Справа № 826/27193/15
Суддя: Кузьменко В. В.
Дата ухвалення: 2016-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2016 року м. Київ

Колегія Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Кузьменка В. В.,

суддів Василенка Я. М., Степанюка А. Г.,

за участю секретаря Видмеденко О. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації про зобов'язання вчинити певні дії, за апеляційною скаргою Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 08.04.2016, -

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернувся до суду з позовом про відновлення порушеного права шляхом зобов'язання Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації зарахувати її на соціальний квартирний облік Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації та включити до списку осіб, які користуються правом першочергового отримання житла.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 08.04.2016 позовні вимоги задоволено.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та відмовити в задоволенні позову.

В засідання з'явився представник апелянта, просив задовольнити апеляційну скаргу та скасувати постанову суду першої інстанції. Позивач в судове засідання не з'явився, про апеляційний розгляд повідомлена належним чином.

Заслухавши суддю-доповідача, представника апелянта, письмові заперечення на апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції всебічно, повно та об'єктивно розглянув справу, правильно встановив обставини справи, дав правильну правову оцінку наданим доказам і прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

З матеріалів справи вбачається, що позивач громадянка України, народилася у м. Києві та постійно проживає у м. Києві, пенсіонерка за віком, тривалий час не має власного житла, є малозабезпеченою та одинокою особою, близьких родичів не має.

З 29.11.2011 зареєстрована у Центрі обліку бездомних громадян (довідка №92 від 01.12.2015).

22.06.2015, 26.09.2015 зверталася до Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації з заявою про зарахування її на соціальний квартирний облік.

Листами від 06.07.2015 №108-108/Т-953-3923 та від 20.10.2015 №108-18273/01 Солом'янська районна в м. Києві державна адміністрація повідомила про відсутність підстав для зарахування заявниці на соціальний квартирний облік, про що прийнято розпорядження від 27.10.2015 №645.

Відмова обґрунтована п. 6 Порядку взяття громадян на соціальний квартирний облік, їх перебування на такому обліку та зняття з нього, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2008 №682 (заявник перебуває на реєстрації в м. Києві протягом терміну, меншому за 5 років).

Позивач зазначає, що нею подано повний пакет документів та згідно п. 5 постанови виконавчого комітету Київської міської ради народних депутатів і президії Київської міськради профспілок від 30.04.1991 №234, встановлено, що на квартирний облік беруться громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, постійно проживають та прописані у м. Києві не менш, як п'ять років. Згідно положень Закону України "Про житловий фонд соціального призначення", відсутнє положення щодо обов'язкової реєстрації громадянина як умови надання соціального житла.

Відповідно до статті 43 ЖК громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості.

Черговість надання жилих приміщень визначається за часом взяття на облік (включення до списків осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень).

За статтею 46 ЖК громадяни, які мають право на позачергове одержання жилих приміщень, включаються до окремого списку.

Частиною першою цієї статті визначено перелік осіб, яким жилі приміщення надаються поза чергою:

-інвалідам Великої Вітчизняної війни і прирівняним до них у встановленому порядку особам протягом двох років з дати прийняття рішення про включення їх до списку на позачергове одержання жилого приміщення, а з них інвалідам першої групи з числа учасників бойових дій на території інших держав - протягом року з визначенням переважного права інвалідів Великої Вітчизняної війни і прирівняних до них у встановленому порядку осіб на одержання жилих приміщень перед всіма іншими категоріями позачерговиків;

-громадянам, житло яких внаслідок стихійного лиха стало непридатним для проживання;

-особам, направленим у порядку розподілу на роботу в іншу місцевість;

-дітям-сиротам та дітям, позбавленим батьківського піклування, після завершення терміну перебування у сім'ї опікуна чи піклувальника, прийомній сім'ї, дитячому будинку сімейного типу, закладах для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також особам з їх числа у разі відсутності житла або неможливості повернення займаного раніше жилого приміщення в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України;

-громадянам, незаконно засудженим і згодом реабілітованим, у разі неможливості повернення займаного раніше жилого приміщення;

-дітям-інвалідам з числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, які проживають у сім'ях піклувальників, прийомних сім'ях, дитячих будинках сімейного типу, державних або інших соціальних установах, після досягнення повноліття, у разі якщо за висновком медико-соціальної експертизи вони можуть здійснювати самообслуговування і вести самостійний спосіб життя;

-сім'ям, які мають п'ятьох і більше дітей, та у разі народження у однієї жінки одночасно трьох і більше дітей;

-особам, обраним на виборну посаду, коли це зв'язано з переїздом в іншу місцевість;

-членам сім'ї народного депутата України у разі його смерті в період виконання депутатських обов'язків у Верховній Раді України на постійній основі;

-працівникам протитуберкульозних закладів у разі виникнення професійного захворювання на туберкульоз.

Згідно з частиною другою зазначеної статті поза чергою жиле приміщення може надаватися також в інших випадках, передбачених законодавством Союзу РСР і Української РСР.

