Справа № 826/27851/15
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2016-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

13 червня 2016 року 13:15 справа №826/27851/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Кузьменка В.А., суддів Арсірія Р.О., Огурцова О.П., за участю секретаря Калужського Д.О., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомОСОБА_2
доДержавної служби геології та надр України
третя особаТовариство з обмеженою відповідальністю "Рокитнянський гранкар'єр"
провизнання протиправним та скасування наказу
О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:

ОСОБА_2 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_2.) звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративними позовом до Державної служби геології та надр України (далі по тексту - відповідач, Держгеонадра України), за участю третьої особи - Товариство з обмеженою відповідальністю "Рокитнянський гранкар'єр" (далі по тексту - третя особа, ТОВ "Рокитнянський гранкар'єр"), в якому просить визнати протиправним та скасувати наказ відповідача від 03 листопада 2014 року №352 в частині анулювання ТОВ "Рокитнянський гранкар'єр" спеціального дозволу на користування надрами від 17 червня 2002 року №2733.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 січня 2016 року відкрито провадження в адміністративній справі №826/27851/15, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні 06 квітня 2016 року представник позивача позовні вимоги підтримав, представник відповідача проти позову заперечив; представник третьої особи до суду не прибув; на підставі частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України ухвалив розглядати справу у письмовому провадженні.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до наказу Держгеонадра України від 03 листопада 2014 року №352 "Про анулювання та поновлення дії спеціальних дозволів на користування надрами та встановлення термінів для усунення порушень" (далі по тексту - наказ про зупинення дії спеціального дозволу) та додатку 2 до нього на підставі підпунктів 23 та 27 Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 травня 2011 року №615, зупинено дію спеціального дозволу на користування надрами від 17 червня 2002 року №2733, виданого ТОВ "Рокитнянський гранкар'єр", у зв'язку із порушенням пункту 2 статті 23 Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами.

Позивач вважає протиправним наказ відповідача, з огляду на те, що заява про анулювання дозволу на користування надрами була подано особою, яка не мала на те відповідних повноважень, а саме ОСОБА_3, який був відсторонений від посади, а відповідні повноваження були передані Управлінській Раді товариства.

Відповідач надав письмові заперечення проти позову, в яких зазначили про правомірність оскаржуваного наказу вимогам чинного законодавства.

Третя особи письмових пояснень по суті позову до суду не надала.

Окружний адміністративний суд міста Києва, вирішуючи спір по суті позовних вимог, звертає увагу на наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Оцінюючи оскаржуваний наказ Держгеонадра України на предмет його відповідності вимогам, встановленим частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд звертає увагу на наступне.

Згідно зі статтею 13 Кодексу України про надра передбачено, що користувачами надр можуть бути підприємства, установи, організації, громадяни України, а також іноземці та особи без громадянства, іноземні юридичні особи.

Відповідно до статті 14 Кодексу України про надра визначено, що надра надаються у користування, зокрема для геологічного вивчення, в тому числі дослідно-промислової розробки родовищ корисних копалин загальнодержавного значення.

Частиною другою статті 24 Кодексу України про надра встановлено, що користувачі надр зобов'язані:

1) використовувати надра відповідно до цілей, для яких їх було надано;

2) забезпечувати повноту геологічного вивчення, раціональне, комплексне використання та охорону надр;

3) забезпечувати безпеку людей, майна та навколишнього природного середовища;

4) приводити земельні ділянки, порушені при користуванні надрами, в стан, придатний для подальшого їх використання у суспільному виробництві;

5) виконувати інші вимоги щодо користування надрами, встановлені законодавством України та угодою про розподіл продукції.

Матеріали справи свідчать, що Держгеонадра України видано ТОВ "Рокитнянський гранкар'єр" спеціальний дозвіл на користування надрами від 17 червня 2002 року №2733 з метою видобування граніту, магнетиту Острівського родовища, Київської області.

23 жовтня 2014 року ТОВ "Рокитнянський гранкар'єр" в особі директора ОСОБА_3 звернулось до Держгеонадра України із заявою про анулювання спеціального дозволу на користування надрами від 17 червня 2002 року №2733, у зв'язку із складним фінансовим становищем.

