Справа № 488/556/15-а
Суддя: Жук С.І.
Дата ухвалення: 2016-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2016 р. Справа № 488/556/15-а

Категорія: 6.2.1 Головуючий в 1 інстанції: Безпрозванний В.В.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючогосудді -ОСОБА_1
судді - ОСОБА_2
судді - ОСОБА_3
при секретаріОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на постанову Корабельного районного суду м. Миколаєва від 23 березня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_5 до Миколаївської міської ради, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - ОСОБА_6, про визнання незаконним та скасування частини рішення, -

встановиЛА:

15.02.2015 року ОСОБА_5 звернулася до суду із адміністративним позовом, в якому просила визнати незаконним та скасувати п. 2 розділу 6 рішення Миколаївської міської ради від 02.12.2014 року № 44/50 "Про вилучення, надання, передачу у власність, спільну сумісну та спільну часткову власність, надання в оренду земельних ділянок громадянам, зміну цільового призначення земельної ділянки та внесення змін до рішень міської ради та виконкому міської ради по Корабельному району м. Миколаєва".

Суд першої інстанції своєю постановою від 23 березня 2016 року в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_5 до Миколаївської міської ради, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - ОСОБА_6, про визнання незаконним та скасування пункту 2 розділу 6 рішення Миколаївської міської ради від 02.12.2014 року за № 44/50 "Про вилучення, надання, передачу у власність спільну сумісну та спільну часткову власність, надання в оренду земельних ділянок громадянам, зміну цільового призначення земельної ділянки та внесення змін до рішень міської ради та виконкому міської ради по Корабельному району м. Миколаєва" - відмовив.

ОСОБА_5 не погодившись з постановою суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги ОСОБА_5 посилається на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали та доводи апелянта в межах апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав.

Згідно ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо;7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З матеріалів справи вбачається, що за правовстановлюючими документами земельна ділянка по вул. Остапа Вишні, 119 в м. Миколаєві належить ОСОБА_5, земельна ділянка по вул. Леваневського, 1/2 в м. Миколаєві - ОСОБА_6

Рішенням виконавчого комітету Корабельної районної ради народних депутатів м.Миколаєва від 18.10.1991 року за № 161 вилучено територію площею 273 кв.м. від земельної ділянки № 119 по вул. Остапа Вишні в м. Миколаєві, залишивши в користуванні гр. ОСОБА_7 земельну ділянку площею 752 кв.м., територію площею 231 кв.м. від земельної ділянки № 106 по вул. Станіславського; залишено в користуванні ОСОБА_8 земельну ділянку шющею 641 кв.м. Земельну ділянку площею 504 кв.м. зараховано до міськземфонду та надано адресу - № 1/2 по вул. Леваневського в м. Миколаєві. Відведено гр. ОСОБА_9 земельну ділянку площею 504 кв.м. по вул. Леваневського, 1/2 для будівництва індивідуального житлового будинку.

Таким чином, площа земельної ділянки по вул. Остапа Вишні, 119 в м. Миколаєві складає 752 кв.м., а земельної ділянки по вул. Леваневського, 1/2 в м. Миколаєві - 504 кв.м.

Але, пунктом 18.1 розділу' 1 рішення Миколаївської міської ради від 25.04.2014 року за № 39/63 "Про вилучення, надання, передачу у власність, спільну сумісну та спільну часткову власність, надання в оренду земельних ділянок громадянам, зміну цільового призначення земельної ділянки та внесення змін до рішень міської ради та виконкому міської ради по Корабельному району м. Миколаєва" позивачу у власність передано земельну ділянку площею 773 кв.м. для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по вул. Остапа Вишні, 119 в м. Миколаєві.

У зв'язку із тим, що ОСОБА_6 заявив у міську раду про своє право на частину зазначеної земельної ділянки, проведеною перевіркою встановлено самозахват земельної ділянки площею 26 кв.м. сусідом по вул. Остапа Вишні, 119 в м. Миколаєві, тобто ОСОБА_5 На підставі результатів перевірки пунктом 2 розділу 6 рішення Миколаївської міської ради від 02.12.2014 року № 44/50 "Про вилучення, надання, передачу у власність спільну сумісну та спільну часткову власність, надання в оренду земельних ділянок громадянам, зміну цільового призначення земельної ділянки та внесення змін до рішень міської ради та виконкому міської ради по Корабельному району м. Миколаєва" пункт 18.1 розділу 1 рішення Миколаївської міської ради від 25.04.2014 року за № 39/63 обґрунтовано визнано таким, що втратив чинність у зв'язку із наявністю права третьої особи на частину земельної ділянки.

Відповідно до п. 15 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" до виключної компетенції міської ради належить скасування актів виконавчих органів ради, які не відповідають Конституції чи законам України, іншим актам законодавства, рішенням відповідної ради, прийнятим у межах її повноважень. Тобто законодавцем за органами місцевого самоврядування закріплено право на зміну та скасування власних рішень. Таке право вбачається із конституційного повноваження органів місцевого самоврядування самостійно вирішувати питання місцевого значення шляхом прийняття рішень, що є обов'язковими до виконання на відповідній території, оскільки вони є суб'єктами правотворчості, яка передбачає право формування приписів, їх зміну, доповнення чи скасування.

Зазначене узгоджується з правовою позицією Конституційного Суду України, викладеною в рішенні від 03.10.1997 року № 4-зп. Відтак, посилання позивача ОСОБА_5 на те, що органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, за якими виникли певні майнові правовідносини, є необґрунтованими.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_5 до Миколаївської міської ради, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - ОСОБА_6, про визнання незаконним та скасування частини рішення - є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що судом першої інстанції повно і всебічно досліджено обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначено характер спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Отже судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не є істотними і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5, - залишити без задоволення.

Постанову Корабельного районного суду м. Миколаєва від 23 березня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_5 до Миколаївської міської ради, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - ОСОБА_6, про визнання незаконним та скасування частини рішення, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою апеляційного суду законної сили.

Головуючийсуддя ОСОБА_1
суддя ОСОБА_2
суддя ОСОБА_3