Справа № 826/2016/14
Суддя: Саприкіна І.В.
Дата ухвалення: 2016-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/2016/14 Головуючий у 1-й інстанції: Мазур А.С. Суддя-доповідач: Саприкіна І.В.
У Х В А Л А

Іменем України

15 червня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді: Саприкіної І.В.,

суддів: Безименної Н.В., Епель О.В.,

при секретарі: Бродацькій І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційні скарги Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, Служби у справах дітей Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.04.2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, Служби у справах дітей Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, треті особи: Центр захисту дітей «Наші діти», ОСОБА_3 про визнання протиправними та скасування рішень, -

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_2 звернулася до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Дніпровської РДА, Служби у справах дітей Дніпровської РДА про визнання протиправним та скасування розпорядження № 80 від 20.02.2013 щодо призначення ОСОБА_3 опікуном над малолітньою ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1; визнання протиправним та скасування клопотання Служби у справах дітей Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації № 41/306 від 31.01.2013 про влаштування малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, до Центру захисту дітей «Наші діти».

Ухвалами Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.03.2014 позовні вимоги в частині визнання протиправним дій щодо влаштування Службою в справах дітей Дніпровської РДА малолітньої ОСОБА_4 - залишено без розгляду, а в частині зобов'язання передати ОСОБА_2 малолітню ОСОБА_4 - провадження у справі закрито.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.05.2014, залишеною без змін ухвалами Київського апеляційного адміністративного суду від 02.10.2014 та Вищого адміністративного суду України від 11.12.2014, у задоволенні позову відмовлено

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва 08.04.2016 року частково задоволено заяву ОСОБА_2 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, скасовано постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 16.05.2014 року та задоволено її позов в частині визнання протиправним та скасування розпорядження Дніпровської РДА № 80 від 20.02.2013 щодо призначення ОСОБА_3 опікуном над малолітньою ОСОБА_4 В задоволенні решти позову - відмовлено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, Дніпровська РДА та Служба у справах дітей Дніпровської РДА подали апеляційні скарги про скасування незаконної, на їх думку, постанови суду першої інстанції та просять постановити нову про відмову в задоволенні позову в повному обсязі. При цьому, посилаються на незаконність, необґрунтованість та необ'єктивність оскаржуваного рішення, неповне з'ясування всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційних скарг та перевіривши матеріали справи, колегія суддів знаходить, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що розпорядженням Дніпровської РДА від 15.02.2006 №166 гр. ОСОБА_2 було призначено опікуном малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Розпорядженням Дніпровської РДА від 12.11.2012 № 486 припинено опіку ОСОБА_5 над малолітньою ОСОБА_4

20.02.2013 року Дніпровською РДА прийнято розпорядження № 80 «Про призначення опіки над малолітньою дитиною», за яким гр. ОСОБА_3 призначено опікуном над малолітньою ОСОБА_4, у зв'язку з тим, що батьки дитини рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 18.11.2005 позбавлені батьківських прав.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.06.2013 у справі №826/7019/13-а, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 20.03.2014 та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 23.10.2014, розпорядження Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації від 12.11.2012 № 486 «Про припинення опіки над малолітньою дитиною» скасовано.

Крім того, рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 28.01.2015 у справі №755/32745/14-ц, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 14.04.2015 та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18.06.2015, за позовом Органу опіки і піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації в інтересах малолітньої ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про звільнення її від обов'язків опікуна у задоволенні позову відмовлено.

У мотивувальній частині вказаного рішення зазначено, що наявні у даній цивільній справі докази та надані свідками пояснення у своїй сукупності підтверджують факт належного виконання ОСОБА_2 своїх обов'язків опікуна по відношенню до неповнолітньої ОСОБА_4 У свою чергу, Органом опіки і піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації не доведено обставин того, що між ОСОБА_2 та дитиною склалися стосунки, які перешкоджають здійснення нею опіки та/або порушуються права підопічного, що слугувало б підставою для звільнення відповідача від обов'язків опікуна.

Таким чином, правомірність опіки гр. ОСОБА_2 над малолітньою ОСОБА_4 підтверджена у судовому порядку за результатами розгляду адміністративної справи № 826/7019/13-а та цивільної справи № 755/32745/14-ц.

Отже, права ОСОБА_2, як опікуна ОСОБА_4, порушуються у силу продовження існування оскаржуваного розпорядження про призначення опікуном ОСОБА_3

При цьому, судом першої інстанції правомірно зауважено, що Окружним адміністративним судом міста Києва під час прийняття постанови від 16.05.2014 у даній справі № 826/2016/14 зміст постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.06.2013 у справі № 826/7019/13-а не було взято до уваги з причини зупинення її виконання ухвалою Вищого адміністративного суду України від 11.04.2014.

Разом з тим, Вищим адміністративним судом України в ухвалі від 11.12.2014 під час розгляду касаційної скарги в адміністративній справі № 826/2016/14 наголошено, що предметом розгляду у справі не є нововиявлені обставини, з огляду на що зміст постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.06.2013 у справі № 826/7019/13-а також не враховано. Тобто, касаційна інстанція фактично встановила, що рішення у справі № 826/7019/13-а є нововиявленою обставиною по відношенню до даної справи.

