кандидатуру майора міліції ОСОБА_1 для зайняття рівнозначної посади у відповідності до пункту 9 Розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про Національну поліцію», у Головному управлінні Національної поліції в Одеській області та видати відповідний наказ з цього приводу;

- стягнути з Ліквідаційної комісії Київського РВ ГУМВС України в Одеській області на користь ОСОБА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 - середнє грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 06.11.2015 р. по день фактичного поновлення на службі;

- допустити негайне виконання Постанови в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді слідчого відділу Київського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області з 06.11.2015 року.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі посилаючись на обґрунтування, викладені в позовній заяві та уточненнях до позову (а.с. 3-6, 39-43, 66-73) посилаючись зокрема на те, що рішення про його звільнення прийняте з грубим порушенням вимог спеціального законодавства та моральних засад суспільства.

Від представника позивача та представника відповідачів надійшли клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Згідно із ч. 6 ст. 128 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З урахуванням наведеного, суд дійшов до висновку про можливість розгляду заяви в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без фіксування судового засідання технічними засобами, що передбачено ч. 1 ст. 41 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, докази, які містяться в матеріалах справи, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що позивач проходив службу в органах Міністерства внутрішніх справ України, що згідно з положеннями п. 15 ч. 1 ст. 3 КАС України відноситься до публічної служби.

Позивач 21.06.1999 року прийнятий на службу до органів внутрішніх справ.

Наказом № 1308 о/с від 04.11.2015 року, відповідно до пункту 64 «г», Позивача було звільнено з органів внутрішніх справ України з 06.11.2015 року у звязку із скороченням штатів (а.с. 62).

Не погоджуючись с винесеним Наказом № 1308 о/с від 04.11.2015 року, ОСОБА_1 оскаржив його до суду.

Оцінюючи оскаржене рішення суб`єкта владних повноважень, суд виходить з приписів ч. 3 ст. 2 КАС України та доходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог з наступних підстав.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 43 Конституції України кожному гарантовано право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку він вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду діяльності, реалізовує програми професійно - технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Відповідно до пункту 15 частини першої статті 3 КАС України публічна служба це діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Надаючи належну оцінку спірним правовідносинам суд виходив з наступного.

Відповідно до статті 3 КЗпП України, законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Водночас, питання проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, звільненням із неї, права і обов'язки таких осіб, визначені та врегульовані спеціальним законодавством, зокрема Законом України від 20 грудня 1990 року № 565-ХІІ «Про міліцію».

При цьому Верховний Суд України в своїх рішеннях неодноразово висловлював позицію, що за загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.

Статтею 18 цього Закону передбачено, що порядок та умови проходження служби в міліції регламентуються Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

Поряд з цим суд враховує, що на час розгляду адміністративної справи, Закон України від 20 грудня 1990 року № 565-ХІІ «Про міліцію» втратив чинність та набрав законної сили Закон України від 02.07.2015 № 580-VIІI «Про Національну поліцію» (далі Закон №580-VIII).

Таким чином, спірні відносини регулюються Законом № 580-VIІI та Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 № 114 із змінами, яке було чинним на час виникнення спірних правовідносин (далі-Положення).

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон №580-VIII.

Відповідно до ст. 1 Закону Закону №580-VIII, Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Згідно із положенням п. 1 розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону №580-VIII, цей Закон набирає чинності через три місяці з дня, наступного за днем його опублікування, крім, зокрема, положень п. 8, 9, 10, 11 розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення цього Закону, тобто, він набрав чинності 07.11.2015 року (опублікований в Голосі України 06.08.2015 року).

Відповідно до п. 8 розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону №580-VIII, з дня опублікування цього Закону всі працівники міліції (особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), а також інші працівники Міністерства внутрішніх справ України, його територіальних органів, закладів та установ вважаються такими, що попереджені у визначеному порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів.

Згідно із п. 9, 10, 11 розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закон №580-VIII, працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції. Посади, що пропонуються особам, зазначеним у цьому пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції.

Працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів.

Указані в цьому пункті особи можуть бути звільнені зі служби в органах внутрішніх справ до настання зазначеного в цьому пункті терміну на підставах, визначених Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Перебування працівників міліції на лікарняному чи у відпустці не є перешкодою для їх звільнення зі служби в органах внутрішніх справ відповідно до Прикінцевих та перехідних положень цього Закону.

