Справа № 826/57/16
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2016-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

826/57/16

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

14 червня 2016 року 08:10 справа №826/57/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кузьменка В.А., за участю секретаря Калужського Д.О., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом

Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв’язку та інформатизації

до

Товариства з обмеженою відповідальністю “Соната-3”

третя особа

Головне управління Державної фіскальної служби у місті Києві

про

анулювання дозволу

О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:

Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері зв’язку та інформатизації (далі по тексту – позивач) звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративними позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю “Соната-3” (далі по тексту – відповідач, ТОВ “Соната-3”), за участю третьої особи – Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві (далі по тексту – третя особа 1), в якому просить анулювати відповідачу дозвіл на експлуатацію РЕЗ від 02 липня 2012 року №БС400-80-0074621.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 січня 2016 року відкрито провадження в адміністративній справі №826/57/16, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні 07 квітня 2016 року представники позивача та третьої особи позовні вимоги підтримали, представник відповідача до суду не прибув; на підставі частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України ухвалив розглядати справу у письмовому провадженні.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об’єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

02 липня 2012 року Державним підприємством “Український державний центр радіочастот” видано ТОВ “Соната-3” дозвіл на експлуатацію радіоелектронного засобу аналогового ультракороткохвильового радіотелефонного зв’язку сухопутної рухомої служби. Вказаний дозвіл дійсний до 21 травня 2017 року.

У зв’язку з викладеним, Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері зв’язку та інформатизації звернулась до суду з вимогою про скасування дозволу на експлуатацію РЕЗ від 02 липня 2012 року №БС400-80-0074621, мотивуючи позовні вимоги тим, що відповідач не сплачує до бюджету збір за користування радіочастотним ресурсом України (рентну плату) більше шести місяців, чим порушує вимоги Закону України “Про радіочастотний ресурс України” та Податкового кодексу України.

Відповідач письмових заперечень проти адміністративного позову до суду не надав.

Третя особа в письмових поясненнях підтримала заявлені позовні вимоги та просила анулювати відповідачу дозвіл на експлуатацію РЕЗ від 02 липня 2012 року №БС400-80-0074621.

Окружний адміністративний суд міста Києва, виходячи зі змісту пред’явлених позовних вимог, звертає увагу на наступне.

Правові основи користування радіочастотним ресурсом України, повноваження держави щодо умов користування радіочастотним ресурсом України, права, обов’язки і відповідальність органів державної влади, що здійснюють управління і регулювання в цій сфері, та фізичних і юридичних осіб, які користуються та/або мають намір користуватися радіочастотним ресурсом України, визначені Законом України “Про радіочастотний ресурс України”.

Відповідно до положень статті 1 Закону України “Про радіочастотний ресурс України” радіочастотний ресурс - частина радіочастотного спектра, придатна для передавання та/або приймання електромагнітної енергії радіоелектронними засобами і яку можливо використовувати на території України та за її межами відповідно до законів України та міжнародного права, а також на виділених для України частотно-орбітальних позиціях.

Частиною другою статті 12 Закону України “Про радіочастотний ресурс України” встановлено, що органом державного регулювання у сфері користування радіочастотним ресурсом України є національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері зв’язку та інформатизації, яка утворюється відповідно до Закону України “Про телекомунікації”.

Згідно з частиною першою статті 14 Закону України “Про радіочастотний ресурс України” Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері зв’язку та інформатизації, здійснює свої повноваження у смугах радіочастот загального користування.

За приписами пункту 1 частини другої статті 14 Закону України “Про радіочастотний ресурс України” передбачено, що повноваженнями Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв’язку та інформатизації, щодо регулювання у сфері користування радіочастотним ресурсом України є ліцензування у сфері користування радіочастотним ресурсом України відповідно до цього Закону.

У відповідності до підпункту 1 та 3 частини другої статті 30 Закону України “Про радіочастотний ресурс України” користування радіочастотним ресурсом України здійснюється на підставі ліцензій на користування радіочастотним ресурсом України та дозволів на експлуатацію - суб’єктами господарювання, які користуються радіочастотним ресурсом України для надання телекомунікаційних послуг, а також дозволів на експлуатацію - спеціальними користувачами, технологічними користувачами та радіоаматорами.

За визначенням статті 1 Закону України “Про радіочастотний ресурс України” дозвіл на експлуатацію радіоелектронного засобу або випромінювального пристрою (далі - дозвіл на експлуатацію) – це документ, який засвідчує право власника конкретного радіоелектронного засобу або випромінювального пристрою на його експлуатацію протягом визначеного терміну в певних умовах.

Згідно з частиною першою статті 42 Закону України “Про радіочастотний ресурс України” користувачі радіочастотного ресурсу України повинні отримувати дозволи на експлуатацію відповідних радіоелектронних засобів та/або випромінювальних пристроїв, крім засобів та пристроїв, використання яких здійснюється на бездозвільній основі відповідно до цього Закону. Перелік радіоелектронних засобів та випромінювальних пристроїв, на експлуатацію яких потрібен дозвіл, визначається національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері зв’язку та інформатизації.

