Справа № 826/24864/15
Суддя: Желтобрюх І.Л.
Дата ухвалення: 2016-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

09 червня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючої-судді: Желтобрюх І.Л.,

суддів: Мамчура Я.С.,

Шостака О.О.,

при секретарі: Вітковській К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Національної асоціації кредитних спілок України на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 28 березня 2016 року у справі за адміністративним позовом Національної асоціації кредитних спілок України до Державної фіскальної служби України про визнання протиправною та скасування податкової консультації в частині, -

ВСТАНОВИВ:

Національна асоціація кредитних спілок України звернулась до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Державної фіскальної служби України та просила визнати незаконною та скасувати індивідуальну податкову консультацію ДФС України від 08.10.2015 №21426/6/99-99-22-07-03-15 в частині обов'язкового застосування кредитними спілками РРО з видачею відповідного розрахункового документа встановленої форми при наданні та поверненні суми кредиту, платі за користування кредитом, залученні депозитів, платі, яка нараховується за вклади, що знаходиться на депозитних рахунках, оплаті кредитній спілці за надання гарантій і поручительств та інших фінансових послуг, передбачених чинним законодавством, якщо розрахунки проводяться в готівковій формі.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 28 березня 2016 року в задоволенні позову було відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду першої інстанції скасувати як таку, що ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції неповно з'ясовано та не доведено обставини, що мають значення для справи, а висновки, викладені ним в оскаржуваній постанові, не відповідають обставинам справи.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, які з'явилися у судове засідання, вивчивши матеріали справи, дослідивши й проаналізувавши доводи апеляційної скарги і докази на їх підтвердження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, Національна асоціація кредитних спілок України звернулась до Державної фіскальної служби України із запитом від 14.09.2015 за вих. №469/15 про надання податкового роз'яснення окремих положень податкового законодавства України (Податкового кодексу України та Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»), в якому просила надати податкову консультацію з наступних питань:

- чи повинні кредитні спілки застосовувати РРО при наданні кредитів, залученні внесків (вкладів) членів кредитних спілок на депозитні рахунки, отриманні процентів за користування наданими кредитами, сплаті процентів, нарахованих членам кредитних спілок за користування внесками (вкладами) на депозитні рахунки?

- якими нормами законодавства може підтверджуватися вимога щодо застосування кредитними спілками РРО при наданні кредитів, залученні внесків (вкладів) членів кредитних спілок на депозитні рахунки, отриманні процентів за користування наданими кредитами, сплаті процентів, нарахованих членам кредитних спілок за користування внесками (вкладами) на депозитні рахунки, зважаючи на те, що:

а) кредитні спілки не здійснюють розрахункових операцій, оскільки на підставі відповідних кредитних договорів та договорів про залучення вкладів передачі права власності щодо таких грошових коштів не відбувається і члени кредитної спілки не є покупцями;

б) у разі спроби визнання членів кредитної спілки покупцями, а операції кредитної спілки розрахунковими операціями, як операції з надання послуг, діяльність кредитної спілки щодо надання кредитів, залучення внесків (вкладів) членів кредитних спілок на депозитні рахунки, отримання процентів за користування наданими кредитами та сплати процентів, нарахованих членам кредитних спілок за користування внесками (вкладами) на депозитні рахунки, підпадає під дію частини першої статті 9 Закону України «Про кредитні спілки», оскільки відповідно до пункту 19 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» продукція - будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються чи надаються для задоволення суспільних потреб" і, відповідно, кредитні спілки здійснюють торгівлю продукцією власного виробництва?

У відповідь на вказаний запит Державною фіскальною службою України на адресу національної асоціації кредитних спілок України направлено лист від 08.10.2015 №21426/6/99-99-22-07-03-15, в якому контролюючим органом роз'яснено, що при виплаті членами кредитної спілки (фізичними особами) вступного, обов'язкового пайового внеску та цільових внесків, які формують майно кредитної спілки або отримані ними доходу на свій пайовий внесок, що не є розрахунковою операцією, чинним законодавством застосування реєстратора розрахункових операцій (РРО) не вимагається.

