Справа № 803/657/16
Суддя: Димарчук Тетяна Миколаївна
Дата ухвалення: 2016-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2016 року Справа № 803/657/16

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Димарчук Т.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Луцьку адміністративну справу за позовом Ковельської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,

ВСТАНОВИВ:

Ковельська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Волинській області (далі - Ковельська ОДПІ, позивач) звернулася з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі ФОП ОСОБА_1, відповідач) про стягнення з фізичної особи-підприємця податкового боргу в сумі 227 577,25 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що станом на 27.04.2016 року за відповідачем рахується податковий борг на загальну суму 227 577,25 грн.: з яких: 392,55 грн. - заборгованість з податку на додану вартість; 226 809,64 грн. заборгованість з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування; 375,29 грн. адміністративні штрафи та інші санкції. Позивачем в установлені законом строки вживались заходи щодо стягнення заборгованості шляхом надіслання податкової вимоги, однак дані заходи не призвели до погашення податкового боргу відповідачем.

Ковельська ОДПІ, з урахуванням уточнених позовних вимог просить стягнути з ОСОБА_1 на користь державного бюджету України податковий борг в сумі 227 577,25 грн.

В судове засідання представник позивача не прибула, в поданій до суду 09.06.2016 року заяві про уточнення позовних вимог, розгляд справи просила проводити без участі представника Ковельської ОДПІ(а.с.91-92).

Відповідач позовних вимог не визнала та в засіданні, яке відбулося 01 червня 2016 року пояснила, що з 14.01.2002 року вона зареєстрована як субєкт підприємницької діяльності. Для ведення підприємницької діяльності, здачі податкової звітності, ведення бухгалтерського обліку вона уповноважила бути своїм представником ОСОБА_2, яка зберігала у себе вдома всі документи, а потім пропала безвісти. Відповідач відновила більшу частину бухгалтерських документів, по яким Ковельською ОДПІ проводилась документальна планова виїзна перевірка. Однак, податковий інспектор, взяв до уваги лише документи, які підтверджували прибуток відповідача і не взяв до уваги документи, які підтверджували витрати, що є неправомірним. Пояснила, що податкових повідомлень рішень, винесених за результатами документальної планової виїзної перевірки, вона в адміністративному чи судовому порядку не оскаржувала. Просила відмовити у задоволенні позовних вимог.

В судове засідання, яке відбулося 10 червня 2016 року відповідач на розгляд справи не зявилася, свого представника не направила, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. Причини неявки суду не повідомила, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не зверталася (а.с.85).

Відповідно до частини четвертої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Згідно із частиною четвертою статті 128 КАС України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Відповідно до частини шостої статті 128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи в судовому засіданні, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З урахуванням наведеного, справу судом розглянуто та вирішено на підставі наявних у ній доказів, за відсутності осіб, що беруть участь в справі, та згідно з ухвалою суду від 10.06.2016 року в порядку письмового провадження.

Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає до задоволення з таких мотивів та підстав.

Відповідно до пункту 15.1 статті 15 Податкового кодексу (далі - ПК України) платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) обєкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є обєктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обовязок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Згідно з підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобовязаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до пункту 54.1 статті 54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобовязання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобовязання та/або пені вважається узгодженою.

Згідно із пунктом 57.3 статті 57 ПК України, у разі визначення грошового зобовязання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобовязаний сплатити нараховану суму грошового зобовязання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Відповідно до підпункту 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України грошове зобовязання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобовязання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у звязку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Сума грошового зобовязання, згідно з підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобовязання є податковим боргом.

Судом встановлено, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1, була зареєстрована як фізична особа-підприємець 14.01.2002 року та взята на облік як платник податків у Ковельській ОДПІ. З витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань слідує, що 02.09.2015 року державним реєстратором внесено запис про припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за її власним рішенням (а.с.5-6).

Органи доходів і зборів проводять процедури зняття з обліку платників податків - фізичних осіб-підприємців відповідно до Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09 грудня 2011 року № 1588 (в редакції наказу Міністерства фінансів України від 22 квітня 2014 року № 462), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14 травня 2014 року за № 503/25280 (Порядок обліку).

