Справа № 806/236/16
Суддя: Котік Т.С.
Дата ухвалення: 2016-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Чернова В.Г.
Суддя-доповідач:Котік Т.С.
УХВАЛА

іменем України

"09" червня 2016 р. Справа № 806/236/16

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Котік Т.С.

суддів: Жизневської А.В.

Малахової Н.М.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "28" березня 2016 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області, Міністерства внутрішніх справ України про визнання бездіяльності протиправною, скасування рішення, зобов'язання вчинити дії ,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2016 року ОСОБА_3 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з вказаним позовом та просив:

- визнати протиправною бездіяльність Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області, щодо неподання до Міністерства внутрішніх справ України у 15-денний строк з дня реєстрації заяви ОСОБА_3 від 03.02.2016 висновку щодо можливості проведення одноразової грошової допомоги разом з підтверджуючими документами;

- скасувати рішення голови ліквідаційної комісії УМВС України в Житомирській області за № 216/29/05-2016 від 11.02.2016 щодо відсутності правових підстав у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги ОСОБА_3;

- зобов'язати Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області подати до Міністерства внутрішніх справ України висновок щодо можливості проведення одноразової грошової допомоги ОСОБА_3 згідно заяви від 03.02.2016 у відповідності до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції та статті 23 закону україни "Про міліцію";

- зобов'язати Міністерство внутрішніх справ України прийняти рішення про призначення ОСОБА_3 одноразової грошової допомоги.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 28 березня 2016 року позов задоволено частково.

Визнано неправомірними дії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області щодо прийняття рішення про відмову у виплаті одноразової грошової допомоги, оформленого листом від 11.02.2016 № 216/29/05-2016.

Визнано неправомірною бездіяльність Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області щодо неподання до Міністерства внутрішніх справ України документів, передбачених п.8 Постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції" від 21 жовтня 2015 р. N 850.

Зобов'язано Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області направити до Міністерства внутрішніх справи України документи ОСОБА_3 для вирішення питання про призначення одноразової грошової допомоги відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції" від 21 жовтня 2015 р. N 850.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду та прийняти нову - про відмову в задоволенні позову. Зокрема, апелянт посилається на те, що висновки суду не відповідають обставинам справи, за якими, позивач не має права на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку №850.

Розглянувши справу, перевіривши законність та обгрунтованість судового рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що з 14.02.1992 року по 31.12.2010 року, ОСОБА_3 проходив службу в УМВС України в Житомирській області (а.с.9).

З 19.04.2012 року позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності у зв'язку з захворюванням, пов'язаним з проходженням служби в органах внутрішніх справ (а.с.11).

Як встановлено судом та не заперечується сторонами, на підставі ч.6 ст.23 Закону України "Про міліцію", ОСОБА_3 була виплачена одноразова грошова допомога за ІІІ групу інвалідності.

16 березня 2015 року позивачу встановлена ІІ група інвалідності, у зв'язку з захворюванням, пов'язаним з проходженням служби в органах внутрішніх справ із ступенем втрати професійної працездатності 70% (а.с.12), що стало підставою для звернення позивача 03.02.2016 року з відповідною заявою та документами до Голови ліквідаційної комісії УМВС України в Житомирській області з проханням провести виплату грошової допомоги як інваліду 2 групи, захворювання якого пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ (а.с.13).

Листом від 11 лютого 2016 за вих. № 216/29/05-2016 Головою ліквідаційної комісії УМВС України в Житомирській області ОСОБА_3 відмовлено у виплаті зазначених коштів з посиланням на те, що після первинного огляду МСЕК (встановлення 3 групи інвалідності) і повторного огляду МСЕК (встановлення 2 групи інвалідності) пройшло більше 2-х років, тому підстав для виплати одноразової грошової допомоги в більшому розмірі з урахуванням раніше виплаченої суми немає (а.с.14).

Суд першої інстанції перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених суб'єктом владних повноважень в основу спірного рішення на відповідність вимогам ч.3 ст.2 КАС України, дійшов висновків, що розгляд заяви позивача відбувся з порушенням Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції від 21.10.2015 №850.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з вказаним висновком, виходячи з наступного.

