Справа № 810/1508/16
Суддя: Щавінський В.Р.
Дата ухвалення: 2016-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2016 року 810/1508/16

Київський окружний адміністративний суд в складі головуючого - судді Щавінського В.Р. при секретарі судового засідання Сіренко Ю.П., за участю представників сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві адміністративну справу за позовом Київського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Державного авіаційного підприємства «Україна» про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені в сумі 532705,16 грн., -

В С Т А НО В И В:

Київське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів звернулось до суду з позовом до Державного авіаційного підприємства «Україна» в якому просить стягнути з відповідача адміністративно-господарські санкції за невиконання нормативу щодо створення робочих місць для інвалідів в розмірі 532705,16 грн.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до ст. 19 Закону України Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні від 21.03.1991 р. №875-ХІІ (далі Закон №875-ХІІ) підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця. Керівники підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, у разі незабезпечення виконання нормативів робочих місць для працевлаштування інвалідів, неподання Фонду соціального захисту інвалідів звіту про зайнятість та працевлаштування інвалідів несуть відповідальність у встановленому законом порядку.

Відповідно до ст. 20 Закону №875-ХІІ підприємства (обєднання), установи і організації, в тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбачений ст. 19 Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається у розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичної особі, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, на яких працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, у фізичної особи, яка використовує найману працю.

Позивач зазначає, що відповідач, на підставі наведених положень Закону України та згідно акту від 03.11.2009 р. № 148 по контролю за використанням нормативу працевлаштування інвалідів, своєчасним та повним надходженням штрафних санкцій до Державного бюджету, мав працевлаштувати 13 інваліда, однак працевлаштував лише 9. Вважає, що 4 робочих місця, призначених для працевлаштування інвалідів і не зайнятих інвалідами.

Отже, оскільки у відповідача не було створено робочого місця для інвалідів, які, відповідно не працевлаштовані, то згідно ст. 20 Закону відповідач зобовязаний сплатити адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу по створенню робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі 529527,96 грн., однак цього не зробив, в результаті чого утворилась пеня за порушення строків сплати зазначеної суми адміністративно-господарських санкцій у розмірі 3177,20 грн., що разом складає 532705,16 грн.

У судовому засіданні позивач підтвердив обставини викладені у позовній заяві, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити.

У судовому засіданні представники відповідача позовні вимоги не визнали у повному обсязі та просили відмовити у його задоволенні у звязку з тим, що відповідач зі свого боку вжив необхідних заходів для створення робочих місць для працевлаштування інвалідів та інформування про них центрів зайнятості, а також було забезпечено робочі місця, призначених для працевлаштування інвалідів.

Вказала, що Бориспільським міськрайонним центром зайнятості протягом 2015 року було направлено на працевлаштування до Державного авіаційного підприємства «Україна» 16 осіб: дев'ять з них було прийнято та працевлаштовано на відповідні посади до ДАП «Україна»; п'ятеро осіб самостійно відмовилися від працевлаштування в зв'язку з низьким рівнем заробітної плати, або не влаштуванням графіку роботи; двом особам було відмовлено в прийнятті на роботу в зв'язку з відсутністю в працівника недостатньої кваліфікації, досвіду роботи, навичок.

Пояснив, що станом на 01.01.2016 р. в ДАП «Україна» залишалось вільними 4 вакантні посади призначені для інвалідів, відповідачем було вжито всіх необхідних заходів для їх заповнення, натомість всі докладені зусилля та проведена робота щодо працевлаштування інвалідів не дала (повного та бажаного результату, для заповнення всіх вакантних посад.

Разом з тим, на офіційному сайті Відповідача була розміщена інформація про відкриті вакансії для працевлаштування інвалідів, про те Відповідачем не було отримано ані відгуків, ані пропозицій на вказані вакансії від потенційних кандидатів.

Вважає, що він належним чином виконав вимоги нормативно-правових актів, що регулюють правовідносини соціальної захищеності інвалідів, у тому числі щодо створення робочих місць для них.

У судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечував, просив відмовити у його задоволенні.

Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, в задоволенні позову відмовити, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що Державне авіаційне підприємство «Україна» зареєстровано, як юридичну особу.

