Справа № 766/2155/16-а
Суддя: Ус О. В.
Дата ухвалення: 2016-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №766/2155/16-а
Пров. №2-а/766/58/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2016 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області

у складі: головуючого судді Ус О.В.,

секретар Ханіков І.І.,

розглянувши в приміщенні міського суду в порядку письмового провадження в місті Херсоні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №2 батальйону №4 УПП в м.Миколаєві рядового Мартиненка Павла Юрійовича, Управління патрульної поліції у м. Миколаєві Департаменту патрульної поліції України про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до відповідача про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення в якому зазначив, що 22.04.2016 року відповідачем по справі інспектором роти №2 батальйону №4 УПП в м.Миколаєві рядовим Мартиненко П.Ю. відносно нього було складено постанову серії ПСЗ №061518, якою позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн. Підставою для визнання позивачем винним у вчиненні зазначеного правопорушення у постанові зазначено, що позивач 22.04.2016 року о 14.20 годині, рухаючись автодорогою «Одеса-Мелітополь-Новоазовськ» 81 км, куруючи автомобілем НОМЕР_1, здійснив обгін іншого транспортного засобу на мосту, чим порушив п.14.6 ПДР України.

Позивач вважає вказану постанову необґрунтованою з підстав того, що факт правопорушення був відсутній, пояснення позивача не були прийняті, до постанови були внесені відомості, які не відповідають дійсності, оскільки позивач обгону не здійснював, а рухався паралельно з автомобілем на суміжній полосі з випередженням без виїзду на зустрічну полосу. На підставі викладеного просив суд скасувати постанову серії ПСЗ №061518 та закрити провадження у адміністративній справі.

Позивач в судове засідання не з'явився - про день, час та місце слухання справи повідомлений у встановленому законом порядку. Надав на адресу суду заяву, у якій вимоги адміністративного позову підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, справу слухати без його участі на підставі наявних у справі даних та доказів.

Представник відповідачів в судове засідання не з'явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений у передбаченому законом порядку, встановленому ст. 38 КАС України. Свою позицію стосовно вимог позову виклав у письмових запереченнях, справу просив розглядати без його участі, у задоволенні позову просив відмовити.

Відповідно до ч.ч.4, 6 ст. 128 КАС України, суд розглядає справу у відсутності позивача та відповідача у порядку письмового провадження на підставі наявних у ній доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що відносно позивача 22.04.2016 року винесено постанову серії ПСЗ №061518 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн.

Із вказаної постанови вбачається, що ОСОБА_1 22.04.2016 року о 14.20 годині, рухаючись автодорогою «Одеса-Мелітополь-Новоазовськ» 81 км, куруючи автомобілем НОМЕР_1, здійснив обгін іншого транспортного засобу на мосту, чим порушив п.14.6 ПДР України та скоїв правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУПАП.

З пояснень позивача, викладених в позові, вбачається, що він 22.04.2016 року о 14.20 годині, рухаючись автодорогою «Одеса-Мелітополь-Новоазовськ» 81 км, куруючи автомобілем НОМЕР_1, обгону іншого транспортного засобу не здійснював, а рухався паралельно з автомобілем на суміжній полосі з випередженням без виїзду на зустрічну полосу.

Згідно наданих представником відповідачів письмових заперечень на адміністративний позов, під час провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 порушень норм діючого законодавства не допущено, позивач під час оформлення правопорушення свою вину визнав, підписав всі процесуальні документи, з правами та обов'язками був ознайомлений під підпис. Крім того, сторона відповідача вказала про те, що вчинене позивачем правопорушення було зафіксоване нагрудним відео регістратором патрульного, однак, на виконання вимог Наказу «Про затвердження Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відео регістраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них», вказаний запис був знищений зі спливом 30-денного терміну його зберігання, а саме 22.05.2016 року.

