Справа № 820/6524/14
Суддя: Швець В.В.
Дата ухвалення: 2016-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2016 року м. Київ К/800/46358/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Швеця В.В.,

Ситникова О.Ф.,

Черпака Ю.К.,

провівши в порядку письмового провадження касаційний розгляд адміністративної справи

за позовною заявою ОСОБА_4 до Прокуратури Харківської області про визнання дій протиправними,

провадження в якій відкрито за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанови Харківського окружного адміністративного суду від 26 червня 2014 року та Харківського апеляційного адміністративного суду від 5 серпня 2014 року, -

в с т а н о в и л а:

У квітні 2014 року ОСОБА_4 пред'явив у суді позов, в якому просив визнати протиправними дії Прокуратури Харківської області щодо невиконання вимог Закону України «Про прокуратуру» та Закону України «Про звернення громадян», а також зобов'язати розглянути його заяви від 23 грудня 2013 року та 3 березня 2014 року, відповідно до вимог статті 12 Закону України «Про прокуратуру» та статті 7 Закону України «Про звернення громадян».

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 26 червня 2014 року позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправними дії Прокуратури Харківської області щодо не розгляду заяви позивача від 23 грудня 2013 року та зобов'язано розглянути заяву від 23 грудня 2013 року, відповідно до вимог статті 12 Закону України «Про прокуратуру» та статті 7 Закону України «Про звернення громадян». В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 5 серпня 2014 року постанову суду першої інстанції скасовано в частині задоволення позову та прийнято в цій частині нове рішення - про відмову в задоволенні позову. Змінено підстави та мотиви для відмови в задоволенні позову. В іншій частині залишено без змін.

В обґрунтування касаційної скарги ОСОБА_4 посилається на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції в частині якою відмовлено в задоволенні позову та скасування рішення апеляційного суду.

З огляду на те, що особи, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, не з'явилися, суд, на підставі положень пункту 2 частини першої статті 222 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), здійснює касаційний розгляд справи в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Судами встановлено, що 23 грудня 2013 року ОСОБА_4 звернувся до Прокурора Харківської області Тюрина Г.Є. із заявою, що надійшла 30 грудня 2013 року за вх. № 87808вх-13, в якій відповідно до положень статті 12 Закону України «Про прокуратуру» просив розглянути факти, викладені в його заяві, прийняти міри до посадових осіб Харківського РВ, які не виконують свої функціональні обов'язки по захисту прав громадян, тобто бездіяльність і укриття злочинів від звітності.

14 січня 2014 року Прокуратура Харківської області повідомила ОСОБА_4 про направлення його заяви до Прокуратури міста Харкова для розгляду, з подальшим інформуванням про його результати.

20 січня 2014 року Заступник прокурора міста Харкова спрямував заяву ОСОБА_4 від 23 грудня 2013 року Харківському міжрайонному прокурору для організації проведення перевірки звернення, про що також повідомлено заявника.

Листом від 24 січня 2014 року Харківський міжрайонний прокурор надіслав вказане звернення разом із матеріалами перевірки райвідділу міліції, у порядку статті 214 Кримінального процесуального кодексу України до Харківського РВ (з обслуговування Харківського району та міста Люботин) ГУ МВС України в Харківській області, з подальшим інформуванням заявника.

Також судами встановлено, що 3 березня 2014 року ОСОБА_4 звернувся із заявою до виконувача обов'язків Прокурора Харківської області Суходубова В.С., що надійшла 4 березня 2014 року за вх. № 15478вх-14, щодо вжиття заходів відносно посадової особи міліції ОСОБА_6, який не виконує свої функціональні обов'язки, передбачені Законом України «Про міліцію» та вимоги статті 214 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України), а також порушує Закон України «Про звернення громадян».

Листом від 17 березня 2014 року Прокуратура Харківської області повідомила ОСОБА_4 про направлення його заяви до Харківського міжрайонного прокурора для розгляду, а також проінформувала, що 20 листопада 2012 року набрав чинності новий КПК України, з дня вступу в дію якого втратив чинність КПК України 1961 року. Так, відповідно до статей 303-307 нового КПК України, скарги на рішення, дії, чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду за правилами судового розгляду.

