Справа № 809/1015/15
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2016-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2016 року м. Київ К/800/52536/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого судді: суддів: Стрелець Т.Г., Горбатюка С.А., Зайця В.С.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_4

на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 22 травня

2015 року

та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 23 листопада 2015

року

у справі №809/1015/15

за позовом ОСОБА_4

до Головного управління Держземагентства в Івано-Франківській області

про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Головного управління Держземагентства в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії.

Позивач позовну заяву обґрунтовував тим, що він звернувся до відповідача із клопотання щодо отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відводу земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства на території Посіцької сільської ради. Листом від 24.12.2014 року відповідачем відмовлено у наданні такого дозволу. Позивач посилається на безпідставність відмови у задоволенні його клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою на відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, оскільки законом передбачено вичерпний перелік підстав, за наявності яких заявникові може бути відмовлено у наданні такого дозволу. Вважає дії відповідача щодо відмови у задоволені клопотання стосовно надання дозволу у розробку проекту землеустрою незаконними та такими, що порушують його права на можливість отримання земельної ділянки.

Позивач просив суд

- визнати протиправними дії Головного управління Держземагентства в Івано-Франківській області щодо відмови в задоволенні клопотання ОСОБА_4 стосовно надання дозволу на розробку проекту землеустрою для отримання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 га в адміністративних межах Посіцької сільської ради Тисменицького району Івано-Франківській області;

- зобов»язати Головне управління Держземагентства в Івано-Франківській області розглянути подане ОСОБА_4 клопотання про надання безоплатно у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 га в адміністративних межах Посіцької сільської ради Тисменицького району Івано-Франківській області та надати мотивовану відповідь на клопотання у встановлений законом строк.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 22 травня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 23 листопада 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову суди першої та апеляційної інстанції виходили з того, що нормами земельного законодавства Головне управління Держземагенства у Івано-Франківській області не наділене повноваженнями щодо вибору вільних земельних ділянок за клопотаннями про надання земельних ділянок зацікавлених осіб

Не погоджуючись з ухваленими у справі рішеннями, ОСОБА_4 звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати судові рішення.

Головне управління Держземагентства в Івано-Франківській області подало до Вищого адміністративного суду України заперечення на касаційну скаргу, в яких наголошувало на відповідності судових рішень обставинам справи та вимогам законодавства України, просило залишити касаційну скаргу без задоволення, судові рішення - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши і обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і наданої ними правової оцінки обставин у справі, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно частини 2 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій в межах касаційної скарги.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач звернувся до Управління Держкомземагенства в Івано-Франківській області із клопотання про виділення безоплатно у власність земельної ділянки, надання дозволу на розробку проекту землеустрою по відведенню земельної ділянки орієнтованою площею 2,00 га по передачі безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Посіцької сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області.

До клопотання позивачем долучено копія паспорту та ідентифікаційного коду, графічні матеріали, копія договору доручення №01/11/14-зд від 03.11.2014.

Листом від 24.12.2014 року №4488/12/29 Управління Держземагентства в Івано-Франківській області відмовило позивачу в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства.

Переглядаючи судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій, з урахуванням доводів касаційної скарги, колегія суддів Вищого адміністративного суду України виходить з наступного.

Частиною 1 статті 121 Земельного кодексу України визначено, що за громадянами України закріплено право на безоплатну передачу земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

Норми частини 4 статті 122 Земельного кодексу України, передбачають, що центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Відповідно до частини 6 статті 118 Земельного кодексу України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до міністрів Автономної Республіки Крим. Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Частина 7 ст.118 Земельного кодексу України передбачає, що підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Скаржник свою касаційну скаргу обґрунтовує тим, що позивач не може надати характеристик земельної ділянки оскільки вона не сформована як суб»єкт права, в неї немає меж та інше. Судами попередніх інстанцій не вірно оформлено клопотання та графічні матеріали до нього. На думку скаржника, судами не надано оцінки діям Головного управління Держземагентства в Івано-Франківській області щодо порушення процедури розгляду вказаного клопотання. Відповідь відповідача була формальною. Зазначив, що у відповіді Головне управління Держземагентства в Івано-Франківській області не вказало якими саме нормативно-правовими актами встановлені вимоги до оформлення графічних документів, що додаються фізичними особами до клопотання про безоплатне надання земельної ділянки, в чому полягають такі вимоги.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає за необхідне зазначити наступне.

В обґрунтування вищевказаної відмови, відповідач зазначав, що графічні матеріали додані до клопотання не дозволяють встановити чи відносяться розпорядження земельною ділянкою до повноважень відповідача, а також встановити відсутність накладок на вже існуючі землеволодіння. Відсутні графічні матеріали, на яких відображені межі запитуваної земельної ділянки по яких можливо встановити її місцезнаходження відносно інших земельних ділянок.

Згідно норм статті 118 Земельного кодексу України, до клопотання про надання земельної ділянки, в тому числі для ведення особистого селянського господарства, фізична особа повинна надати графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки.

Як вбачається з матеріалів справи, долучені позивачем до клопотання від 03.11.2014 року графічні карти не є графічним зображенням розташування бажаної земельної ділянки в розумінні частини 6 статті 118 Земельного кодексу України.

З відображення графічних карток, наданих позивачем, неможливо встановити яку саме земельну ділянку заявник бажає отримати, встановити її місце знаходження відносно інших земельних ділянок, з'ясувати наявність на ній будівель та споруд, а також перебування земельної ділянки у користуванні інших осіб станом на час звернення або наявність інші обставини, пов'язаних з передачею цієї земельної у власність.

Крім того, Головне управління Держземагенства у Івано-Франківській області не наділене повноваженнями щодо вибору вільних земельних ділянок за клопотаннями про надання земельних ділянок зацікавлених осіб. При розгляді такого клопотання, уповноважений орган здійснює перевірку конкретно визначеної заявником земельної ділянки, зокрема на відповідність місця розташування, прийнятих відповідно до неї нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Враховуючи викладене, суди першої і апеляційної інстанцій дійшли до обґрунтованих висновків про відмову у задоволенні позовних вимог.

Згідно частини 3 статті 220-1 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Колегія суддів вважає, що доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З урахуванням викладеного, судами першої і апеляційної інстанцій винесені законні і обґрунтовані рішення, постановлені з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для їх скасування не вбачається.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 - відхилити.

Постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 22 травня 2015 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 23 листопада 2015 року у справі №809/1015/15 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії сторонам і може переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та у порядку, передбачені статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді