Справа № 22а-24957/11
Суддя: Корнієнко В. І.
Дата ухвалення: 2011-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2011 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі: Головуючого судді: Корнієнка В.І.,

Суддів: Винниченка Ю.М., Абрамова П.С.,

розглянула у письмовому провадженні в м.Полтаві справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України Полтавського району в Полтавській області на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 26 липня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду Полтавського району в Полтавській області про поновлення пропущеного строку для звернення до суду та зобовязання нарахувати і виплатити надбавку до пенсії, як дитині війни

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача Апеляційного суду, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 26 липня 2010 року позовні вимоги ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України Полтавського району в Полтавській області задоволено частково.

Визнано бездіяльність Управління Пенсійного фонду України Полтавського району в Полтавській області протиправною в частині не нарахування підвищення до пенсії ОСОБА_2, передбаченого ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», за період з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року та з 01 січня 2009 року по 31 грудня 2009 року.

Зобовязано Управління Пенсійного фонду України Полтавського району в Полтавській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_2 з підвищенням її на 30 відсотків мінімальної пенсії за виходячи з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та провести відповідні виплати починаючи з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року та з 01 січня 2009 року по 31 грудня 2009 року.

З рішенням суду не погодився відповідач та подав апеляційну скаргу, в якій прохає його скасувати, вважає, що воно винесено з порушенням норм бюджетного законодавства України, приписів ст. 28 Закону "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" та неврегульованості на законодавчому рівні у проведення вказаних виплат. Прохав прийняти по справі нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України, за наслідками розгулу апеляційної скарги на постанову суду інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову - без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив справи а ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції вірно встановлено, і не заперечується сторонами, що позивач є дитиною війни п ст. 1 Закону України " Про соціальний захист дітей війни" та відповідно до ст.6 вказаного Закону має в отримання державної соціальної підтримки - підвищення до пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з наявності у позивача права на а у відповідача обов'язку по здійсненню позивачу доплати до пенсії, на підставі ст.6 Закону України " Про соціальний захист дітей війни", з 09.07.2007p.no 31.12.2007р. та з 22.05.2008 року. При цьому, такі висновки ґрунтувались на рішеннях Конституційного Суду України від 09.07.2007року №б-рп/2007 та від року № 10-рп/2008, якими визнано неконституційними положення п.12 ст,71 Закону України "Про бюджет України на 2007 рік" та п.п.41 розділу 2 Закону України "Про державний бюджет на 2008 рік та і змін до деяких законодавчих актів України".

Тобто, після прийняття вищевказаних рішень Конституційним Судом України знову почали діяти ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни ( в редакції Закону від 18 листопада 2004 року), тобто з цього часу відновлено право на підвищення пенсії на 30 % мінімальної пенсії за віком.

Окрім того, оскільки до часу прийняття рішення положення ст. 6 Закону України Про соціальний дітей війни мають законну силу та не були змінені чи призупинені, тому протягом 2009 та 2010 років позивач має право на отримання пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної дог що виплачується замість пенсії, з підвищенням на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Такий висновок суду є вірним, виходячи з наступного.

Згідно ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», (у редакції, чинній на час вини спірних правовідносин) дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30 % від мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до ч.2 ст.152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення визнані неконституційними , втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Оскільки вище вказаними рішеннями Конституційного Суду України визнавалися неконституційними положення Законів, якими зупинялась дія ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" і відповідно, з дня ухвалення рішення, вони втрачали чинність і не підлягали застосуванню.

За таких обставин, вирішуючи спір і задовольняючи позов частково, суд правомірно виходив з того, що відповідач як орган, уповноважений призначати та виплачувати пенсії та доплати до них, повинен був діяти відповідно до вимог ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" і здійснити позивачу нарахування (за той період часу, коли дія цієї норми не була зупинена), але на порушення зазначеної статті нарахувань не провів, чим і допустив протиправну бездіяльність.

Враховуючи, що за чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, встановленими ст.28 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страх; Іншого нормативно-правового акта, який би визначав або встановлював інший розмір, немає, тому, прав вважає колегія суддів і застосування судом першої інстанції до спірних правовідносин положень даної статті.

Рішенням Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008року визнано неконституційними положення п. п. 41 розділу 2 Закону України "Про державний бюджет на 2008 рік" та про внесення змін я законодавчих актів України", а саме редакція ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей передбачена вище наведеним Законом про держбюджет на 2008 рік, отже з цього дня вона втратила чинність і не підлягала застосуванню.

За таких обставин, безпідставними вважає колегія суддів, посилання в апеляційній скарзі відповіла що розмір підвищення до пенсії позивачу в 2008 році повинен виплачуватись, не відповідно до вимог ст. 6 України "Про соціальний захист дітей війни", а на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року № 530.

Обґрунтовано не взято до уваги судом першої інстанції посилання відповідача на правомірність по нездійсненню належних доплат позивачу, як дитині війни, через відсутність бюджетних коштів для і оскільки питання фінансування цих видатків не є предметом спору, що розглядається.

Безпідставними є також посилання відповідача на можливість нецільового використання його оскільки судом не ухвалювалось рішення про проведення виплат з власних джерел фінансування останнього.

На підставі наведеного, колегія суддів, вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують і суду першої інстанції і рішення суду є законним та обґрунтованим, а тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись нормами Закону України Про внесення змін до розділу XII Прикінцеві положенні України Про судоустрій та статус суддів щодо передачі справ, повязаних із соціальними виплатами» від 02 грудня 2010 року, ст.ст. 195, 197, 198,200,205,206 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду Полтавського району в Полтавській області - відхилити

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 26 липня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді: /підписи/

КОПІЯ ВІРНО: