Справа № 265/9603/13-а
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2016-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

"25" травня 2016 р. м. Київ К/800/22818/14

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого:Штульман І.В. (доповідач),
суддів:Олексієнка М.М.,
Рецебуринського Ю.Й., -

розглянувши в касаційній інстанції в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі міста Маріуполя Донецької області про визнання дій неправомірними, скасування рішення та зобов'язання призначити пенсію на пільгових умовах, за касаційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі міста Маріуполя Донецької області на постанову Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 10 лютого 2014 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 8 квітня 2014 року, -

в с т а н о в и в :

У грудні 2013 року ОСОБА_4 звернулася в суд з позовом, у якому просила визнати протиправним та скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі міста Маріуполя Донецької області від 29 листопада 2013 року № 5059 про відмову у призначенні їй пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «а» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-ХІІ (далі - Закон № 1788-ХІІ), зобов'язати відповідача з 25 вересня 2013 року зарахувати і включити до стажу роботи за Списком № 1, що дає право на призначення пенсії у відповідності до пункту «а» частини 1 статті 13 Закону № 1788-ХІІ, період з 22 серпня 1992 року по 20 вересня 2004 року та призначити їй пенсію за віком на пільгових умовах з 25 вересня 2013 року.

Постановою Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 10 лютого 2014 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 8 квітня 2014 року, позов задоволено. Визнано протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі міста Маріуполя Донецької області щодо відмови ОСОБА_4 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «а» частини 1 статті 13 Закону № 1788-ХІІ. Скасовано рішення Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі міста Маріуполя Донецької області від 29 листопада 2013 року № 5059 про відмову позивачеві у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «а» частини 1 статті 13 Закону № 1788-ХІІ. Зобов'язано відповідача зарахувати та включити до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії у відповідності до пункту «а» частини 1 статті 13 Закону № 1788-ХІІ, період виконання ОСОБА_4 робіт за Списком № 1, а саме: з 22 серпня 1992 року по 20 вересня 2004 року. Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі міста Маріуполя Донецької області призначити позивачеві пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «а» частини 1 статті 13 Закону № 1788-ХІІ на підставі її заяви від 21 листопада 2013 року.

Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій, Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі міста Маріуполя Донецької області подало касаційну скаргу, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просить скасувати постанову Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 10 лютого 2014 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 8 квітня 2014 року, ухваливши нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Касаційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

За перевіркою матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у період з 1 серпня 1987 року по 20 вересня 2004 року працювала в Акціонерному товаристві «Руставський металургійний завод» у Грузії, що підтверджується записами її трудової книжки.

Згідно довідки № 02-ок/17-63, виданої 23 вересня 2013 року Акціонерним товариством «Руставський металургійний комбінат» (правонаступник Акціонерного товариства «Руставський металургійний завод»), ОСОБА_4 дійсно у період з 1 серпня 1987 року по 20 вересня 2004 року працювала повний робочий день оператором поста управління станами гарячого прокату труб у трубопрокатному цеху, що передбачено Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим постановою Кабінету міністрів СРСР від 26 січня 1991 року № 10.

21 листопада 2013 року ОСОБА_4 звернулася до Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі міста Маріуполя Донецької області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «а» частини 1 статті 13 Закону № 1788-ХІІ.

Рішенням відповідача від 29 листопада 2013 року № 5059 ОСОБА_4 відмовлено у призначенні такої пенсії через відсутність необхідного пільгового стажу (наявний 5 років 21 день). Період роботи позивача з 22 серпня 1992 року по 20 вересня 2004 року на посаді оператора поста управління станами гарячого прокату труб у трубопрокатному цеху не зарахований відповідачем до пільгового стажу за Списком № 1 у зв'язку з непідтвердженням права на пільгове пенсійне забезпечення результатами атестації робочих місць.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що відсутність висновків атестації не позбавляє працівника права на пільгове пенсійне забезпечення, оскільки відповідальність за порушення порядку проведення атестації робочих місць несе адміністрація підприємства.