Щодо посилань позивача, на відсутність повноважень у ОСОБА_3 для подання відповідної заяви про анулювання спеціального дозволу на користування надрами, як на підставу для скасування наказу відповідача від 03 листопада 2014 року №352, суд зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що наказом ТОВ "Рокитнянський гранкар'єр" від 21 червня 2010 року №1 згідно статті 13 статуту товариства директором призначено ОСОБА_3

В подальшому, на підставі рішення власника №15 ТОВ "Рокитнянський гранкар'єр" від 26 травня 2014 року, проведеного за участю директора ОСОБА_3, прийнято рішення про створення Управлінської Ради ТОВ "Рокитнянський гранкар'єр" за участю Фінансового контролера ПАТ КБ "Надра" у складі Єсаулова І.М., Головко А.А., Євдокімова К.О.

В період з 01 червня 2014 року по дату припинення діяльності Ради, що визначається окремим рішенням власника, виконання одноголосних рішень Ради обов'язковим для директора та адміністрації "Рокитнянський гранкар'єр".

У випадку, якщо рішення Ради по питанням, віднесеним до її компетенції, одноголосно не приймаються, або якщо керівництво підприємства (в т.ч. директор) ТОВ "Рокитнянський гранкар'єр" мають обґрунтовані заперечення, щодо прийнятих рішень Ради, питання, що були предметом спірних рішень Ради, подаються на остаточне затвердження власнику товариства.

Рішенням власника №37 ТОВ "Рокитнянський гранкар'єр" від 22 вересня 2014 року директора підприємства ОСОБА_3 відсторонено від виконання своїх обов'язків на період службової перевірки та йому заборонено приймати будь-які рішення та підписувати документи, пов'язані з роботою підприємства.

Зі вказаним протоколом ОСОБА_3 ознайомлений під підпис, що підтверджується копією рішення власника №37 ТОВ "Рокитнянський гранкар'єр" від 22 вересня 2014 року.

Рішенням Власника №38 ТОВ "Рокитнянський гранкар'єр" від 01 жовтня 2014 року директор підприємства ОСОБА_3 відсторонений від виконання свої обов'язків та попереджений про подальше звільнення із займаної посади.

З викладеного вбачається, що 26 травня 2014 року всі управлінські рішення щодо діяльності ТОВ "Рокитнянський гранкар'єр" рішенням власника покладено на Управлінську Раду, до якої ОСОБА_3 не входив, більш того, з 22 вересня 2014 року до моменту свого звільнення ОСОБА_3 був відсторонений від виконання обов'язків директора ТОВ "Рокитнянський гранкар'єр" та не мав права приймати будь-які рішення та підписувати документи, пов'язані з роботою підприємства.

Відповідно до статті 26 Кодексу України про надра, право користування надрами припиняється у разі:

1) якщо відпала потреба у користуванні надрами;

2) закінчення встановленого строку користування надрами;

3) припинення діяльності користувачів надр, яким їх було надано у користування;

4) користування надрами з застосуванням методів і способів, що негативно впливають на стан надр, призводять до забруднення навколишнього природного середовища або шкідливих наслідків для здоров'я населення;

5) використання надр не для тієї мети, для якої їх було надано, порушення інших вимог, передбачених спеціальним дозволом на користування ділянкою надр;

6) якщо користувач без поважних причин протягом двох років, а для нафтогазоперспективних площ та родовищ нафти та газу - 180 календарних днів не приступив до користування надрами;

7) вилучення у встановленому законодавством порядку наданої у користування ділянки надр.

Право користування надрами припиняється органом, який надав надра у користування, а у випадках, передбачених пунктами 4, 5, 6 цієї статті, у разі незгоди користувачів, - у судовому порядку. При цьому питання про припинення права користування земельною ділянкою вирішується у встановленому земельним законодавством порядку.

Відповідно до пункту 2 пункту 23 Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 травня 2011 року №615, в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин, право користування надрами припиняється органом з питань надання дозволу безпосередньо або за поданням органів державного гірничого та санітарно-епідеміологічного нагляду, державного геологічного і екологічного контролю, органів місцевого самоврядування, органів державної податкової служби у разі, відмови надрокористувача від права користування надрами.

