Справа № 821/584/16
Суддя: Попов В.Ф.
Дата ухвалення: 2016-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2016 р.м. ХерсонСправа № 821/584/16
09 год. 35 хв.

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Попова В.Ф.,

при секретарі: Кальченко-Булановій М.С.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Котруци Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3

до Головного управління ДФС у Херсонській області

про скасування податкового повідомлення-рішення,

встановив:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 (далі - ФОП ОСОБА_3, позивач) звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Херсонській області (далі - управління ДФС, відповідач), в якому просить захистити порушене право шляхом скасування податкового повідомлення-рішення від 29.03.2016 № .

За спірним податковим повідомленням рішенням позивачеві обчислено штрафні санкції у сумі 34000,00 грн. у зв'язку із роздрібною торгівлею алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності відповідної ліцензії та 10000,00 грн. у зв'язку із продажем алкогольних напоїв за цінами нижчими ніж мінімальні.

Підставою для прийняття зазначеного податкового повідомлення-рішення стали висновки акта від 09.03.2016 № 064/21/22/22/НОМЕР_2, складеного за наслідками фактичної перевірки позивача (далі - акт № 064, акт перевірки). Контролюючим органом проведено перевірку магазину позивача, розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги, обґрунтовує їх тим, що спірне податкове повідомлення-рішення будо складене за результатами перевірки, до якої посадові особи контролюючого органу допущені не були. Незаконність призначення перевірки полягає у тому, що контролюючим податковим органом для позивача, як платника податків, є Херсонська ОДПІ, а Головне управління ДФС у Херсонській області є податковим органом вищого рівня і може призначати лише документальні перевірки в порядку контролю за діями або бездіяльністю посадових осіб контролюючого органу нижчого рівня, а рішення про проведення перевірки в цьому випадку приймається контролюючим органом вищого рівня лише у тому разі, коли стосовно посадових осіб контролюючого органу нижчого рівня, які проводили документальну перевірку платника податків, розпочато службове розслідування або їм повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, що передбачено пп. 78.1.12 п. 78.1 ст. 78 ПК України.

Позивач наполягає також на невірному визначенні податковим органом строку дії ліцензій на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами, а порушення щодо продажу алкогольних напоїв за цінами нижчими ніж мінімальні пояснює недоліками у програмуванні продажу алкогольних напоїв. З цих підстав вважає, що штрафні санкції до нього засновані неправомірно.

Представник відповідача позов не визнала, заперечення на позов мотивує тим, що позивачу було видано ліцензію НОМЕР_3, на право здійснення роздрібної торгівлі тютюновими виробами, яка дійсна з 21.02.2015 року до 21.02.2016 року та ліцензію НОМЕР_4 на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями, яка дійсна з 21.02.2015 року до 21.02.2016 року, тобто останнім днем реалізації тютюнових виробів та алкогольних напоїв за вказаними ліцензіями можливо лише 20.02.2016 включно, їх реалізація 21 лютого є такою, що здійснена без ліцензій, а отже - незаконною.

Правомірним вважає відповідач і застосування штрафних санкцій у зв'язку з продажем алкогольних напоїв за цінами нижчими ніж мінімальні, оскільки це підтверджується показниками реєстратора розрахункових операцій позивача. В задоволенні позовних вимог відповідач просить відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Відповідно до п. 41.1 ст. 41 ПК України контролюючими органами є органи доходів і зборів - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування єдиної державної податкової, державної митної політики в частині адміністрування податків і зборів, митних платежів та реалізує державну податкову, державну митну політику, забезпечує формування та реалізацію державної політики з адміністрування єдиного внеску, забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями при застосуванні податкового та митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску (далі - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику), його територіальні органи.

Згідно з пп. 20.1.10 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право здійснювати контроль за додержанням законодавства з питань регулювання обігу готівки (крім банків), порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, торгових патентів, за додержанням порядку приймання готівки для подальшого переказу (крім приймання готівки банками), за дотриманням суб'єктами господарювання установлених законодавством обов'язкових вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів.

Одним із способів здійснення податкового контролю є проведення перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин (пп. 62.1.3 п. 62.1 ст. 62 ПК України).

Оскільки Головне управління ДФС України в Херсонській області є контролюючим органом, територіальним органом центрального органу виконавчої влади - ДФС України, то воно має право здійснювати контроль платників податків, в тому числі і ФОП ОСОБА_3, оскільки остання зареєстрована як платник податків на території Херсонської області.

Посилання на позивача на пп. 78.1.12 п. 78.1 ст. 78 ПК України суд до уваги не бере, оскільки ст. 78 ПК України встановлює порядок проведення документальних позапланових перевірок, а не фактичних.

Що стосується самої перевірки та порушень, викладених в акті фактичної перевірки позивача, то суд звертає увагу на таке.