За змістом пункту «а» частини 1 статті 13 Закону № 1788-XII (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Статтею 62 Закону № 1788-XII визначено - основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі - Порядок застосування списків), затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 1 грудня 2005 року за № 1451/11731), при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Пунктом 4.5 Порядку застосування списків визначено, що якщо атестація з 21 серпня 1992 року не проводилася чи за результатами атестації, вперше проведеної після 21 серпня 1997 року, право не підтвердилось, до пільгового стажу зараховується лише період роботи із шкідливими умовами праці на даному підприємстві, в установі чи організації до 21 серпня 1992 року включно, тобто до набуття чинності Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 серпня 1992 року № 442 (далі - Порядок проведення атестації, постанова № 422 відповідно). У такому ж порядку зараховується пільговий стаж, якщо за результатами атестації, вперше проведеної до 21 серпня 1997 року, право на пільгове пенсійне забезпечення не підтвердилось.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації та розробленими на виконання постанови № 442 Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 1 вересня 1992 року № 41 (далі - Методичні рекомендації).

Згідно із зазначеними нормативними актами основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Відповідно до пункту 4 Порядку проведення атестації та підпункту 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.

Результати атестації використовуються при встановленні пенсій за віком на пільгових умовах, пільг і компенсацій за рахунок підприємств та організацій, обґрунтуванні пропозицій про внесення змін і доповнень до Списків № 1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, а також для розробки заходів щодо поліпшення умов праці та оздоровлення працюючих.

Комплексний аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту «а» частини 1 статті 13 Закону № 1788-XII є формальна констатація факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку № 1, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, у період з 1 серпня 1987 року по 20 вересня 2004 року ОСОБА_4 працювала на підприємстві, яке знаходиться на території Грузії, а тому питання щодо можливості зарахування цього періоду роботи до пільгового стажу слід розглядати у відповідності до положень Угоди між Урядом України і Урядом Республіки Грузія про співробітництво в галузі пенсійного забезпечення від 9 січня 1995 року (далі - Угода).

За правилами статтей 1, 3 Угоди пенсійне забезпечення громадян Сторін, а також осіб без громадянства Сторін, членів їх сімей, крім випадків, передбачених статтями 6, 7 цієї Угоди, здійснюється компетентними установами по законодавству і за рахунок коштів Сторони, на території якої вони постійно проживають. При визначенні права на пенсію, в тому числі на пільгових умовах і за вислугу років, враховується трудовий стаж, набутий на території України і/або Республіки Грузія, а також трудовий стаж, що визнається на території будь-якої із Сторін.

Потрібні для пенсійного забезпечення документи, видані у встановленому порядку на території однієї Сторони, приймаються без легалізації на території другої Сторони (стаття 4 Угоди).

У частині 1 статті 5 Угоди зазначено, що обчислення пенсій здійснюється із заробітку (прибутку) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу.

Таким чином, у випадку виникнення спору з питань пенсійного забезпечення, судам слід перевірити умови, за яких трудовий стаж підлягає зарахуванню до пільгового відповідно до законодавства країни, де особа його набула.

З матеріалів справи вбачається, що Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі міста Маріуполя Донецької області неодноразово наголошувало на тому, що атестація робочих місць на підприємстві у спірний період не проводилась, проте такі умови для обчислення пільгового стажу встановлені пенсійним законодавством України.

Відомості про те, що аналогічні умови обчислення пільгового стажу (зокрема, обов'язкове проведення атестації робочих місць) були передбачені законодавством Грузії у період 1992-2004 років, в матеріалах справи відсутні і судами ці обставини не перевірялися.

Отже, ухвалюючи рішення суди попередніх інстанцій не встановили належним чином і не врахували всіх обставин цієї справи та норм законодавства, а також залишили поза увагою вимоги статей 11, 159 Кодексу адміністративного судочинства України, які зобов'язують суд до активного вжиття заходів щодо з'ясування обставин справи, та щодо законності і обґрунтованості ухваленого судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Згідно частини 2 статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

З урахуванням наведеного колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій - скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі міста Маріуполя Донецької області - задовольнити частково.

Постанову Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 10 лютого 2014 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 8 квітня 2014 року - скасувати, а справу за позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі міста Маріуполя Донецької області про визнання дій неправомірними, скасування рішення та зобов'язання призначити пенсію на пільгових умовах - направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і оскарженню не підлягає.

Головуючий: Штульман І.В.

Судді: Олексієнко М.М.

Рецебуринський Ю.Й.