Відповідно до підпункту 1 пункту 11.22 Порядку обліку підставою для зняття фізичної особи - підприємця з обліку у відповідному контролюючому органі є відомості про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем за її рішенням, або за судовим рішенням, або у разі її смерті, або оголошення її померлою, або визнання її безвісно відсутньою, а також відомості відповідної реєстраційної картки.

Відповідно до підпункту 4 пункту 11.22 Порядку обліку державна реєстрація припинення підприємницької чи незалежної професійної діяльності фізичної особи або внесення до реєстру самозайнятих осіб запису про припинення такої діяльності фізичною особою не припиняє її зобов'язань, що виникли під час провадження підприємницької чи незалежної професійної діяльності, та не змінює строків, порядків виконання таких зобов'язань та застосування санкцій за їх невиконання;

Як передбачено підпунктом 5 пункту 11.22 Порядку обліку у разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи чи реєстрації у відповідному уповноваженому органі припинення незалежної професійної діяльності фізичної особи (якщо така реєстрація була умовою ведення незалежної професійної діяльності) погашення грошових зобов'язань та/або податкового боргу здійснюється за рахунок майна зазначеної особи.

Особою, відповідальною за погашення грошових зобов'язань чи податкового боргу фізичної особи - підприємця або фізичної особи, яка провадить незалежну професійну діяльність, є така фізична особа.

Отже, державна реєстрація припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 не припиняє її зобов'язань, що виникли під час провадження такої діяльності.

Судом встановлено, що за відповідачем рахується податковий борг на загальну суму 227 577,25 грн.: з яких: 392,55 грн. - заборгованість з податку на додану вартість; 226 809,64 грн. заборгованість з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування; 375,29 грн. адміністративні штрафи та інші санкції. Дана заборгованість підтверджується розрахунком податкового боргу по платежах до бюджету (а.с.7), зворотнім боком облікової картки по податку на додану вартість (а.с.15), зворотнім боком облікової картки з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування (а.с.14,14 зворот), зворотнім боком облікової картки адміністративні штрафи та інші санкції (а.с.16).

Заборгованість по податку на додану вартість виникла внаслідок нарахування грошового зобовязання за податковим повідомленням-рішенням № від 13.01.2016 року на суму 1 246,50 та пені в сумі 210,16 грн., та з врахуванням часткової сплати боргу становить 392,55 грн.(а.с.9).

Заборгованість з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на суму 226 809,64 грн. виникла внаслідок нарахування грошового зобовязання за податковим повідомленням-рішенням № від 13.01.2016 року на суму 193 395,28 грн., наявної недоїмки станом на 31.12.2015 року в сумі 836,56 грн. та нарахованої пені в сумі 32 577,80 грн.(а.с.10).

Заборгованість сумі 375,29 грн. виникла внаслідок донарахування платнику адміністртивних штрафів та інших санкцій за податковим повідомленням-рішенням № від 13.01.2016 року на суму 510,00 грн та пені в сумі 1,29 грн., та з врахуванням часткової сплати боргу становить 375,29 грн. (а.с.9 зворот).

Таким чином, станом на 27.04.2016 року загальна сума податкового боргу ОСОБА_1 становить 227 577,48 грн.

У відповідності до пункту 59.1 статті 59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобовязання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Згідно з пунктом 59.4 статті 59 ПК України податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобовязань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Пунктом 59.5 статті 59 ПК України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

У відповідності до пункту 59.1 статті 59 ПК України Ковельською ОДПІ надсилалась відповідачу податкова вимога від 28.01.2016 року №57-23, яка відповідачем отримана 30.01.2016 року (а.с.17).

Вжиті контролюючим органом заходи не призвели до погашення податкового боргу, доказів добровільної сплати заборгованості відповідачем суду не надано.

Відповідно до підпункту 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини.

Згідно з пунктами 95.1, 95.3 статті 95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про підставність позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави податкового боргу в сумі 227 577,25 грн.

Керуючись статтями 11, 17, 122, 158, частиною третьою статті 160, статтями 162, 163, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Податкового кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 (45044, Волинська область, Ковельський район, с. Уховецьк, вул. Центральна, будинок 2, ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь держави податковий борг в сумі 227 577 (двісті двадцять сім тисяч пятсот сімдесят сім гривень) 25 копійок.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

ОСОБА_3 Димарчук