Враховуючи вищевикладене, суд погоджується з доводами позивача про відсутність у ОСОБА_3 повноважень на момент звернення до Держгеонадра України із заявою про анулювання спеціального дозволу на користування надрами від 17 червня 2002 року №2733, у зв'язку із складним фінансовим становищем.

Разом з тим, відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до частини першої статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Пункт 1 частини другої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Відповідно до частини другої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про: 1) визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення; 2) зобов'язання відповідача вчинити певні дії; 3) зобов'язання відповідача утриматися від вчинення певних дій; 4) стягнення з відповідача коштів; 5) тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян; 6) примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян; 7) примусове видворення іноземця чи особи без громадянства за межі України; 8) визнання наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень.

Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративні справи з приводу оскарження правових актів індивідуальної дії, а також дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи (їх об'єднань), вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача, або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Індивідуальні акти - це акти, які стосуються конкретних осіб, їх прав і обов'язків. Особливістю даних актів є правозастосовчий характер та конкретна їх спрямованість. Тобто дія даних актів поширюється на конкретно визначене коло осіб з метою вирішення окремих питань, які виникають в процесі правозастосовчої діяльності.

Виходячи із змісту оскаржуваного акту, наказ від 03 листопада 2015 року №352 відноситься до категорії актів індивідуальної дії, що встановлює обов'язкові правила поведінки для певної особи - ТОВ "Рокитнянський гранкар'єр".

Крім того, згідно статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

У свою чергу, суд зазначає, що судовий захист прав, свобод або інтересів шляхом повного чи часткового задоволення адміністративного позову, можливий виключно відносно тієї особи, права, свободи або інтереси якої порушено з боку конкретного суб'єкта владних повноважень та за умови порушення її прав.

У даному випадку право на захист виникає за умови доведення позивачем факту застосування до нього норм оскаржуваного акта, або того, що він є суб'єктом правовідносин, у яких буде застосовано цей акт, а законність оскаржуваного акта може бути перевірена лише після встановлення у позивача права на його оскарження.

Під порушенням прав і свобод фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин слід розуміти ті негативні наслідки, що були спричинені рішенням органів влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових та службових осіб.

Конституційний Суд України своїм рішенням від 01 грудня 2004 року №18-рп/2004 визначивши зміст поняття "охоронюваний законом інтерес" та констатував, що в юридичних актах термін "інтерес", враховуючи його як етимологічне, так і загальносоціологічне, психологічне значення, вживається у широкому чи вузькому значенні як самостійний об'єкт правовідносин, реалізація якого задовольняється чи блокується нормативними засобами.

Тобто, охоронювані законом інтереси - це інтереси певної особи (або групи осіб), які спираються на закон або випливають з інших правових норм і охороняються державою нарівні з правами.

За таких обставин суд приходить до висновку, що оскаржуваний наказ від 03 листопада 2015 року №352 є індивідуальним нормативно-правовим актом, що створює правові наслідки виключно для надрокористувача - ТОВ "Рокитнянський гранкар'єр", а тому за своєю суттю він не може порушувати прав та охоронюваних законом інтересів ОСОБА_2, яка набула статусу учасника товариства після прийняття оскаржуваного рішення.

В частині дотримання позивачем строку звернення, передбаченого частиною другою статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України, та клопотання відповідача про залишення позову без розгляду суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до частини другої статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася, або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

У своєму клопотанні відповідач вказав, що спірний наказ від 03 листопада 2015 року №352 отриманий ТОВ "Рокитнянський гранкар'єр" 21 листопада 2014 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, наявного в матеріалах справи.

Як зазначено позивачем, про винесення оскаржуваного рішення їй стало відомо після реєстрації ОСОБА_2 учасником товариства, а саме 26 червня 2015 року, що підтверджується відповідними установчими документами.

Враховуючи викладене, на думку суду, позивач звернувся до суду в межах шестимісячного строку звернення, встановленого частиною другою статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому клопотання відповідача про залишення позову без розгляду не підлягає задоволенню.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, позивачем не доведено обставин, на яких ґрунтуються його вимоги, а тому, виходячи із меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя В.А. Кузьменко

Судді Р.О. Арсірій

О.П. Огурцов