Оцінюючи зазначене твердження представника відповідачів в обґрунтування відсутності доказу у вигляді відеозапису факту правопорушення, яке мало місце 22.04.2016 року за викладених вище обставин, суд таке до уваги не приймає, оскільки про відкрите провадження у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до відповідача про скасування постанови про адміністративне правопорушення останньому стало відомо 20.05.2016 року, що підтверджується наявним в матеріалах справи поштовим повідомленням про отримання відповідачами судової кореспонденції (позову, матеріалів до позову, повідомлення про час та місце судового розгляду справи) та незважаючи на це і враховуючи законодавчо покладений обов'язок на суб'єкта владних повноважень щодо доведення правомірності своїх дій, такий доказ - як відеозапис адміністративного порушення, відеозапис був знищений. Доказів на підтвердження його існування та знищення у подальшому суду стороною відповідача не надано. Зазначене, у свою чергу, спростовує твердження у запереченнях представником відповідачів про правомірність та законність дій суб'єкта владних повноважень при складанні оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення. Крім того, видалення відеозапису при наявному факті обізнаності про судовий розгляд справи ставить під сумнів взагалі факт здійснення фіксації порушення технічними приладами.

Оцінюючі інші докази, суд приходить до наступного. Суд критично відноситься до поданих до заперечень рапортів, на які відповідач посилається як на належний та допустимий доказ підтвердження правомірності дій відповідача Мартиненка П.Ю., оскільки останні не відповідають вимогам закону щодо їх складання та оформлення, не містять дати їх подання, на чию вимогу їх було складено та в матеріалах якої справи. Крім того, рапорт інспектора Яценко Я.В. складено особою, відмінною від особи, вказаної у постанові.

Інших доказів, на підтвердження своєї позиції, стороною відповідача суду не надано, крім того, слід зазначити, що своєю ухвалою від 11.05.2016 року про відкриття провадження у адміністративній справі, суд витребував у відповідачів матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП, однак до суду такі матеріали стороною відповідача надані не були, що суд оцінює, як їх відсутність.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 245 КУпАП - завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з ч.2 ст.8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Згідно ч.1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифіковано Україною 17.07.1997 року, набула чинності для України 11.09.1997 року) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Вирішуючи питання стосовно застосування ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод суд бере до уваги, що в рішенні Європейського Суду з прав людини по справі «Бендерський проти України (Заява № 22750/02параграф 42), суд нагадує, що відповідно до практики, яка відображає принцип здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов'язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватись в світлині обставин кожної справи. Право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді «заслухані», тобто належним чином вивчені судом.

За змістом частини 4,5 ст.11 КАС України суд повинен визначити характер спірних правовідносин та зміст правової вимоги, матеріальний зв'язок, який їх регулює, а також факти, що підлягають встановленню і лежать в основі вимог та заперечень, з'ясувати, які є докази на підтвердження зазначених фактів.

Положення ст. 9 КАС України передбачає, що суди при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органів місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення(ч.1 ст.71 КАС України).

Частиною 2 ст.71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Позиція сторін має бути визначеною юридично і доведеною безспірними доказами, якими в даній справі є конкретні документи та матеріали.

Разом з цим, на думку суду позиція відповідача у даній справі не є доведеною, оскільки не підтверджена належними та допустимим доказами.

Таким чином, враховуючи вищевказане, відсутність від відповідача наданих безспірних доказів правомірності власних дій та вчинення позивачем правопорушення, повно та всебічно з'ясувавши обставини в адміністративній справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в частині скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Щодо закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, то така вимога задоволеною бути не може, оскільки відповідно до ст. 247 КУпАП закривати провадження у справі про адміністративне правопорушення може лише орган, який розглядає справу про адміністративне правопорушення, а не адміністративний суд який перевіряє на правомірність винесену таким органом постанову.

Керуючись ст. ст. 2, 11, 49, 51, 69, 71, 158, 159, 160, 161, 162, 171-2 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора роти №2 батальйону №4 УПП в м. Миколаєві рядового Мартиненка Павла Юрійовича, Управління патрульної поліції у м. Миколаєві Департаменту патрульної поліції України про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити частково.

Постанову серії ПСЗ №061518 від 22.04.2016 року по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425,00 гривень - скасувати.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду з подачею апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її отримання.

Постанова суду набирає чинності після закінчення строку подання апеляційної скарги. Якщо апеляційна скарга не була подана протягом десяти днів, постанова суду набуває чинності після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає чинності після розгляду справи апеляційним судом.

СуддяО. В. Ус