За актом перевірки порушення режиму ліцензування під час продажу алкогольних напоїв та тютюнових виробів полягають у тому, що позивач при наявності ліцензій на право торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами з терміном дії з 21.02.2015 р. до 21.02.2016 р. здійснював такий продаж 21.02.2016 р. Відповідач вважає, що термін дії ліцензії закінчувався попередньою добою, тобто 20.02.2016 р.

Крім того, під час перевірки відповідачем було встановлено, що позивачем 14.01.2016 р. продано горілку "Хлібний дар" ємністю 0,7 л. за ціною 75,5 грн., 19.01.2016 р. - дві плашки горілки "На березових бруньках" різним покупцям ємністю 0,5 л. за ціною 26,5 грн. Висновок про заниження цін продажу відповідачем зроблено на підставі чеків РРО.

Відповідно до Закону України від 19.12.1995 № 481/95-ВР "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" (далі - Закон № 481/95-ВР) роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб'єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.

За змістом ст. 15 Закону № 481/95-ВР ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями і тютюновими виробами видаються терміном на один рік. Порядку його обчислення законом не встановлено.

Відповідно до ч. 7 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права).

Відповідно до пункту 56.21 статті 56 ПК України у разі коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

Частиною 1 ст. 3 Європейської конвенції про обчислення строків (ETS № 76) від 16 травня 1972 року, яка застосовується до обчислення строків у цивільних, комерційних і адміністративних справах, встановлено, що строки, обчислені у днях, тижнях, місяцях і роках починаються опівночі dies a quo і спливають опівночі dies ad quem.

За змістом ст. 2 цієї Конвенції термін "dies a quo" означає день, з якого починається відлік строку, а термін "dies ad quem" означає день, у який цей строк спливає.

Статтею 253 ЦК України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Частиною 1 ст. 254 ЦК України встановлено, що строк визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього строку.

Таким чином, суд приходить до висновку, що зазначені вище ліцензії, видані позивачу, діяли 21 лютого 2016 року, а отже продаж алкогольних напоїв та тютюнових виробів у цей день здійснювався правомірно. Тому застосування до позивача штрафних санкцій у сумі 34000,00 грн. за безліцензійний продаж алкогольних напоїв та тютюнових виробів є протиправним, а податкове повідомлення-рішення в цій частині підлягає скасуванню.

Стосовно продажу позивачем алкогольних напоїв за цінами нижчими ніж мінімальні, то в цій частині суд погоджується з висновками відповідача і вважає необґрунтованими пояснення позивача про відсутність факту продажу алкогольних напоїв за цінами нижчими ніж мінімальні у зв'язку з недоліками (помилками) у програмуванні реєстратору розрахункових операцій.

Відповідно до п. 11 ст. 3 Закону України від 06.07.1995 р. № 265/95-ВР "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані проводити розрахункові операції через реєстратори розрахункових операцій з використанням режиму попереднього програмування найменування, цін товарів (послуг) та обліку їх кількості.

Обов'язки застосування реєстратору розрахункових операцій під час роздрібного продажу алкогольних напоїв передбачаються і Законом № 481/95-ВР.

Таким чином, дотримання належного режиму програмування при здійсненні торгівлі через реєстратор розрахункових операцій є обов'язком, а не правом суб'єкта підприємницької діяльності.

Статтею 17 Закону № 481/95-ВР передбачається фінансова відповідальність особи у разі роздрібної торгівлі коньяком, алкогольними напоями, горілкою, лікеро-горілчаними виробами та вином за цінами, нижчими за встановлені мінімальні оптово-відпускні або роздрібні ціни на такі напої - 100 відсотків вартості отриманої партії товару, розрахованої виходячи з мінімальних оптово-відпускних або роздрібних цін, але не менше 10000 гривень. При цьому штрафні санкції за таке порушення застосовуються до такої особи незалежно від кількості проданих алкогольних напоїв та величини відхилення ціни продажу від мінімально допустимої.

Чинне законодавство України не передбачає винятків у застосування мінімальних цін на алкогольні напої, рівень яких визначено постановою Кабінету Міністрів України від 30.10.2008 № 957 "Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв". А тому суд в відмовляє позивачеві у задоволенні позовних вимог про скасування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення в частині застосування штрафних санкцій у розмірі 10000,00 грн. за продаж алкогольних напоїв за цінами нижчими ніж мінімальні.

Окрім того, суд звертає увагу, що використання відповідачем під час перевірки даних реєстратора розрахункових операцій (ці дані є доказом вчинення правопорушення) свідчить про те, що посадові особи контролюючого органу були фактично допущені до перевірки та здійснили цю перевірку безпосередньо за місцем здійснення господарської діяльності позивача, здійснення цієї перевірки у приміщенні податкового органу неможливо.

Відтак, позовні вимоги суд задовольняє частково.

Керуючись ст. ст. 158-163, 167 КАС України, суд,

постановив:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати частково протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 29.03.2016 № в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) в сумі 34000,00 грн.

В задоволенні решти вимог - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України чи прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 14 червня 2016 р.

Суддя Попов В.Ф.

кат. 8.3.5