Разом з тим, при наданні та поверненні суми кредиту, платі за користування кредитом, залученні депозитів, платі, яка нараховується на вклади, що знаходяться на депозитних рахунках, оплаті кредитній спілці за надання гарантій і поручительств та інших фінансових послуг, передбачених чинним законодавством, якщо розрахунки проводяться в готівковій формі, кредитні спілки мають застосовувати РРО та видавати відповідний розрахунковий документ встановленої форми.

Вважаючи вказану податкову консультацію в частині обов'язкового застосування кредитними спілками РРО необґрунтованою, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що висновки, викладені в оскаржуваній податковій консультації, є обґрунтованими, не суперечать нормам Податкового кодексу України, з огляду на що суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до підпункту 14.1.172 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, податкова консультація - допомога контролюючого органу конкретному платнику податків стосовно практичного використання конкретної норми закону або нормативно-правового акта з питань адміністрування нарахування та сплати податків чи зборів, контроль за справлянням яких покладено на такий контролюючий орган.

Згідно з пунктом 52.1 статті 52 Податкового кодексу України, за зверненням платників податків контролюючі органи надають їм безоплатно консультації з питань практичного використання окремих норм податкового законодавства протягом 30 календарних днів, що настають за днем отримання такого звернення даним контролюючим органом.

Податкова консультація має індивідуальний характер і може використовуватися виключно платником податків, якому надано таку консультацію (пункт 52.2 статті 52 Податкового кодексу України).

За вибором платника податків консультація надається в усній, письмовій або електронній формі. Консультація, надана в письмовій або електронній формі, обов'язково повинна містити опис питань, що порушуються платником податків, з урахуванням фактичних обставин, вказаних у зверненні платника податків, обґрунтування застосування норм законодавства та висновок з питань практичного використання окремих норм податкового законодавства (пункт 52.3 статті 52 Податкового кодексу України).

Приписами пункту 52.5 статті 52 Податкового кодексу України передбачено, що контролюючі органи мають право надавати консультації виключно з тих питань, що належать до їх повноважень.

Водночас, платник податків може оскаржити до суду, викладені в письмовій або електронній формі, наказ про затвердження узагальнюючої податкової консультації або надану йому індивідуальну податкову консультацію як правовий акт індивідуальної дії які, на думку такого платника податків, суперечать нормам або змісту відповідного податку чи збору.

Скасування судом наказу про затвердження узагальнюючої податкової консультації або індивідуальної податкової консультації є підставою для надання нової податкової консультації з урахуванням висновків суду (пункт 53.3 статті 53 Податкового кодексу України).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач виконав вимоги статті 52 Податкового кодексу України та надав позивачу податкову консультацію, яка за формою та по суті відповідає вимогам закону, містить всю необхідну інформацію і надає відповідь на поставлені позивачем запитання.

Так, Законом України від 28.12.2014 №71-VІІІ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», який набрав чинності 01.01.2015, внесено зміни до Податкового кодексу України та, зокрема, до Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», внаслідок яких пряму норму, якою чітко встановлювалося вимога про незастосування у кредитних спілках РРО, було виключено з положень вказаного Закону.

За результатами внесення вказаних змін, пункт 1 статті 9 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» викладено у новій редакції, згідно з якою реєстратори розрахункових операцій та розрахункові книжки не застосовуються при здійсненні торгівлі продукцією власного виробництва підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, крім підприємств торгівлі та громадського харчування, у разі проведення розрахунків у касах цих підприємств, установ і організацій з оформленням прибуткових і видаткових касових ордерів та видачею відповідних квитанцій, підписаних і завірених печаткою у встановленому порядку.

