Справа № 826/27072/15
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2016-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста КИЄВА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

10 червня 2016 року 08:25 справа №826/27072/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кузьменка В.А., за участю секретаря Калужського Д.О., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом

Приватного підприємства “Норк”

до

Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві

про

визнання дій протиправними, визнання протиправною та скасування податкової вимоги, зобов’язання вчинити дії

О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:

Приватне підприємство “Норк” (далі по тексту – позивач, ПП “Норк”) звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві (далі по тексту – відповідач, ДПІ у Голосіївському районі), в якому просить: 1) визнати протиправними дії відповідача щодо неврахування повного задоволення скарг позивача на оскаржені податкові повідомлення-рішення від 31 березня 2014 року за № про збільшення суми грошового зобов’язання з податку на прибуток та № про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість; 2) визнати протиправною та скасувати податкову вимогу відповідача від 16 грудня 2014 року №1701-23, що станом на 15 грудня 2014 року сума податкового боргу за узгодженими грошовими зобов’язаннями з податку на прибуток становить 89941,94 грн., у тому числі 60 909,40 грн. основний платіж; 7 063,00 грн. штрафні санкції та 21 969,54 грн. Пеня; 3) зобов'язати відповідача здійснити коригування даних в картці особового рахунку ІС «Податковий Блок» за позивачем шляхом виключення з нього відомостей про наявність податкового боргу в розмірі 217 159,47 грн. у тому числі: податковий борг з податку на прибуток приватних підприємств в розмірі 86 122,79 грн. виник у зв'язку нарахуванням пені (підпункт 129.1.2 статті 129 Податкового кодексу України) в розмірі 13952,39 грн. за податковим повідомленням – рішенням від 31 березня 2014 року №, 60 909 грн. за поновленням податковим повідомленням – рішенням від 31 березня 2014 року №, 7063,00 грн. за поновленням податковим повідомленням – рішенням від 31 березня 2014 року №, 4198,00 грн. нараховано за декларацією з податку на прибуток підприємства (річна) від 26 лютого 2015 року №; податковий борг з податку на додану вартість в розмірі 131 036,68 грн. виник за податковим повідомленням – рішенням від 31 березня 2014 року №, та податковими деклараціями від 18 грудня 2014 року №, від 17 січня 2015 року №, від 17 лютого 2015 року №, від 19 березня 2015 року №9.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 січня 2016 року відкрито провадження в адміністративній справі №826/27075/15, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

В судове засідання 07 квітня 2016 року позивач не прибув, попередньо подавши клопотання про розгляд справи за його відсутності, представник відповідач до суду також не прибув, у зв’язку із чим, на підставі частини першої статті 41 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Відповідно до частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи неприбуття сторін, беручи до уваги відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, суд ухвалив перейти до розгляду справи в письмовому провадженні.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об’єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до податкової вимоги ДПІ у Голосіївському районі від 16 грудня 2014 року №1701-23 повідомлено ПП “Норк”, що станом на 15 грудня 2014 року сума податкового боргу за узгодженими грошовими зобов’язаннями з податку на прибуток приватних підприємств становить 89 941,94 грн., в тому числі за основним платежем – 60 909,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями – 7 063,00 грн., пеня – 21 969,54 грн. та попереджено, що, починаючи з 15 листопада 2014 року, на будь-яке майно платника податків, яке перебуває у його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу, а також інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому, розповсюджується право податкової застави, а на суму податкового боргу нараховуються пеня та штрафи, визначені Податковим кодексом України; органом доходів і зборів буде здійснено опис майна у податку заставу.

Позивач вважає протиправними дії відповідача щодо неврахування повного задоволення скарг позивача на оскаржені податкові повідомлення-рішення від 31 березня 2014 року за № та №, що призвело до прийняття податкової вимоги від 16 грудня 2014 року №1701-23, з огляду на відсутність податкового боргу у ПП “Норк” на підставі статті 56 Податкового кодексу України.