Так, частиною 6 статті 23 Закону України "Про міліцію" від 20.12.1990 №565-ХІІ (діючого на час встановлення інвалідності) передбачено, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров'я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

Відповідно до статті 23 Закону України "Про міліцію" Кабінет Міністрів України постановою №707 від 12.05.2007 затвердив "Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції".

Разом з тим, Постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року №850 Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції встановлено, що особам, які до набрання чинності Законом України від 13 лютого 2015 р. N 208-VIII "Про внесення змін до статті 23 Закону України "Про міліцію" щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва працівника міліції" мають право на отримання одноразової грошової допомоги, допомога призначається і виплачується відповідно до Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 2007 р. N 707.

Як встановлено судом першої інстанції, позивачу була встановлена 2 група інвалідності з 16.03.2015 року, а тому в даному випадку одноразова грошова допомога призначається і виплачується відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850.

Відповідно до підпункту 2 пункту 2 Порядку № 850 від 21.10.2015 днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Пунктом 7 Порядку №850 передбачено, що працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи:

заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв'язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов;

довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).

До заяви додаються копії:

довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією;

постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв'язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання;

акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) працівника міліції, зокрема про те, що воно не пов'язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп'яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС;

сторінок паспорта з даними про прізвище, ім'я та по батькові і місце реєстрації;

документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідному контролюючому органу і має відповідну відмітку у паспорті громадянина України).

Згідно п.8 Порядку №850 керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги, а також у разі загибелі (смерті) працівника міліції:

витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) працівника міліції із списків особового складу;

витяг з особової справи про склад сім'ї загиблого (померлого) працівника міліції.

Пунктом 9 Порядку №850 встановлено, що МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

Враховуючи вищезазначене, суд першої інстанції дійшов обгрунтованих висновків, що повноваження на прийняття рішення про призначення чи про відмову в призначенні одноразової допомоги є виключною компетенцією Міністерства внутрішніх справ України, а на орган внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, покладено обов"язок по проведенню відповідних процедурних дій по оформленню відповідних документів для вирішення питання про виплату такої допомоги та реалізації рішення головного розпорядника коштів (МВС) розпорядниками нижчої ланки.

Однак, всупереч зазначених правових норм, Головою ліквідаційної комісії УМВС України в Житомирській області не направлялися відповідні документи до Міністерства внутрішніх справ України, а питання щодо виплати одноразової допомоги вирішено ним самостійно.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на вищезазначене, коли розгляд заяви позивача відбувся з порушенням Порядку №850, суд дійшов обгрунтованих висновків, що відповідач діяв не у спосіб та не в порядку, що визначені чинним законодавством, відтак його дії є протиправними, а тому задовольнив позовні вимоги в частині визнання неправомірними дій та бездіяльності УМВС України в Житомирській області та з метою належного захисту порушеного права позивача зобов"язав відповідача подати до Міністерства внутрішніх справ України висновок щодо можливості проведення одноразової грошової допомоги ОСОБА_3 згідно заяви від 03.02.2016 року.

Рішення суду в частині відмови у задоволенні позову не оскаржується в апеляційному порядку, а тому не є предметом розгляду в суді апеляційної інстанції.

Разом з тим, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання представника УМВС України в Житомирській області щодо повернення зайво сплаченого судового збору при подачі апеляційної скарги у розмірі 303 грн. 16 коп.

За змістом ч.1 ст.7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Як убачається з матеріалів справи, УМВС України в Житомирській області згідно платіжного доручення №2600 від 15 квітня 2016 року сплачено на судовий збір за подання апеляційної скарги у справі ОСОБА_3 у розмірі 1515, 80 грн., хоча відповідно до вимог пп.2 п.3 ст.4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір мав становити 1212 грн.64 коп.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області залишити без задоволення, а постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "28" березня 2016 р. без змін.

Повернути Управлінню Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області зайво сплачений судовий збір згідно платіжного доручення №2600 від 15 квітня 2016 року в розмірі 303 грн. 16 коп.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Т.С. Котік

судді: А.В. Жизневська

Н.М. Малахова

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3 АДРЕСА_1

3- відповідачу/відповідачам: Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області Старий бульвар, 5/37,м.Житомир,10008 Міністерство внутрішніх справ України вул.Академіка Богомольця,10,м.Київ,01601

4-третій особі: - ,