За результатами розгляду звернення позивача від 3 березня 2014 року Харківським міжрайонним прокурором 15 квітня 2014 року листом за вих. № 04-48-571-14 надано обґрунтовану відповідь по суті його звернення.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач протиправно перенаправив заяву позивача від 23 грудня 2013 року до Прокурора міста Харкова, яка в подальшому була направлена до Харківського РВ (з обслуговування Харківського району та міста Люботин) ГУ МВС України в Харківській області, оскільки дії саме цього органу позивач оскаржував до Прокурора міста Харкова. Крім того, оскільки відповідачем так і не надано відповіді на заяву позивача від 23 грудня 2013 року, відповідно до статей 7 та 15 Закону України «Про звернення громадян» та статті 12 Закону України «Про прокуратуру», то суд першої інстанції зобов'язав його надати відповідь на вказане звернення.

Скасовуючи постанову суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог та, відмовляючи в задоволенні позову в цій частині, апеляційний суд виходив з того, що відповідач направляючи звернення позивача на адресу підпорядкованого прокурора діяв в межах повноважень та у спосіб встановлений законом. Крім того, зазначив, що суд першої інстанції безпідставно послався на положення частини четвертої статті 7 Закону України «Про звернення громадян», оскільки позивач звернувся до відповідача не зі скаргою, а з заявою щодо вжиття заходів до посадових осіб Харківського РВ.

Колегія суддів погоджується з таким висновком апеляційного суду.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про звернення громадян» громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Стаття 12 Закону України «Про прокуратуру» передбачає порядок розгляду заяв і скарг. Прокурор розглядає заяви і скарги про порушення прав громадян та юридичних осіб, крім скарг, розгляд яких віднесено до компетенції суду. Прокурор здійснює нагляд за додержанням вимог законодавства щодо порядку розгляду скарг всіма органами, підприємствами, установами, організаціями та посадовими особами.

Повноваження прокурора передбачені статтею 20 Закону України «Про прокуратуру», а перевірка та порядок їх проведення статтею 21 Закону. Так, перевірки проводяться за письмовими зверненнями органів державної влади, органів місцевого самоврядування, депутатів усіх рівнів, фізичних та юридичних осіб, а також за власною ініціативою прокурора. При цьому перевірки за заявами фізичних чи юридичних осіб, зверненнями та запитами депутатів усіх рівнів, крім заяв та повідомлень про кримінальне правопорушення, проводяться лише у разі їх попереднього розгляду компетентними органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими чи службовими особами або неприйняття ними у встановлені строки рішень з цих питань.

За перевіркою матеріалів справи, метою звернення позивача до відповідача із заявою від 23 грудня 2013 року слугувало прохання про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів, а також повідомлення про порушення чинного законодавства та недоліки в діяльності Харківського РВ

З огляду на наведене апеляційний суд дійшов вірного висновку, що посилання суду першої інстанції на положення частини четвертої статті 7 Закону України «Про звернення громадян» є безпідставним, оскільки позивач звернувся до відповідача, відповідно до положень Закону України «Про звернення громадян» із заявою, а не скаргою.

За таких обставин, висновок апеляційного суду про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в цій частині є правильним.

Що стосується заяви позивача від 3 березня 2014 року, то суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в цій частині, оскільки на вказану заяву позивачу надана обґрунтована відповідь.

Водночас, апеляційний суд правомірно змінив підстави та мотиви постанови суду першої інстанції в цій частині, оскільки відповідь на зазначену заяву відповідач не надавав, а перенаправив її до підпорядкованого прокурора для розгляду, який за результатами розгляду і надав обґрунтовану відповідь на звернення позивача від 3 березня 2014 року.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судові рішення є законними і не підлягають скасуванню, оскільки суди, всебічно перевіривши обставини справи, вирішили спір у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин; в них повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновки судів щодо встановлених обставин і правові наслідки є правильними, а доводи касаційної скарги не спростовують висновків, викладених в рішенні апеляційного суду, а також - в незміненій частині рішення суду першої інстанції.

Постановлені у справі рішення суду першої інстанції в незміненій частині та рішення апеляційного суду є законними і обґрунтованими, а тому підстави для їх зміни чи скасування відсутні.

Керуючись статтями 222, 224, 231 КАС, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову Харківського окружного адміністративного суду від 26 червня 2014 року, в незміненій частині, та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 5 серпня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії сторонам та оскарженню не підлягає.

Судді В.В. Швець

О.Ф. Ситников

Ю.К. Черпак