Таким чином, з аналізу норм Закону №580-VIII вбачається, що попередження про звільнення через скорочення штатів відбувається в силу закону та додаткових дій відповідача не потребує, працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, можуть бути прийняті на службу до поліції, керівний склад органу поліції має дискреційні повноваження при прийнятті осіб на службу до національної поліції з урахуванням відповідних потреб, оскільки особи приймаються за умови відповідності вимогам до поліцейських, що передбачено нормами Закону України Про Національну поліцію.

Відповідно до п. 64 г Положення, особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) через скорочення штатів - при відсутності можливості подальшого використання на службі.

Закон № 580-VIІI було опубліковано 06.08.2015 року в газеті Голос України, тобто тримісячний термін з дня опублікування закінчився 06.11.2015 року.

Судом враховано, що на момент прийняття 04.11.2015 року спірного наказу в частині звільнення позивача за пунктом 64 «г» (через скорочення штату) з 06.11.2015 року, Головне Управління Національної поліції в Одеській області ще не було утворено, що зумовило неможливість подання заяви ним особисто до такого органу поліції в тримісячний термін з дня попередження про наступне звільнення.

Однак, під час розгляду справи суд не встановив, а Позивач та його представник не надали доказів звернення ОСОБА_1 станом на 06.11.2015 року із відповідним рапортом до Київського РВ ОМУ ГУ МВС України в Одеській області про звільнення за п.64 з у звязку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) в інше міністерство, центральний орган виконавчої влади (установи, організації) з 06.11.2015 року, тобто за переведенням та виявленням бажання проходити подальшу службу в поліції.

Відповідно до довідки начальника відділу Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області від 20.01.2016 року № 37-242, зазначено, що рапорт про призначення ОСОБА_1 до канцелярії цього відділу не надходив (а.с. 71).

За обліками Управління документального забезпечення ГУНП в Одеській області, зареєстровано заяву Позивача про призначення на посаду лише 20.11.2015 року (а.с.56, 57), на яку надано відповідь про розгляд питання про призначення на посаду поліцейського на загальних підставах відповідно до Закону №580-VIII (а.с. 58).

Враховуючи викладені обставини, за умови дії Закону №580-VIII, незаявленого бажання у письмовій формі переведення Позивача до органу поліції, будь-яких підстав для визнання незаконним та скасування наказу начальника ГУМВС України в Одеській області №1308 о/с від 04.11.2015 року в частині звільнення ОСОБА_1 з 06.11.2015 року за п. 64 г Положення (за скороченням штату), внесення змін до цього наказу, поновлення на службі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - не має.

Посилання позивача та його представника на порушення відповідачами норм Кодексу законів про працю України, суд вважає не обґрунтованим, оскільки порядок та умови проходження служби в міліції регламентується спеціальним законодавством.

Також, суд не погоджується з доводами Позивача, що на підтвердження його бажання проходити подальшу службу в органах Національної поліції свідчить відсутність відповідної відмови з його боку, а також заява від 20.11.2015 року на імя т.в.о. начальника Головного управління Національної поліції в Одеській області, оскільки вона була подана вже після прийняття наказу про звільнення № 1308 о/с від 04.11.2015 року.

Таким чином, суд дійшов висновку, що Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області діяло на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи правомірність наказу начальника ГУМВС України в Одеській області №1308 о/с від 04.11.2015 року в частині звільнення майора міліції ОСОБА_1 з 06.11.2015 року з посади слідчого відділу Київського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області у запас Збройних Сил за п. 64 г Положення (за скороченням штату), а також звернення Позивача до новоутвореного органу після звільнення та існування порядку прийняття до ГУНП в Одеській області, в якому позивач не працював жодного дня, позовна вимога про зобовязання Головного управління Національної поліції в Одеській області розглянути кандидатуру майора міліції ОСОБА_1 для зайняття рівнозначної посади в Головному управлінні Національної поліції в Одеській області та видати відповідний наказ, також не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно із ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідачі довели суду належними та допустимими в спірних правовідносинах доказами з посиланням на відповідні положення законодавства про необґрунтованість позовних вимог позивача.

Враховуючи зазначене та оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 не обґрунтовані, не відповідають вимогам законодавства, у зв'язку із чим не підлягають задоволенню повністю.

Згідно зі ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Керуючись ст. ст. 69-71, 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області, Головного управління Національної поліції в Одеській області, Ліквідаційної комісії Київського РВ ГУМВС України в Одеській області про визнання протиправним та скасування наказу № 1308 о/с від 04.11.2015 року та зобовязання вчинити певні дії відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання копії постанови.

Суддя Бутенко А.В.