Відповідач письмового заперечення проти адміністративного позову до суду не надав.

Окружний адміністративний суд міста Києва, виходячи зі змісту пред’явлених позовних вимог, звертає увагу на наступне.

Відповідно до статті 56 Податкового кодексу України, рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

У разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов’язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, він має право звернутися до контролюючого органу вищого рівня із скаргою про перегляд цього рішення.

Скарга подається до контролюючого органу вищого рівня у письмовій формі (за потреби - з належним чином засвідченими копіями документів, розрахунками та доказами, які платник податків вважає за потрібне надати з урахуванням вимог пункту 44.6 статті 44 цього Кодексу) протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання платником податків податкового повідомлення-рішення або іншого рішення контролюючого органу, що оскаржується.

Під час процедури адміністративного оскарження обов’язок доведення того, що будь-яке нарахування, здійснене контролюючим органом у випадках, визначених цим Кодексом, або будь-яке інше рішення контролюючого органу є правомірним, покладається на контролюючий орган.

Обов’язок доведення правомірності нарахування або прийняття будь-якого іншого рішення контролюючим органом у судовому оскарженні встановлюється процесуальним законом.

Платник податків одночасно з поданням скарги контролюючому органу вищого рівня зобов’язаний письмово повідомляти контролюючий орган, яким визначено суму грошового зобов’язання або прийнято інше рішення, про оскарження його податкового повідомлення-рішення або будь-якого іншого рішення.

У разі коли контролюючий орган приймає рішення про повне або часткове незадоволення скарги платника податків, такий платник податків має право звернутися протягом 10 календарних днів, наступних за днем отримання рішення про результати розгляду скарги, зі скаргою до контролюючого органу вищого рівня.

У разі порушення платником податків вимог пунктів 56.3 і 56.6 подані ним скарги не розглядаються та повертаються йому із зазначенням причин повернення.

Контролюючий орган, який розглядає скаргу платника податків, зобов’язаний прийняти вмотивоване рішення та надіслати його протягом 20 календарних днів, наступних за днем отримання скарги, на адресу платника податків поштою з повідомленням про вручення або надати йому під розписку.

Керівник (його заступник або інша уповноважена посадова особа) відповідного контролюючого органу може прийняти рішення про продовження строку розгляду скарги платника податків понад 20-денний строк, визначений у пункті 56.8 цієї статті, але не більше 60 календарних днів, та письмово повідомити про це платника податків до закінчення строку, визначеного у пункті 56.8 цієї статті.

Якщо вмотивоване рішення за скаргою платника податків не надсилається платнику податків протягом 20-денного строку або протягом строку, продовженого за рішенням керівника (його заступника або іншої уповноваженої посадової особи), така скарга вважається повністю задоволеною на користь платника податків з дня, наступного за останнім днем зазначених строків.

Скарга вважається також повністю задоволеною на користь платника податків, якщо рішення керівника (його заступника або іншої уповноваженої посадової особи) про продовження строків її розгляду не було надіслано платнику податків до закінчення 20-денного строку, зазначеного в абзаці першому цього пункту.

Рішення центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, прийняте за розглядом скарги платника податків, є остаточним і не підлягає подальшому адміністративному оскарженню, але може бути оскаржене в судовому порядку.

Не підлягає оскарженню грошове зобов’язання, самостійно визначене платником податків.

Строки подання скарги на податкове повідомлення-рішення або будь-яке інше рішення контролюючого органу можуть бути продовжені за правилами і на підставах, визначених пунктом 102.6 статті 102 цього Кодексу.

Скарга, подана із дотриманням строків, визначених пунктом 56.3 цієї статті, зупиняє виконання платником податків грошових зобов'язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні (рішенні), на строк від дня подання такої скарги до контролюючого органу до дня закінчення процедури адміністративного оскарження.

Протягом зазначеного строку податкові вимоги з податку, що оскаржується, не надсилаються, а сума грошового зобов’язання, що оскаржується, вважається неузгодженою.