Спеціальним Законом, який визначає основи соціальної захищеності інвалідів в Україні і гарантує їм рівні з усіма іншими громадянами можливості для участі в економічній, політичній і соціальній сферах життя суспільства, створення необхідних умов, які дають можливості інвалідам вести повноцінний спосіб життя згідно з індивідуальними здібностями і інтересами є Закон України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" від 21 березня 1991 року № 875-ХІІ (далі - Закон № 875-ХІІ).

Частиною 1 статті 4 Закону № 875-ХІІ передбачено, що діяльність держави щодо інвалідів виявляється у створенні правових, економічних, політичних, соціальних, психологічних та інших умов для забезпечення їхніх прав і можливостей нарівні з іншими громадянами для участі в суспільному житті.

Згідно ч. 9 ст. 19 Закону № 875-ХІІ підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, в яких за основним місцем роботи працює 8 і більше осіб, реєструються у відповідних відділеннях Фонду соціального захисту інвалідів за своїм місцезнаходженням і щороку подають цим відділенням звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів.

Відповідно до положень частини 1 та 2 статті 19 Закону № 875-ХІІ для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця. Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування інвалідів відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті, і забезпечують працевлаштування інвалідів. При розрахунках кількість робочих місць округлюється до цілого значення.

Згідно з вимогами частини 1 статті 18 Закону № 875-ХІІ забезпечення прав інвалідів на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості.

Отже, ст. 18 Закону № 875-ХІІ не встановлює правил, за якими підприємство було б зобов'язане самостійно здійснювати пошук інвалідів для їх працевлаштування.

Так, частиною третьою статті 18 Закону № 875-ХІІ чітко визначено зобов'язання підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Частиною третьою ст. 18-1 Закону № 875-ХІІ передбачено, що державна служба зайнятості здійснює пошук підходящої роботи відповідно до рекомендацій МСЕК, наявних у інваліда кваліфікації та знань, з урахуванням його побажань.

Згідно з вимогами частини 3 статті 19 Закону № 875-ХІІ підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно здійснюють працевлаштування інвалідів у рахунок нормативів робочих місць виходячи з вимог статті 18 цього Закону.

Виконанням нормативу робочих місць відповідно до змісту частини 5 статті 19 Закону № 875-ХІІ вважається працевлаштування підприємством, установою, організацією, у тому числі підприємством, організацією громадських організацій інвалідів, фізичною особою, яка використовує найману працю, інвалідів, для яких це місце роботи є основним.

До виконання підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, які використовують найману працю, нормативу робочих місць, визначеного згідно з частиною першою цієї статті, може бути зараховано забезпечення роботою інвалідів на підприємствах, в організаціях громадських організацій інвалідів шляхом створення господарських об'єднань підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, які використовують найману працю, та підприємствами, організаціями громадських організацій інвалідів з метою координації виробничої, наукової та іншої діяльності для вирішення спільних економічних та соціальних завдань (частина 6 статті 19 Закону).

Статтею 20 Закону № 875-ХІІ встановлено обов'язок підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, на яких працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, у фізичної особи, яка використовує найману працю.

Таким чином, законодавство України покладає обов'язок працевлаштування інвалідів на орган державної влади з питань праці та соціальної політики, орган місцевого самоврядування та громадські організації інвалідів за умови створення робочих місць для інвалідів та інформування зазначених органів з метою їх працевлаштування.

Відповідно до загальних положень Закону України "Про зайнятість населення" від 01.03.1991 № 803-12 підприємства, установи й організації, їх структурні підрозділи та філії незалежно від форми власності та господарювання повинні за наявності вакансій у повному обсязі подавати інформацію про наявність вільних робочих місць (вакансій) центрам зайнятості за місцем їх реєстрації як платника страхових внесків.

Порядок заповнення форми 3-ПН, вимоги до претендента на вакансію та додаткові вимоги визначає Інструкція щодо заповнення форми звітності № 3-ПН "Звіт про наявність вакансій", яка затверджена Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 19.12.2005 № 420 (далі - Інструкція щодо заповнення форми звітності № 3-ПН).

Відповідно до загальних положень Інструкції щодо заповнення форми звітності № 3-ПН підприємства, установи й організації, їх структурні підрозділи та філії незалежно від форми власності та господарювання повинні за наявності вакансій у повному обсязі надавати інформацію про наявність вільних робочих місць (вакансій) центрам зайнятості за місцем їх реєстрації як платника страхових внесків.

Як вбачається з матеріалів справи, Державне авіаційне підприємство «Україна» є працедавцем, який відповідно до статті 18 Закону № 875- ХІІ зобов'язаний виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів.