Заява про перегляд постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.05.2014 року обґрунтована наявністю істотних обставин, зокрема, постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.06.2013 у справі № 826/7019/13-а, якою скасовано розпорядження про припинення опіки ОСОБА_2, та рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 28.01.2015 у справі №755/32745/14-ц, яким Дніпровській районної РДА відмовлено у задоволенні позову про звільнення ОСОБА_2 від обов'язків опікуна ОСОБА_4 Вказані рішення набрали законної сили.

В силу приписів ч. 2 ст. 245 КАС України визначено, що підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; … .

Таким чином, ст. 245 КАС України встановлює вичерпний перелік підстав для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами з тим, щоб відповідно до принципу юридичної визначеності забезпечити стабільність судових рішень, але, водночас, надати можливість виправити судові рішення, неправосудність яких зазвичай обумовлена обставинами, незалежними від суду.

Враховуючи вимоги вищенаведених норм КАС України, нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення.

До нововиявлених обставин відносяться матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору.

Необхідними ознаками нововиявлених обставин є, по-перше, їх наявність на час розгляду справи, по-друге, те, що ці обставини не були і не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи.

При цьому, зокрема, істотні для справи обставини - це ті, що становлять сутність справи та мають юридичне значення для взаємовідносин сторін, могли вплинути на рішення суду, що набрало законної сили, існували під час розгляду адміністративної справи, але не були і не могли бути відомі ні особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи, ні адміністративному суду. Дана правова позиція відображена в Постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України від 22 травня 2015 року № 7 «Про узагальнення судової практики розгляду адміністративними судами заяв про перегляд судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами».

Аналіз змісту зазначених норм вказує на правомірність висновку суду першої інстанції щодо скасування постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.05.2014 року оскільки наявні істотні обставини, зокрема, постанова Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.06.2013 у справі № 826/7019/13-а та рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 28.01.2015 у справі №755/32745/14-ц. При цьому, колегія суддів зауважує, що за результатами прийняття розпорядження від 12.11.2012 № 486, яким припинено опіку гр. ОСОБА_5 над малолітньою ОСОБА_4, Дніпровською РДА прийнято спірне розпорядження, згідно з яким гр. ОСОБА_3 призначено опікуном над малолітньою ОСОБА_4 Тобто, саме розпорядження від 12.11.2012 № 486 слугувало прийняттю спірного розпорядження від 20.02.2013 року № 80, а тому останнє фактично є недійсним.

В судовому засіданні представником апелянтів зауважено на пропущенні позивачкою строку подачі заяви про перегляд за нововиявленими обставинами судового рішення, на що апеляційна інстанція відзначає наступне.

Питання дотримання строку для подачі зазначеної заяви вирішується судом під час відкриття провадження. Призначивши заяву до розгляду, суд першої інстанції прийшов до висновку, що строк пропущено з поважних причин. При цьому, під час провадження за нововиявленими обставинами жодна із сторін не висловила заперечень щодо пропуску строку звернення до суду з такою заявою, не було про це заявлено і в апеляційній скарзі, де апелянт мав змогу висловити свої заперечення з приводу даної обставини, адже, предметом апеляційного розгляду є постанова Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.04.2016 року, прийнята по суті спору.

На разі існує ряд спорів, в тому числі, і даний між двома опікунами ОСОБА_5 та ОСОБА_3 Разом з тим, в площині даного спору вирішується питання процесуальної можливості існування спірного розпорядження в зв'язку з скасуванням основної підстави його прийняття - розпорядження про позбавлення опікунства позивачки над малолітньою дитиною.

Більш того, в силу існування двох розпоряджень відповідача щодо призначення опіки над однією дитиною, що в апріорі є неможливим та протиправним, суд просто зобов'язаний скасувати спірне розпорядження. Варто відмітити, що другий опікун - ОСОБА_3 не оспорює рішення суду першої інстанції і це фактично свідчить про її згоду з його висновками та відсутність інтересу до даного спору, зокрема, в частині встановлення опіки над малолітньою ОСОБА_4

Зазначене у своїй сукупності свідчить про негайну необхідність вирішення питання саме по суті спору, а єдино можливим правовим способом усунення «подвійного» опікунства особами, жодним чином не пов'язаними між собою, над однією і тією ж дитиною є лише скасування спірного розпорядження (щодо опікунства ОСОБА_3.), оскільки розпорядження про призначення опікунства позивачки продовжило чинність та не може бути скасовано самим відповідачем.

Не заслуговують на увагу доводи апелянтів щодо віднесення даного спору до цивільної юрисдикції, оскільки Вищий адміністративний суд України, переглядаючи 11.12.2014 року рішення судів попередніх інстанцій по даній справі, не закрив провадження, а вирішив апеляційну скаргу по суті. Дана обставина є беззаперечним доказом належності розгляду спору в порядку адміністративної юрисдикції з огляду на наявність в ньому всіх ознак публічності.

За ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Ч. 2 ст. 71 КАСУ в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладає на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Всупереч наведеним вимогам апелянти, як суб'єкти владних повноважень, не надали суду апеляційної інстанції достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються їх заперечення, і не довели наявності підстав для існування спірного розпорядження.

Оскільки в даному випадку рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог не було оскаржено у порядку апеляційного провадження, колегія суддів в цій частині постанову не переглядає та залишає її без змін.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про необхідність залишення постанови суду першої інстанції без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 196, 198, 200, 205 та 206 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, Служби у справах дітей Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 08.04.2016 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлено 16.06.2016 року.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Саприкіна І.В.

Судді: Безименна Н.В.

Епель О.В.