Днем подання скарги вважається день фактичного отримання скарги відповідним контролюючим органом, а в разі надсилання скарги поштою - дата отримання відділенням поштового зв’язку від платника податків поштового відправлення із скаргою, яка зазначена відділенням поштового зв’язку в повідомленні про вручення поштового відправлення або на конверті.

Процедура адміністративного оскарження закінчується днем, наступним за останнім днем строку, передбаченого для подання скарги на податкове повідомлення-рішення або будь-яке інше рішення відповідного контролюючого органу у разі, коли така скарга не була подана у зазначений строк; днем отримання платником податків рішення відповідного контролюючого органу про повне задоволення скарги; днем отримання платником податків рішення центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику; днем звернення платника податків до контролюючого органу із заявою про розстрочення, відстрочення грошових зобов’язань що оскаржувались.

День закінчення процедури адміністративного оскарження вважається днем узгодження грошового зобов’язання платника податків.

З урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

Рішення контролюючого органу, оскаржене в судовому порядку, не підлягає адміністративному оскарженню.

Процедура адміністративного оскарження вважається досудовим порядком вирішення спору.

При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов’язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

У разі коли до подання позовної заяви проводилася процедура адміністративного оскарження, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов’язання протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до пункту 56.17 цієї статті.

Вимоги до оформлення скарги, порядок подання та розгляду скарг встановлюється центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

У разі коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов’язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

Якщо платник податків оскаржує рішення контролюючого органу в адміністративному порядку та/або до суду, повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення щодо ухилення від сплати податків не може ґрунтуватися виключно на цьому рішенні контролюючого органу до закінчення процедури адміністративного оскарження або до остаточного вирішення справи судом.

Початок досудового розслідування стосовно платника податків або повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення його службовим (посадовим) особам не може бути підставою для зупинення провадження у справі або залишення без розгляду скарги (позову) такого платника податків, поданої до суду в межах процедури оскарження рішень контролюючих органів.

Пункт 16.1 статті 16 Податкового кодексу України визначає, що платник податків зобов’язаний зокрема сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до пункту 57.2 статті 57 Податкового кодексу України у разі коли відповідно до цього Кодексу або інших законів України контролюючий орган самостійно визначає податкове зобов’язання платника податків з причин, не пов’язаних з порушенням податкового законодавства, такий платник податків зобов’язаний сплатити нараховану суму податкового зобов’язання у строки, визначені в цьому Кодексі та в статті 297 Митного кодексу України, а якщо такі строки не визначено, - протягом 30 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення про таке нарахування.

Як встановлює пункт 57.2 статті 57 Податкового кодексу України, у разі визначення грошового зобов’язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов’язаний сплатити нараховану суму грошового зобов’язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов’язання платник податків зобов’язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

За правилами пункту 56.18 статті 56 Податкового кодексу України передбачено, що з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов’язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Вирішуючи питання правомірності неврахування контролюючим органом повного задоволення скарг позивача на оскаржувані податкові повідомлення-рішення, суд встановив наступне.

Відповідно до податкового повідомлення-рішення ДПІ у Голосіївському районі від 31 березня 2014 року № згідно з підпунктом 54.3.2 пункту 54.3 статті 54, пунктом 123.1 статті 123 Податкового кодексу України, за порушення пунктів 198.1, 198.3, 198.6 статті 198, пункту 201.11 статті 201 Податкового кодексу України ПП “Норк” збільшено суму грошового зобов’язання з податку на додану вартість на 123 651,75 грн., в тому числі за основним платежем – 99 854,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями – 23 797,75 грн.

Відповідно до податкового повідомлення-рішення ДПІ у Голосіївському районі від 31 березня 2014 року № згідно з підпунктом 54.3.2 пункту 54.3 статті 54, пунктом 123.1 статті 123 Податкового кодексу України, пункту 138.2 статті 138, підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України ПП “Норк” збільшено суму грошового зобов’язання з податку на прибуток на 119 203,00 грн., в тому числі за основним платежем – 112 140,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями – 7 063,00 грн.