Судом встановлено, що штатним розписом Державного авіаційного підприємства «Україна» який введено в дію з листопада 2014 року додатково створено 12 робочих місць для працевлаштування інвалідів.

Починаючи з січня 2015 року відповідачем було заповнено Звітність № З-ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)» та направлено до Бориспільського міськрайонного центру зайнятості, з якої вбачається повна інформація про робочі місця, призначені для працевлаштування інвалідів.

Судом встановлено, що Бориспільським міськрайонним центром зайнятості протягом 2015 року було направлено на працевлаштування до Державного авіаційного підприємства «Україна» 16 осіб: дев'ять з них було прийнято та працевлаштовано на відповідні посади до ДАП «Україна»; п'ятеро осіб самостійно відмовилися від працевлаштування в зв'язку з низьким рівнем заробітної плати, або не влаштуванням графіку роботи; двом особам було відмовлено в прийнятті на роботу в зв'язку з відсутністю в працівника недостатньої кваліфікації, досвіду роботи, навичок.

Разом з тим, на офіційному сайті Відповідача була розміщена інформація про відкриті вакансії для працевлаштування інвалідів, про те відповідачем не було отримано пропозицій на вказані вакансії від потенційних кандидатів.

Як вбачається з матеріалів справи, Бориспільським міськрайонним центром зайнятості відповідно до інформації про потребу у працівниках від 23.01.2015 року було направлено на працевлаштування до ДАП «Україна» працівника ОСОБА_1 на посаду підсобного робітника експлуатаційно-ремонтного відділу наземного комплексу.

Під час проведення співбесіди було встановлено, що працівник не може виконувати ряд підсобних робіт повязаних з наданням допомоги при виконанні робіт кваліфікованими працівниками ДАП «Україна» та не знанням правил, норм, порядку оформлення приймально-здавальних і супровідних документів, встановлених підприємством відповідно до його посадових обов'язків.

Судом встановлено, що враховуючи всі вимоги до кандидата на працевлаштування, ОСОБА_1 було відмовлено в прийнятті на роботу в зв'язку з відсутністю додаткових навичок.

Наказом по особовому складу ДАП «Україна» від 25.02.2015 №30/о на посаду підсобного робітника експлуатаційно- ремонтного відділу наземного комплексу було прийнято ОСОБА_2, який повністю відповідав кваліфікаційним вимогам стосовно подальшого працевлаштування.

Крім того, відповідно до Інструкції щодо заповнення форм звітності № 3-ПН ця форма використовується для інформування населення про наявність вакансій, сприяння працевлаштуванню громадян, зареєстрованих у центрах зайнятості як такі, що шукають роботу, для підбору персоналу на замовлення роботодавців, для оцінки поточної потреби в кадрах та організації професійної підготовки населення відповідно до потреб ринку праці. Таким чином, за своїм змістом звіт за формою 3-ПН є актом інформування органів працевлаштування про створені на підприємстві робочі місця для працевлаштування інвалідів і, водночас, запитом про направлення на підприємство інвалідів для працевлаштування. Проте, позивачем не надано суду доказів того, що на підприємство відповідача направлені інваліди не були працевлаштовані, або їм було відмовлено у працевлаштуванні на вакантні посади.

Отже, відповідачем були повністю виконані всі вимоги чинного законодавства щодо визначення кількості й створення робочих місць для працевлаштування інвалідів та інформування центру зайнятості, чим спростовуються доводи позивача про вину відповідача та правомірність застосування штрафних санкцій, передбачених ст. 20 Закону України № 875-ХІІ. Передбачені законом обов'язки по забезпеченню працевлаштування - інвалідів відповідачем виконані шляхом вжиття всіх залежних від нього заходів по забезпеченню працевлаштування інвалідів на його підприємстві протягом 2015 року.

Оскільки, відповідачем вжито належних заходів щодо надання державній службі зайнятості інформації, необхідної для працевлаштування інваліда, та виконано обовязок щодо створення робочого місця для інваліда, а тому застосування адміністративно-господарських санкцій є необгрунтованими.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, а тому у задоволені позову слід відмовити.

Згідно ч.4 ст.94 КАС України у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 71,72,94,158-163,167 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в:

У задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Щавінський В.Р.

Дата виготовлення і підписання повного тексту постанови - 13 червня 2016 р.