Справа № 22а-2601/11
Суддя: Пікуль В. П.
Дата ухвалення: 2011-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22а-2601/11 Головуючий у 1-й інстанції Парахіна Є.В. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2011 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі: Головуючого судді: Пікуля В.П.

Суддів: Лобова О.А., Петренка В.М.,

розглянула у письмовому провадженні в м. Полтаві адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України Ленінського району в м. Полтаві на постанову Ленінського районного суду м. Полтави від 25 грудня 2009 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України Ленінського району в м. Полтаві про стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги дитині війни, -

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Ленінського районного суду м. Полтави від 25 грудня 2009 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано бездіяльність протиправною та зобовязано Управління Пенсійного фонду України Ленінського району в м. Полтаві здійснити перерахунок пенсії позивачу, з підвищенням її на ЗО % мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого ч.І ст.28 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" та провести відповідні виплати з 9 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року в сумі 710 грн. 92 коп. за 2008 рік в сумі 715 грн. 24 коп. з 1 січня 2009 року по 30 вересня 2009 року в сумі 896 грн. 40коп. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

З постановою суду не погодився відповідач та подав апеляційну скаргу, в якій прохає скасувати дану постанову, оскільки вважає, що вона винесена з порушенням норм бюджетного законодавства України, приписів ст. 28 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" та неврегульованості на законодавчому рівні порядку проведення вказаних виплат. Прохав прийняти по справі нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції вірно встановлено, і не заперечується сторонами, що позивач є дитиною війни в розумінні ст.1 Закону України " Про соціальний захист дітей війни" та відповідно до ст.6 вказаного Закону має право на отримання державної соціальної підтримки - підвищення до пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з наявності у позивача права на отримання, а у відповідача обов'язку по здійсненню позивачу доплати до пенсії, на підставі ст.6 Закону України " Про соціальний захист дітей війни ". При цьому, такі висновки суду ґрунтувались на рішеннях Конституційного Суду України від 09.07.2007року №6-рп/2007 та від 22.05.2008року № 10-рп/2008, якими визнано неконституційними положення п.12 ст.71 Закону України "Про державний бюджет України на 2007 рік" та п.п.41 розділу 2 Закону України "Про державний бюджет на 2008рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України".

Тобто, після прийняття вищевказаних рішень Конституційним Судом України знову почали діяти положення ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни ( в редакції Закону від 18 листопада 2004 року), тобто з цього часу відновлено право на підвищення пенсії на 30 % мінімальної пенсії за віком.

Окрім того, оскільки до часу прийняття рішення положення ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни мають законну силу та не були змінені чи призупинені, тому протягом 2009 року позивач має право на отримання пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, з підвищенням на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Такий висновок суду є вірним, виходячи з наступного.

Згідно ОТ (/ н Г-Г

2

державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на ЗО % від мінімальної

пенсії за віком.

Відповідно до ч.2 ст.152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що

визнані неконституційними , втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення

про їх неконституційність.

Оскільки вище вказаними рішеннями Конституційного Суду України визнавалися

неконституційними положення Законів, якими зупинялась дія ст.6 Закону України "Про соціальний захист

дітей війни" і відповідно, з дня ухвалення рішення, вони втрачали чинність і не підлягали застосуванню.

За таких обставин, вирішуючи спір і задовольняючи позов частково, суд правомірно виходив з того,

що відповідач як орган, уповноважений призначати та виплачувати пенсії та доплати до них, повинен був

діяти відповідно до вимог ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" і здійснити позивачу

належні нарахування ( за той період часу, коли дія цієї норми не була зупинена), але на порушення

зазначеної статті таких нарахувань не провів, чим і допустив протиправну бездіяльність.

Враховуючи, що за чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за

правилами, встановленими ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування",

іншого нормативно-правового акта, який би визначав або встановлював інший розмір, немає, тому,

правомірним вважає колегія суддів і застосування судом першої інстанції до спірних правовідносин

положень даної статті.

Рішенням Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22.05,2008року визнано

неконституційними положення п. п. 41 розділу 2 Закону України "Про державний бюджет на 2008 рік" та

про внесення змін до деяких законодавчих актів України", а саме редакція ст.6 Закону України "Про

соціальний захист дітей війни", передбачена вище наведеним Законом про держбюджет на 2008 рік, отже з

цього дня вона втратила чинність і не підлягала застосуванню.

За таких обставин, безпідставними вважає колегія суддів, посилання в апеляційній скарзі відповідача

на те, що розмір підвищення до пенсії позивачу в 2008 році повинен виплачуватись, не відповідно до вимог

ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", а на підставі Постанови Кабінету Міністрів

України від 28.05.2008 року № 530.

Обґрунтовано не взято до уваги судом першої інстанції посилання відповідача на правомірність своїх

дій по нездійсненню належних доплат позивачу, як дитині війни, через відсутність бюджетних коштів для

цієї мети, оскільки питання фінансування цих видатків не є предметом спору, що розглядається .

Безпідставними є також посилання відповідача на можливість нецільового використання його

коштів, оскільки судом не ухвалювалось рішення про проведення виплат з власних джерел фінансування

останнього.

На підставі наведеного, колегія суддів, вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують

висновків суду першої інстанції і постанова суду є законною та обґрунтованою, а тому підстави для її

скасування відсутні.

Проте, ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції зобовязав відповідача сплатити

позивачу, як особі, що має статус Дитина війни, недоплачені до пенсії кошти в певній сумі, висновок про

що колегія суддів вважає неправильним, оскільки суд не може перебирати на себе функцію здійснення

перерахунку та нарахування пенсії, покладену законодавством на визначені органи - Пенсійний фонд та

його установи. За таких обставин посилання суду на стягнення з відповідача конкретної суми доплати до

пенсії підлягає виключенню

Керуючись нормами ЗУ Про внесення змін до розділу XII Прикінцеві положення ЗУ Про

судоустрій та статус суддів щодо передачі справ, повязаних із соціальними виплатами від 2 грудня 2010

року, ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України Ленінського району в м. Полтаві

відхилити.

Постанову Ленінського районного суду м. Полтави від 25 г рудня 2009 року залишити без змін.

Виключити з резолютивної частини постанови суду посилання на стягнення з відповідача визначеної

суми доплати до пенсії за 2007 рік в сумі 710 гривень 92 коп., за 2008 рік в сумі 715 грн. 24 коп., за 2009 рік в

сумі 896 грн. 40 коп.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого

адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Cудді: Пікуль В.П.

ОСОБА_3

ОСОБА_4