Частиною третьою статті 42 Закону України “Про радіочастотний ресурс України” передбачено, що дозволи на експлуатацію у смугах радіочастот загального користування видає Державне госпрозрахункове підприємство “Український державний центр радіочастот” (УДЦР) на платній основі у порядку, встановленому Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері зв’язку та інформатизації.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 6 Закону України “Про радіочастотний ресурс України” користувачі радіочастотного ресурсу України зобов’язані вносити платежі та збори, передбачені законом, а також у встановленому національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері зв’язку та інформатизації, порядку плату за радіочастотний моніторинг у смугах радіочастот загального користування.

Відповідно до статті 57 Закону України “Про радіочастотний ресурс України” користування радіочастотним ресурсом в Україні здійснюється на платній основі. Збір за користування радіочастотним ресурсом України встановлюється Податковим кодексом України.

Суд звертає увагу, що Законом України “Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи” від 28 грудня 2014 року №71-VIII назву статті 57 Закону України “Про радіочастотний ресурс України” “збір за користування радіочастотним ресурсом України” змінено на “рентна плата за користування радіочастотним ресурсом України”, при цьому змінено редакцію частини другої цієї статті, якою передбачено, що рентна плата за користування радіочастотним ресурсом України встановлюється Податковим кодексом України.

До прийняття Податкового кодексу України порядок справляння збору за користування радіочастотним ресурсом України здійснювався на підставі статті 57 Закону України від 01 червня 2000 року №1770-III “Про радіочастотний ресурс України”.

У зв’язку з набранням з 01 січня 2011 року чинності Податкового кодексу України, платники, об’єкт оподаткування, ставки, порядок обчислення і сплати збору за користування радіочастотним ресурсом України було визначено розділом XV цього Кодексу.

Так, зокрема статтею 318 Податкового кодексу України (тут і далі – в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), встановлено, що платниками збору є загальні користувачі радіочастотного ресурсу України, визначені законодавством про радіочастотний ресурс, яким надано право користуватися радіочастотним ресурсом України в межах виділеної частини смуг радіочастот загального користування на підставі: ліцензії на користування радіочастотним ресурсом України; ліцензії на мовлення та дозволу на експлуатацію радіоелектронного засобу та випромінювального пристрою; дозволу на експлуатацію радіоелектронного засобу та випромінювального пристрою, отриманого на підставі договору з власником ліцензії на мовлення; дозволу на експлуатацію радіоелектронного засобу та випромінювального пристрою.

Згідно з пунктом 321.4 статті 321 Податкового кодексу України платники збору, яким надано право користуватися радіочастотним ресурсом України на підставі ліцензій на користування радіочастотним ресурсом України, сплачують збір починаючи з дати видачі ліцензії.

Проте, Законом України Законом України “Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи” від 28 грудня 2014 року №71-VIII розділ XV Податкового кодексу України виключено.

При цьому пунктом 254.1. статті 254 Податкового кодексу України передбачено, що платниками рентної плати за користування радіочастотним ресурсом України є загальні користувачі радіочастотного ресурсу України, визначені законодавством про радіочастотний ресурс, яким надано право користуватися радіочастотним ресурсом України в межах виділеної частини смуг радіочастот загального користування на підставі дозволу на експлуатацію радіоелектронного засобу.

За приписами пункту 258.2.4 пункту 258.2 статті 258 Податкового кодексу України в разі несплати рентної плати за користування радіочастотним ресурсом України або сплати її в неповному обсязі платниками рентної плати протягом шести місяців контролюючі органи подають інформацію про таких платників до національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв’язку та інформатизації, для вжиття до них заходів згідно із законодавством.

Відповідно до частини третьої статті 58 Закону України “Про радіочастотний ресурс України” у разі несплати щомісячного збору протягом шести місяців відповідна ліцензія на користування радіочастотним ресурсом України, а також дозволи на експлуатацію анулюються без компенсації збитків користувачу радіочастотного ресурсу України зі стягненням суми заборгованості в судовому порядку.

Відповідно до підпункту 10 пункту 6 Положення про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері зв’язку та інформатизації, затвердженого Указом Президента України від 23 листопада 2011 року №1067/2011 Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері зв’язку та інформатизації для забезпечення виконання покладених на неї завдань і функцій має право звертатися до суду з відповідними позовними заявами в разі порушення суб’єктами господарювання, що проводять діяльність на ринку телекомунікаційних послуг та послуг поштового зв’язку, законів про телекомунікації, інформатизацію, користування радіочастотним ресурсом та поштовий зв’язок, а також з позовами про скасування державної реєстрації у випадках, передбачених законом.

Згідно з інформаційною довідкою Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві щодо користувачів радіочастотного ресурсу України, які протягом шести і більше місяців не сплачували до бюджету рентну плату за користування РЧР або сплачували її в неповному обсязі по місту Києву, відповідачем не сплачена рентна плата за користування радіочастотним ресурсом України за період з листопада 2012 року по грудень 2014 року та за І-ІІІ квартали 2015 року.

Отже, враховуючи несплату відповідачем щомісячного збору за користування радіочастотним ресурсом України (рентної плати) за період більше ніж шість місяців, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для анулювання відповідного дозволу та задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб’єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до частини четвертої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах, в яких позивачем є суб’єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв’язку та інформатизації задовольнити повністю.

2. Анулювати Товариству з обмеженою відповідальністю “Соната-3” дозвіл на експлуатацію радіоелектронного засобу аналогового ультракороткохвильового радіотелефонного зв’язку сухопутної рухомої служби від 02 липня 2012 року №БС400-80-0074621.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.А. Кузьменко