Зазначені податкові повідомлення-рішення прийняті на підставі акта від 13 березня 2014 року №90/1/22-01/24720897.

Не погоджуючись із зазначеними рішеннями контролюючого органу позивач оскаржив їх в адміністративному порядку до Головного управління Міндоходів у місті Києві.

За результатом адміністративного оскарження, рішенням Головного управління Міндоходів у місті Києві від 23 травня 2014 року про результати розгляду первинної скарги, податкові повідомлення – рішення від 31 березня 2014 року № та № – залишено без змін, скарги позивача – без задоволення.

Позивач, посилаючись на неотримання зазначеного рішення Головного управління Міндоходів у місті Києві від 23 травня 2014 року про результати розгляду первинної скарги та на вимоги визначені пунктом 56.9 статті 56 Податкового кодексу України, 09 квітня 2015 року звернувся до ДПІ у Голосіївському районі із заявою №5 про застосування податкового компромісу по податковому зобов’язанню з податку на прибуток та податку на додану вартість на загальну суму 211 994,00 грн., по проведених взаємовідносинах із ПП “Стройторг-Т” за період з 01 січня 2011 року по 31 грудня 2013 року.

ДПІ у Голосіївському районі 20 квітня 2015 року прийнято рішення №7047/10/26-50-22-03 про непогодження застосування податкового компромісу, з огляду на не оскарження спірних податкових повідомлень – рішень від 31 березня 2014 року № та № в адміністративному чи судовому порядку.

Крім того, контролюючим органом зазначено, що станом на 09 квітня 2015 року відповідно до АІС “Податковий Блок” за позивачем шляхом виключення з нього відомостей про наявність податкового боргу в розмірі 217 159,47 грн. у тому числі: податковий борг з податку на прибуток приватних підприємств в розмірі 86 122,79 грн. виник у зв'язку нарахуванням пені (підпункт 129.1.2 статті 129 Податкового кодексу України) в розмірі 13952,39 грн. за податковим повідомленням – рішенням від 31 березня 2014 року №, 60 909 грн. за поновленням податковим повідомленням – рішенням від 31 березня 2014 року №, 7063,00 грн. за поновленням податковим повідомленням – рішенням від 31 березня 2014 року №, 4 198,00 грн. нараховано за декларацією з податку на прибуток підприємства (річна) від 26 лютого 2015 року №; податковий борг з податку на додану вартість в розмірі 131 036,68 грн. виник за податковим повідомленням – рішенням від 31 березня 2014 року №, та податковими деклараціями від 18 грудня 2014 року №, від 17 січня 2015 року №, від 17 лютого 2015 року №, від 19 березня 2015 року №9.

Враховуючи викладене, необґрунтованими є позовні вимоги позивача про визнання протиправними дії відповідача щодо неврахування повного задоволення скарг позивача на оскаржені податкові повідомлення-рішення від 31 березня 2014 року за № про збільшення суми грошового зобов’язання з податку на прибуток та № про збільшення суми грошового зобов’язання з податку на додану вартість, з огляду на своєчасний розгляд первинних скарг Головним управлінням Міндоходів у місті Києві від 23 травня 2014 року, за наслідками яких, прийнято рішення про залишення податкових повідомлень – рішень від 31 березня 2014 року № та № – без змін, скарги позивача – без задоволення, а процесуальні дії, що вчинялися відповідачем під час прийняття зазначеного рішення, позивачем в даній справі, не оскаржуються.

Щодо позовних вимог про визнання протиправною та скасування податкової вимоги ДПІ у Голосіївському районі від 16 грудня 2014 року №1701-23 суд керується наступним.

За визначенням підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України сума узгодженого грошового зобов’язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов’язання, є податковим боргом.

Відповідно до пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України визначено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов’язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Згідно пункту 59.3 статті 59 Податкового кодексу України податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов’язання.

Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов'язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов’язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.