Водночас, попередня редакція пункту 1 статті 9 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» була такого змісту: «Реєстратори розрахункових операцій та розрахункові книжки не застосовуються при здійсненні торгівлі продукцією власного виробництва та наданні послуг підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, крім підприємств торгівлі та громадського харчування, у разі проведення розрахунків у касах цих підприємств, установ і організацій з оформленням прибуткових і видаткових касових ордерів та видачею відповідних квитанцій, підписаних і завірених печаткою (за наявності) у встановленому порядку.».

Таким чином, шляхом прийняття Закону України від 28.12.2014 №71-VІІІ законодавець виключив операції з надання послуг підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності з переліку випадків не застосування РРО.

У розумінні статті 1 Закону України «Про кредитні спілки» кредитна спілка - це неприбуткова організація, заснована фізичними особами, професійними спілками, їх об'єднаннями на кооперативних засадах з метою задоволення потреб її членів у взаємному кредитуванні та наданні фінансових послуг за рахунок об'єднаних грошових внесків членів кредитної спілки.

Кредитна спілка є фінансовою установою, виключним видом діяльності якої є надання фінансових послуг, передбачених цим Законом.

Згідно з пунктом 5 частини 1 статті 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» фінансова послуга - операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів.

Таким чином, у зв'язку з набранням чинності Закону України від 28.12.2014 №71-VІІІ, починаючи з 01.01.2015, реєстратори розрахункових операцій, у разі надання послуг підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, підлягають застосуванню, у тому числі кредитними спілками, основним та виключним видом діяльності яких є надання фінансових послуг.

Разом з тим, посилання позивача на норми Вимоги до програмного забезпечення та спеціального технічного обладнання кредитних спілок, пов'язаного з наданням фінансових послуг, затверджені розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 03.06.2005 №4122, зареєстровані в Міністерстві юстиції України 04.07.2005 за №707/10987 (далі - Вимоги №4122), суд вважає необґрунтованими з огляду на таке.

Приписами пункту 2.1 Вимог №4122 визначено, що надання фінансових послуг (або послуги) кредитними спілками здійснюється виключно з використанням комплексної інформаційної системи.

Для реалізації завдань комплексної інформаційної системи кредитними спілками повинно використовуватись програмне забезпечення, яке зареєстроване відповідно до законодавства (пункт 2.2 Вимог №4122).

Функціональність комплексної інформаційної системи повинна забезпечувати можливість здійснення обліку інформації, що стосується надання фінансових послуг, здійснення бухгалтерського обліку відповідно до вимог Законів України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», «Про кредитні спілки», «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців», «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», «Про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах» та нормативно-правових актів Держфінпослуг або Нацкомфінпослуг, що стосуються діяльності кредитних спілок (пункт 2.3 Вимог №4122).

Іншими словами, програмне забезпечення, яке використовується кредитними спілками для реалізації завдань комплексної інформаційної системи, призначене для здійснення обліку інформації, що стосується надання фінансових послуг, а також для бухгалтерського обліку, в той час як виходячи зі змісту положень Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», норми останнього спрямовані на забезпечення реалізації фіскальної функції держави. Отже, положення вказаного Закону та Вимог №4122 спрямовані на регулювання різних за своєю правовою природою правовідносин.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що у відповідності до преамбули Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», встановлення норм щодо застосування/незастосування реєстраторів розрахункових операцій у інших законах, крім Податкового кодексу України, не допускається.

Враховуючи вищевикладене в сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що висновки, викладені в оскаржуваній податковій консультації, є обґрунтованими, не суперечать нормам Податкового кодексу України, а відтак, правові підстави для визнання протиправною та скасування податкової консультації від 08.10.2015 №21426/6/99-99-22-07-03-15 у заявленій частині, - відсутні.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Допущення судом першої інстанції порушень норм матеріального та процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи, колегією суддів не виявлено, а тому підстав для скасування оскаржуваної постанови суду немає.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу Національної асоціації кредитних спілок України залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 28 березня 2016 року, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуюча:

Судді:

Повний текст ухвали виготовлено 10 червня 2016 року.

Головуючий суддя Желтобрюх І.Л.

Судді: Шостак О.О.

Мамчур Я.С