Закон України "Про житловий фонд соціального призначення" від 12.01.2006 № 3334-IV (далі - Закон) визначає правові, організаційні та соціальні засади державної політики щодо забезпечення конституційного права соціально незахищених верств населення України на отримання житла.

Згідно Закону, соціальний квартирний облік - облік громадян України, які користуються правом на соціальне житло і перебувають у черзі на його отримання.

Статтею 9 Закону визначено, що органи місцевого самоврядування відповідно до закону, зокрема, створюють за рахунок коштів місцевих бюджетів, інших джерел фінансування житловий фонд соціального призначення; ведуть облік громадян, які мають право на отримання квартир, садибних (одноквартирних) жилих будинків із житлового фонду соціального призначення, приймають рішення про надання цим громадянам соціального житла на підставах і в порядку, визначених законом.

Правом взяття на соціальний квартирний облік користуються громадяни України: а) для яких таке житло є єдиним місцем проживання або які мають право на поліпшення житлових умов відповідно до закону; б) середньомісячний сукупний дохід яких за попередній рік з розрахунку на одну особу в сумі менший від величини опосередкованої вартості найму житла в даному населеному пункті та прожиткового мінімуму, встановленого законодавством.

Порядок взяття громадян на соціальний квартирний облік, їх перебування на такому обліку та зняття з нього затверджується Кабінетом Міністрів України.

Статтями 10,12 Закону передбачено надання громадянам житла з житлового фонду соціального призначення здійснюється за рішенням відповідного органу місцевого самоврядування. Таке рішення є підставою для укладення відповідного договору найму соціального житла.

Право першочергового отримання квартир або садибних (одноквартирних) жилих будинків із житлового фонду соціального призначення, за наявності в них права на отримання такого житла, мають, зокрема, пенсіонери (п. 19).

Взяття громадян на соціальний квартирний облік здійснюється за рішенням органу місцевого самоврядування на підставі їх письмової заяви.

До заяви про взяття на соціальний квартирний облік додаються документи, які підтверджують обґрунтованість визнання у встановленому порядку громадянина малозабезпеченим та таким, що потребує надання соціального житла. Вичерпний перелік таких документів встановлюється органом місцевого самоврядування, який здійснює взяття на соціальний квартирний облік.

Громадянинові, який подав заяву про взяття на соціальний квартирний облік, відповідним органом місцевого самоврядування, що здійснює взяття на соціальний квартирний облік, видається розписка в одержанні документів з обов'язковим зазначенням їх переліку та дати їхнього отримання.

Рішення про взяття на соціальний квартирний облік або про відмову у взятті на такий облік приймається органом місцевого самоврядування, що здійснює взяття на облік, за результатами розгляду заяви та інших представлених відповідно до частини третьої цієї статті документів не пізніше тридцяти робочих днів від дня подання зазначених документів у даний орган.

Відмова у взятті громадян на соціальний квартирний облік може бути оскаржена в судовому порядку.

Відмова у взятті громадянина на соціальний квартирний облік допускається в разі: 1) непредставлення необхідних документів відповідно до ч. 3 ст. 13 цього Закону; 2) подання документів з виправленнями; 3) подання документів, які не підтверджують можливість визнання у встановленому порядку відповідного громадянина таким, що потребує надання соціального житла; 4) подання документів із заздалегідь неправдивою інформацією, що було встановлено органом, який приймає на соціальний квартирний облік.

Рішення про відмову у взятті на соціальний квартирний облік повинне містити підстави відмови з обов'язковим посиланням на порушення, передбачені частиною першою цієї статті.

Пункт. 2 Порядку взяття громадян на соціальний квартирний облік, їх перебування на такому обліку та зняття з нього, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.08 р. №682 визначає вичерпний перелік документів необхідних для взяття на облік.

Як встановлено, 26.09.2015 позивачем надано до Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації заяву про зарахування на соціальний квартирний облік в порядку Закону України "Про житловий фонд соціального призначення"; до заяви додано документи: копія паспорту та ідентифікаційного коду, пенсійного посвідчення, довідка №45 від 24.03.15 р. Центру обліку бездомних громадян, копія свідоцтва про шлюб, копія свідоцтва про смерть чоловіка, довідка про розмір пенсії, інформація з Реєстру прав власності на нерухоме майно №41662793 від 03.08.15 р., витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №41662713 від 03.08.15 р., копія відповіді Солом'янської РДА від 06.07.15 р., довідка Держгеокадастру, довідка ДПІ у Солом'янському районі ГУ ДФС у м. Києві, довідка ГУ УДАІ в м. Києві (згідно перерахованих до заяви додатків та опису документів, що надано ЦНАП для виконання адміністративної послуги).

Тобто, надані позивачем документи відповідають визначеному переліку п. 2 Порядку взяття громадян на соціальний квартирний облік, їх перебування на такому обліку та зняття з нього, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.08 р. №682.

