Справа № 805/1051/16-а
Суддя: Голошивець І.О.
Дата ухвалення: 2016-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

27 травня 2016 р. Справа №805/1051/16-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Голошивця І.О., при секретарі Дьякові О.Б., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області про скасування наказу про звільнення та зобовязання відповідача вчинити певні дії,

за участю:

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, в якому просить суд:

- скасувати наказ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області від 17 липня 2014 року № 1345 в частині звільнення позивача з органів внутрішніх справ;

- зобовязати Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області змінити у наказі від 23 липня 2014 року № 278 о/с підставу звільнення зі служби в органах внутрішніх справ у запас Збройних Сил за п. 64 є (за порушення дисципліни) на п. 64 ж (за власним бажанням) Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Разом з позовом ОСОБА_1 заявив клопотання про визнання поважними причин пропуску строку звернення до суду, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України. В обґрунтування клопотання посилається на те, що з обєктивних причин він не мав можливості звернутись до суду у встановлений строк, просив застосувати ст.ст. 2, 8, 102 Кодексу адміністративного судочинства України.

Представник відповідача проти задоволення клопотання заперечував, посилаючись на його необґрунтованість.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. При цьому у відповідності до ч. 2 ст. 2 КАС України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Адміністративний позов, відповідно до ст. 99 КАС України, може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 3 зазначеної статті передбачено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Суд зазначає, що датою, коли позивач дізнався про порушення його прав, свобод та інтересів є дата ознайомлення позивача зі спірним наказом про його звільнення, або належний в розумінні приписів КАС України письмовий доказ. З матеріалів справи вбачається, що позивач ознайомився зі спірним наказом про своє звільнення у квітні 2016 року при особистому зверненні до відповідача. Зазначені обставини не є спірними між сторонами. При цьому, суд враховує, що спірні накази про звільнення позивача з органів внутрішніх справ винесені відповідачем ще у 2014 році.

З позовною заявою позивач звернувся до суду 15.04.2016 року.

Вирішуючи питання щодо можливості визнання поважними причин пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду, суд виходить з того, що сам по собі інститут строку на звернення до адміністративного суду має на меті полегшення надання учасниками адміністративного процесу доказів, підвищує їх достовірність, а також забезпечує правову визначеність учасників спірних правовідносин. Іншими словами, обмеження строку реалізації права на судовий захист покликане передусім дисциплінувати учасників адміністративних правовідносин.

Згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, зокрема, з пунктом 30 рішення від 25 жовтня 2007 року у справі Балацький проти України, неможливо припустити, щоб пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод детально описував процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не гарантував сторонам, що спір щодо їх прав та обов'язків буде остаточно вирішено.

Відповідно до пунктів 22-23 рішення від 28 березня 2006 року у справі Мельник проти України право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги; однак, право доступу до суду не може бути обмежено таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність; ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями. Правила регулювання строків подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані. У той же час, такі правила в цілому або їх застосування не повинні перешкоджати сторонам використовувати доступні засоби захисту.

У рішеннях по справі "МірагальЕсколано та інші проти Іспанії" від 13 січня 2000 року та справі "Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії" від жовтня 1998 року, Європейський суд з прав людини зазначив, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Отже, з урахуванням приписів статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", відповідно до якої суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику зазначеного Суду як джерело права, а також норм частини 2 статті 8, частини 2 статті 9 КАС України, суд вважає, що пропуск позивачем встановленого статтею 99 КАС України строку звернення до суду з даним позовом не може слугувати перешкодою для надання судового захисту порушеним правам позивача.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 8 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

На переконання суду, наслідки пропуску строку позовної давності в адміністративному процесі, підлягають застосуванню виключно у разі наявності сумніву можливості встановлення об'єктивної істини в розглядуваній справі внаслідок значного спливу часу.

З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне визнати поважними причин пропуску позивачем строку звернення до суду з даним адміністративним позовом, оскільки встановлений КАС України місячний строк звернення до адміністративного суду позивачем пропущено з поважних причин.

Таким чином, клопотання позивача є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 99-100, 133, ч. 4 ст. 160, ст. 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати поважними причини пропуску строку звернення ОСОБА_1 до Донецького окружного адміністративного суду з позовом доГоловного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області про скасування наказу про звільнення та зобовязання відповідача вчинити певні дії.

Ухвала прийнята у нарадчій кімнаті, її вступна та резолютивна частини проголошені в судовому засіданні 27 травня 2016 року в присутності позивача та представника відповідача.

Повний текст ухвали складений 31 травня 2016 року.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено в письмовому провадженні або згідно з частиною третьою статті 160 цього Кодексу, або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Голошивець І.О.