Наведені норми Податкового кодексу України вказують, що у разі прийняття судом рішення про відмову у задоволенні позовних вимог щодо скасування рішення контролюючого органу, яким визначено суму грошового зобов’язання, вказане грошове зобов’язання вважається узгодженим з дня набрання відповідним судовим рішенням законної сили та підлягає сплаті платником податків протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження; у разі ж несплати узгодженої суми грошового зобов’язання в установлений строк, така сума вважається податковим боргом, що є підставою для надсилання (вручення) податкової вимоги.

Таким чином, податкова вимога може бути сформована та надіслана (вручена) платнику податків виключно за наявності податкового боргу.

З встановлених вище обставин вбачається, що на день складання податкової вимоги ПП “Норк”, останнє мало несплачений податковий борг за узгодженими грошовими зобов’язаннями термін сплати яких вже настав, у зв’язку з цим, суд зазначає, що контролюючим органом правомірно, на виконання вимог Податкового кодексу України прийнято спірну податкову вимогу.

Таким чином, враховуючи, що податкове повідомлення-рішення від 31 березня 2014 року №, яке стало підставою для винесення оскаржуваної вимоги, в адміністративному чи судовому порядку не оскаржене та не скасоване, є чинним на момент розгляду даної справи, суд приходить до висновку, що при винесення податкової вимоги від 16 грудня 2014 року №1701-23 контролюючий орган діяв правомірно, на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Податковим кодексом України.

Суд також не погоджується із позовними вимогами про зобов’язання відповідача здійснити коригування даних в картці особового рахунку АІС “Податковий Блок” за позивачем шляхом виключення з нього відомостей про наявність податкового боргу в розмірі 217 159,47 грн. у тому числі: податковий борг з податку на прибуток приватних підприємств в розмірі 86 122,79 грн. виник у зв’язку нарахуванням пені (підпункт 129.1.2 статті 129 Податкового кодексу України) в розмірі 13 952,39 грн. за податковим повідомленням – рішенням від 31 березня 2014 року №, 60 909,00 грн. за поновленням податковим повідомленням – рішенням від 31 березня 2014 року №, 7 063,00 грн. за поновленням податковим повідомленням – рішенням від 31 березня 2014 року №, 4 198,00 грн. нараховано за декларацією з податку на прибуток підприємства (річна) від 26 лютого 2015 року №; податковий борг з податку на додану вартість в розмірі 131 036,68 грн. виник за податковим повідомленням – рішенням від 31 березня 2014 року №, та податковими деклараціями від 18 грудня 2014 року №, від 17 січня 2015 року №, від 17 лютого 2015 року №, від 19 березня 2015 року №9, з огляду на те, що зазначені податкові повідомлення-рішення від 31 березня 2014 року № та № в адміністративному чи судовому порядку не оскаржені та не скасовані, є чинним на момент розгляду даної справи.

Щодо дотримання позивачем строку звернення до адміністративного суду, в частині позовних вимог про визнання протиправними дії відповідача щодо неврахування повного задоволення скарг позивача на оскаржені податкові повідомлення-рішення від 31 березня 2014 року за № про збільшення суми грошового зобов’язання з податку на прибуток та № про збільшення суми грошового зобов’язання з податку на додану вартість суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до частини першої статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною другою статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як зазначено позивачем, про протиправність дій відповідача щодо неврахування повного задоволення скарг позивача на оскаржені податкові повідомлення-рішення від 31 березня 2014 року за № та №, останній дізнався в травні 2015 року з листа ДПІ у Голосіївському районі від 20 квітня 2015 року №7047/10/26-50-22-03.

Таким чином, на думку суду, ПП “Норк” звернулось до суду в межах шестимісячного строку звернення, встановленого частиною другою статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб’єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачем доведено правомірність своїх дій та оскаржуваних рішень у відповідності до вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, однак, виходячи з формулювання позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов Приватного підприємства “Норк” не підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову Приватному підприємству “Норк” відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.А. Кузьменко