Як вбачається з оскаржуваного розпорядження Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації від 27.10.15 р. №645, в зарахуванні на соціальний квартирний облік позивачу відмовлено з підстав п. 6 Порядку взяття громадян на соціальний квартирний облік, їх перебування на такому обліку та зняття з нього, оскільки позивач зареєстрована в м. Києві з 29.11.2011, тоді як згідно п. 5 постанови Київської міської ради профспілок та Виконкому Київської міської Ради народних депутатів, від 15.07.1985 р. № 582 "Про порядок застосування в м. Києві Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР" встановлено, що на квартирний облік беруться громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, постійно проживають та прописані у м. Києві не менш, як п'ять років. Цей строк не поширюється на випадки прописки другого з подружжя, неповнолітніх дітей і непрацездатних батьків.

Однак, позивач звернувся до Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації з відповідною заявою як особа, для якої соціальне житло (у випадку його отримання) є єдиним місцем проживання. Поліпшення житлових умов позивач не потребує, оскільки не має у власності або у користуванні будь-якого іншого житла.

Судом першої інстанції вірно зазначено, що при визначенні терміну реєстрації позивача у м. Києві відповідачем взято до уваги лише дату останньої реєстрації місця проживання - 29.11.2011 р., тоді як згідно наданої копії паспорту позивач народилася у м. Києві та до реєстрації у Центрі обліку бездомних громадян була зареєстрована також у м. Києві. Інших підстав для відмови у задоволенні заяви позивача немає, а відтак, позов підлягає задоволенню.

Апелянт вказує, що задовольнивши позов суд втрутився в дискреційні повноваження відповідача.

Так, пунктом 2 ч. 4 ст. 105 КАС України передбачено, що адміністративний позов може містити вимоги про зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 162 КАС України, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про зобов'язання відповідача вчинити певні дії.

Отже, суд наділений повноваженнями щодо зобов'язання відповідача прийняти рішення, і це прямо вбачається з п. 2 ч. 4 ст. 105 та п. 3 ч. 2 ст. 162 КАС України.

При цьому аналіз зазначених норм свідчить про те, що такі повноваження суд реалізує у разі встановленого факту порушення прав, свобод чи інтересів позивача і необхідність їх відновлення.

У спірних правовідносинах праву позивача зарахування на соціальний квартирний облік (у разі наявності законодавчо встановлених підстав) кореспондує обов'язок відповідача прийняти таке рішення.

У випадку невиконання обов'язку відповідачем, за наявності визначених законом умов, у суду виникають підстави для ефективного захисту порушеного права позивача, у тому числі шляхом зобов'язання відповідача вчинити певні дії, спрямовані на відновлення порушеного права, зокрема, прийняти рішення. Це цілком узгоджується з положеннями п. 2 ч. 4 ст. 105, п. 3 ч. 2 ст. 162 КАС України.

Разом з тим, дійсно існують випадки, у яких суд не може зобов'язати суб'єкта владних повноважень діяти певним чином і це вбачається з аналізу зазначених вище норм Кодексу.

Стосовно дискреційних повноважень, колегія суддів зазначає, що такими є повноваження обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є законною. Прикладом таких повноважень є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова "може".

У такому випадку дійсно суд не може зобов'язати суб'єкта владних повноважень обрати один з правомірних варіантів поведінки, оскільки який би варіант реалізації повноважень не обрав відповідач, кожен з них буде законним. Отже, у такому випадку буде відсутнім факт невиконання обов'язку та, відповідно, факт порушення прав позивача.

Натомість, у цій справі, відповідач помилково вважає свої повноваження дискреційними, оскільки у разі настання визначених законодавством умов, відповідач зобов'язаний до вчинення конкретних дій - прийняти рішення про зарахування на соціальний квартирний облік.

Підставою для відмови у прийнятті такого рішення можуть бути лише визначені законодавством обставини. Відповідач не наділений повноваженнями за конкретних фактичних обставин діяти на власний розсуд - існує лише один правомірний варіант поведінки.

Вказана правова позиція узгоджується із висновками Вищого адміністративного суду України, що викладені в ухвалі від 17.12.2015 року №К/800/32134/15 та ухвалі від 15.10.2015 року №К/800/45474/14.

Враховуючи вищевикладене, перевіривши мотивування судового рішення та доводи апеляційної скарги, відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду, врахувавши ст. 8 КАС України, відповідно до якої суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, судова колегія вважає, що доводи апеляційних скарг та апелянтів спростовуються висновками суду першої інстанції, матеріалами справи та не відповідають вимогам чинного законодавства, через що рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 8, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 08.04.2016 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації про зобов'язання вчинити певні дії - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 08.04.2016 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: В. В. Кузьменко

Судді: Я. М. Василенко

А. Г. Степанюк

Повний текст ухвали виготовлено 14.06.2016.

Головуючий суддя Кузьменко В. В.

Судді: Степанюк А.Г.

Василенко Я.М.